АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

при секретарі: Горак Ю.М.

за участю осіб:

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року задоволено позов ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» 43198, 90 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на незаконність ухваленого рішення, неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, неналежну оцінку наявних в матеріалах справи доказів, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування зазначив, що допущені судом першої інстанції порушення вимоги ст. 127 ЦПК України та неповідомлення про час та місце розгляду справи, позбавило його можливості захищати свої права та законні інтереси. За таких обставин, на його думку, суд не мав права ухвалювати у справі заочне рішення.

Справа №753/6571/16-ц
№ апеляційного провадження № 22-ц/796/1505/2017
Головуючий у суді першої інстанції: О.М. Колесник
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д. Поливач
Зазначає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення без наявності належних та беззаперечних доказів на підтвердження позовних вимог, не звернув увагу на те, що у матеріалах справи відсутні належним чином посвідчені копії кредитного договору, виписка про рух коштів на рахунках відповідача, тощо.

Вважає, що позивачем не надано суду жодного належного доказу на підтвердження наявності підстав для стягнення з нього заборгованості у зазначеному розмірі. Суд першої інстанції, задовольняючи вказані грошові вимоги позивача в повному обсязі, не навів у оскаржуваному рішенні жодних розрахунків, з яких виходив при його ухваленні, невірно розрахував проценти за користування кредитом, що призвело до неправильного вирішення справи.

Разом з тим, звернув увагу на те, що суд першої інстанції ухвалив заочне рішення у справі без врахування позовної давності та наслідків строку її спливу, про що ним було заявлено в процесі перегляду заочного рішення та являється підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

Представник відповідача ОСОБА_3 у суді апеляційної інстанції просила апеляційну скаргу відхилити, заочне рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь в судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 19.11.2010 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено договір № SAMDN4072 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки, згідно умов якого ПАТ «КБ «Приватбанк» відкрив ОСОБА_2 картковий рахунок і видав платіжку картку типу VISAPLATINUMс Чипом.

19.11.2010 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду до договору № SAMDN4072 від 19.11.2010 року про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки, згідно якого позичальнику встановлено кредитний ліміт у сумі 15000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 0,01 % на рік на суму заборгованості за кредитом.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором та додатковою угодою виконав у повному обсязі, надав ОСОБА_2 19.11.2010 року кредит у порядку та на умовах передбачених кредитним договором.

Відповідно до п. 6.5 Умов правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цих договором.

Згідно із п 6.6 умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором позичальник на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту з овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500, 00 грн. + 5% від суми позову.

Як вбачається, ОСОБА_2 своїх зобов'язань за договором належним чином не виконував, не сплачував банку рівних часток сум кредиту кожного місяця, відсотків погашення кредиту, у зв'язку із чим утворилась заборгованість, що станом на 02.02.2016 року складає 43198, 90 грн. з яких: 18726, 86 грн. заборгованість за кредитом; 21938, 76 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2033, 28 грн. штраф (процента складова); 500, 00 грн. штраф (фіксована частина).

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» підлягають задоволенню оскільки зобов'язання за кредитним договором відповідачем не виконуються належним чином,і колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, відповідно до вимог ст.ст.526, 623, 624 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, а в разі порушення зобов'язання боржник має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, тасплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.5.7 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором.

Доводи ОСОБА_2 про те, що позивачем надано суду неналежний розрахунок заборгованості та судом не наведено у оскаржуваному рішенні жодного розрахунку з якого він виходив не беруться колегією суддів до уваги, оскільки є необґрунтованими, та не спростовують висновків суду. Так, ОСОБА_2 не надано суду власного розрахунку на підтвердження доводів апеляційної скарги, який на його думку є правильним, як і не зазначено яка ж саме сума підлягає стягненню з нього за невиконання зобов'язання, а лише зазначено припущення щодо неправильності наданого позивачем розрахунку.

Тобто, будь - яких доказів, які б спростовували розмір заборгованості за кредитним договором відповідачем надано суду не було.

Щодо тверджень ОСОБА_2 про невірне нарахування заборгованості по процентам за користування кредитом передбаченими умовами та правилами надання банківських послуг, то колегія суддів відзначає наступне.

Як вбачається із додаткової угоди до договору № SAMDN4072 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної карткивід 19.11.2010 року, своїм підписом позичальник ознайомився і погодився з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на сайті банку та надані ОСОБА_2 для ознайомлення. Відповідно до п. 5.5.1 «Правил користування платіжною карткою», за несвоєчасне виконання боргових обов'язків, (користування простроченим кредитом і овердрафтом), боржник сплачує відсотки за підвищеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розміри, яких встановлені «Тарифами Банку».

А тому твердження ОСОБА_2 у апеляційній скарзі щодо незаконного стягнення з нього заборгованості по процентам за користування кредитомє безпідставними та такими, що спростовуються належними та допустимими доказами наявними у матеріалах справи.

Таким чином, суд дійшов правомірного висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а отже з відповідача законно та обґрунтовано стягнуто на користь позивача сума заборгованості за кредитним договором від 19.11.2010 року в розмірі 43198, 90 грн.

Щодо посилань ОСОБА_2 про неправомірність ухвалення судом заочного рішення у даній справі через неналежне його повідомлення судом про час та місце розгляду справи та невиконання судом вимог ст. 127 ЦПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями статті 74 ЦПК України встановлено, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. За цією адресою судом направлялися повістки про час та місце розгляду даної справи. Така ж адреса була зазначена і самим ОСОБА_2 у заяві про перегляд заочного рішення.

Так, ухвала судді про відкриття провадження у справі та копії матеріалів справи були направлені судом ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та отримані ним 06.06.2016 року, тобто завчасно до дати призначення судового засідання 05.09.2016 року.

Та обставина, що судом негайно після відкриття провадження у справі не було направлено її копію та копії матеріалів справи не спростовує правильність висновків суду першої інстанції по суті спору. Крім того, відповідач не позбавлений був можливості надати нові докази суду апеляційної інстанції, чого ним зроблено не було.

Хибними є також доводи ОСОБА_2 щодо необхідності застосування судом позовної даності, оскільки вони повністю спростовуються наявними у матеріалах доказами.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснено останнє погашення заборгованості 25.01.2016 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, наявним у матеріалах справи. Отже, доводи ОСОБА_2 в частині застосування строку позовної давності є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах закону, оскільки строк звернення до суду (позовна давність) банком не пропущений.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегіє суддів до уваги не беруться.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача також правомірно стягнуто на користь позивача судові витрати.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: