АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №766/1546/17 Головуючий в І інстанції Гаврилов Д.В.
Номер провадження №22-ц/791/1267/2017 р. Доповідач Полікарпова О.М.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2017 року липня місяця 04 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
за участі секретаряПісоцької Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 25 травня 2017 року в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_2 та Департамент фінансів Міністерства оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення,
В С Т А Н О В И Л А
В січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною заявою, посилаючись на те, що з 21.08.1968 року по 22.10.1968 року проходив службу у в/ч НОМЕР_1 та приймав участь в бойових діях на території Чехословаччини. В ході бойових дій ним отримано черепно-мозкову травму - вогнепальне осколкове поранення потиличної області голови. Внаслідок отриманого поранення йому була надана ІІІ група інвалідності, на підставі якої він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни. На його звернення до ІНФОРМАЦІЯ_1 про виплату одноразової допомоги, йому була надана відповідь про необхідність направлення документів на доопрацювання, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення. При цьому, отримати відповідні документи він не має можливості, так як згідно відповіді федеральної казенної державної установи «Центральний архів-філіал м. С.Петербург РФ від 14.10.2015 року, документи за період з 1966-1969 рр. в архів військо-медичних документів на зберігання не надходили.

Тому просить суд встановити факт, що причина та обставини його поранення (вогнепальне осколкове поранення потиличної області голови) отримане в ході бойових дій в 1968 році у Чехословаччині, не були пов`язані із вчиненням ним кримінального або адміністративного порушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 25 травня 2017 року заяву задоволено. Встановлено факт, що причина та обставини поранення ОСОБА_1 (вогнепальне осколкове поранення потиличної області голови), отримане ним в ході бойових дій в 1968 році у Чехословаччині, не було пов`язано із вчиненням ним кримінального або адміністративного порушення та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного , наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє від імені ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення, просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має правове значення, суд першої інстанції виходив із законності, доведеності та обґрунтованості вимог позивача, а також достатності доказів на підтвердження обставин, викладених у заяві.

Проте колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині № НОМЕР_1 та у період з 21.08.1968 року по 22.10.1968 року та приймав участь у бойових діях на території Чехословаччини, що підтверджено довідкою Херсонського об`єднаного міського військового комісаріату від 04.06.2003 року (а.с.10).

Відповідно до акту судово-медичного огляду (дослідження) №396 складеного лікарем судово-медичним експертом Відділу судово-медичної експертизи потерпілих, звинувачених та інших осіб комунальної установи "Бюро судово-медичної експертизи» від 25.03.2016 року, рубці потиличної області справа, шиї справа є наслідком загоєння ран більше 1,5 року до проведення огляду, не виключено, що вони утворилися від осколкових поранень, отриманих у серпні 1968 року при проходженні строкової військової служби в Чехословаччині, з урахуванням наявності чужорідного тіла металевої щільності (а.с.11).

На заяву ОСОБА_1 стосовно виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням групи інвалідності відділом соціального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 надано відповідь, що комісія Департаменту фінансів Міністерства оборони України з питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, дійшла висновку про необхідність направлення документів на доопрацювання, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження (а.с.15; 17-18).

На звернення заявника до федеральної державної казенної установи "Центральний архів філіал (військово-медичні документи) м. Санкт-Петербург надано відповідь про неможливість підтвердити лікування у воєнному лікувальному закладі, оскільки за період з 1966 по 1989 роки військово-медичні документи на зберігання в архів не надходили. Рекомендовано звернутися з відповідним запитом до Центрального архіву РФ (а.с.16).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду із даною заявою з метою визнання того, що травма була отримана ним під час бойових дій в період з 21.08.1968 року по 22.10.1968 року на території Чехословаччини.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, встановлення факту, що має юридичне значення, в судовому порядку можливе тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 2 Постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Зокрема не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причини і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Розділом ІІ цього Закону встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.

Частиною другою ст.16 вказаного Закону передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, одноразова грошова допомога інвалідам ІІІ групи виплачується у розмірі 48-місячного грошового забезпечення.

Виходячи з буквального тлумачення ст.16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», колегія суддів дійшла висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічний правовий висновок у спорі цієї ж категорії вже був висловлений Верховним Судом України у постанові від 18 листопада 2014 року справа № 21-446а14.

З матеріалів справи вбачається, що 29.04.2016 року ОСОБА_1 після встановлення обставин його поранення видано посвідчення інваліда війни 3 групи та зафіксовано його право на пільги, пов`язані з цим статусом (а.с.8).

За таких обставин право заявника на отримання пільги може бути захищено шляхом оскарження рішень органу, який відмовив заявнику в реалізації його права.

При вирішені справи суд належної уваги на вищевикладені положення Закону не звернув, належним чином не визначився з характером спірних правовідносин та дійшов помилкового висновку про можливість задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до ч.3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Згідно із ч.1 ст. 310 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

За п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З наведених підстав, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню із закриттям провадження у справі.

При цьому, колегія суддів вважає за потрібне роз`яснити ОСОБА_1 його право на оскарження рішень (дій) відповідного органу у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст.303, 307, 310, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 25 травня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Херсонський обласний військовий комісаріат та Департамент фінансів Міністерства оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення закрити.

Роз`яснити заявнику його право на оскарження дій в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий підпис О.М. Полікарпова

Судді підпис Л.П. Воронцова

підпис П.Я. Ігнатенко

З оригіналом згідно:

Копія ухвали оформлена 11 липня 2017 року

Ухвала набрала законної сили 04 липня 2017 року

Суддя О.М. Полікарпова

Секретар
судового засідання Т.І. Пісоцька