справа №619/2308/16-ц
провадження №2/619/88/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2017 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Овсяннікова В.С.,

при секретарі судового засідання - Вакула О.І.,

за участю

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідачів: - ОСОБА_2,

- ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою, в якій після уточнення просив стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 66120 гривень 10 копійок, моральну шкоду у розмірі 30000 гривень; стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 6875 гривень, вартість проведеного експертного дослідження.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21.03.2016 року в с.Подвірки по вул. Свердлова, 2-б сталась ДТП. ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом «DAF-TRUCKS AE-95», що належить на праві приватної власності ОСОБА_6, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Polo», чим завдав матеріального збитку. Зазначив, що автомобіль був єдиним засобом заробітку і іншої роботи, окрім повязаної з використанням автомобіля, він не має. Дана ситуація відобразилась на ньому та його родині, оскільки він має на утриманні двох неповнолітніх дітей. У звязку з втратою постійного заробітку він та його родина зазнали значної матеріальної та моральної шкоди, що призвело до емоційних страждань, погіршення стосунків у родині, порушення звичайного способу життя.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, надав до суду заперечення, в якому зазначив, що позов не визнає повністю. Пояснив, що є власником транспортного засобу «DAF-TRUCKS AE-95», реєстраційний номер НОМЕР_1. Під час ДТП, а саме 21.03.2016 року присутнім в автомобілі не був, спільних дій з ОСОБА_5 не скоював, у трудових відносинах з ним не перебуває. Передав право керування своїм автомобілем ОСОБА_5 відповідно до чинного законодавства, а саме шляхом передачі свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу. Таким чином ОСОБА_5, як водій автомобіля, несе особисту індивідуально визначену відповідальність за завдану ОСОБА_4 шкоду.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, але надав до суду заперечення, в якому позов визнав частково, а саме в сумі 34835 гривень 73 копійки матеріальної шкоди. В іншій частині позовних вимог заперечує. Не оспорює факт ДТП, своєї вини і відповідальності за завдану шкоду. Позивач від ТДВ СК «Альфа-Гарант» 20.07.2016 року отримав страхове відшкодування в сумі 46000 гривень. Відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортних засобів № АЕ/6255149 ліміт відповідальності по шкоді завданої майну потерпілому складає 50000 гривень, розмір франшизи складає 1000 гривень. Таким чином ТДВ СК «Альфа-Гарант» в результаті незаконної домовленості з потерпілим знизили ліміт відповідальності страховика з 49000 гривень до 46000 гривень. З даними діями сторін ОСОБА_5 не погоджується та не вбачає потрібним виплачувати дану різницю. Також станом на 09.09.2016 року ОСОБА_5 в якості часткового відшкодування виплатив ОСОБА_4 30000 гривень.

Представник третьої особи ТДВ СК «Альфа-Гарант» в судове засідання не зявився, повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо розміру страхового відшкодування у сумі 46000 гривень. 20.07.2016 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» через свого агента ТОВ «ПАТНЕР-КОНСАЛТ» було сплачено ОСОБА_4Ю погоджену суму страхового відшкодування, а отже належним чином та у повному обсязі виконало свої зобовязання за полісом № АЕ/6255149.

В судовому засіданні представник позивача уточнений позов підтримала, просила його задовольнити повністю. Зазначила, що ОСОБА_6, як власник джерела підвищеної небезпеки, а саме автомобіля «DAF-TRUCKS AE-95» та ОСОБА_5, котрий є винним у вчиненні ДТП, повинні солідарно відшкодувати нанесену шкоду та понесені витрати ОСОБА_4

Представник відповідача ОСОБА_3, в судовому засіданні проти уточненого позову заперечувала повністю, просила відмовити в солідарному стягненні з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди. Пояснила, що ОСОБА_6 під час скоєння ДТП присутній не був, вина ОСОБА_5 повністю доведена, а тому матеріальну та майнову шкоду має відшкодовувати особа, яка її завдала.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні уточнений позов визнав частково, а саме в сумі 34835 гривень 73 копійок. В частині стягнення моральної шкоди та стягнення виплат за надання правової допомоги заперечував повністю, посилаючись на їх необґрунтованість та недоведеність. Пояснив, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження наявності моральної шкоди; невідома собівартість правових послуг, відсутнє підтвердження наявності у ОСОБА_8 необхідної освіти для надання правових послуг. Також заперечував проти стягнення втрати товарної вартості, оскільки відсутні відомості щодо проведеного ремонту.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Автомобіль «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_2, належить на праві власності ОСОБА_4, а автомобіль «DAF-TRUCKS АЕ-95», реєстраційний номер НОМЕР_1, належить на праві власності ОСОБА_6. (а.с.8-9)

21.03.2016 року в с. Подвірки по вул. Свердлова №2-б, сталась ДТП, в якій, зокрема, був пошкоджений автомобіль «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_2, належний на праві власності позивачу. Дана ДТП сталась з вини відповідача ОСОБА_5, який керував автомобілем «DAF-TRUCKS АЕ-95», що належить на праві приватної власності ОСОБА_6

Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 28.04.2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. (а.с.5)

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Розмір шкоди, завданої власнику пошкодженого автомобіля «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок ДТП 21.03.2016 року становить 122120 гривень 10 копійок відповідно до висновку №5241 Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_9. (а.с.62-63)

Відповідно до Полісу № АЕ/6255149 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50000 гривень; за шкоду заподіяну життю і здоровю 100000 гривень; франшиза 1000 гривень. (а.с.114)

Згідно угоди про розмір страхового відшкодування від 08 липня 2016 року було встановлено розмір страхового відшкодування за полісом № АЕ/6255149 у сумі 46000 гривень з урахуванням франшизи у сумі 1000 гривень. (а.с.115)

20.07.2016 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплатила ОСОБА_4 страхове відшкодування у сумі 46000 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення №2757 від 20.07.2016 року на а.с. 116.

Відповідно до розписки на а.с.135 відповідач ОСОБА_5 в якості часткового відшкодування матеріального та морального збитку, завданого в результаті ДТП сплатив ОСОБА_4 грошову компенсацію у розмірі 30000 гривень.

Щодо вимог до ОСОБА_6, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У даному випадку норма ст.1187 ЦК України не підлягає застосуванню, оскільки вина ОСОБА_5 повністю доведена і підтверджується постановою Дергачівького районного суду Харківської області про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, внаслідок вчинення ДТП.

В даному випадку завдана шкода підлягає відшкодуванню на підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України.

За таких обставин немає підстав для стягнення шкоди з ОСОБА_6

Щодо вимог про стягнення майнової шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно ст.1166 ЦК України шкода, заподіяна особі чи її майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо ця особа не доведе відсутності своєї вини.

Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, заподіяна зіткненням двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, заподіяна одному з вини другого, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п.9.2 ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000 гривень на одного потерпілого.

Згідно п.22.1 ст.22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи та відповідно до п.32.7 ст.32 страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, у відповідача ОСОБА_5 виникло зобовязання по відшкодуванню позивачу завданої йому внаслідок пошкодження його майна шкоди, а отже є підстави для стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), згідно ст. 1194 ЦК України.

Суд враховує, що між позивачем та страховою компанією було укладено угоду про визнання розміру страхового відшкодування, відповідно до якої визначеного розмір матеріального збитку та розмір страхового відшкодування. Угодою знижено ліміт відповідальності страховика з 49000 гривень до 46000 гривень. Це істотно порушує права відповідача, і виходячи з цього ОСОБА_5 не повинен відшкодовувати різницю до ліміту відповідальності.

Франшиза у розмірі 1000 гривень підлягає стягненню з відповідача.

Втрата товарної вартості стягненню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно постанови Верховного Суду України від 04 червня 2014 року, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, що впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, стекол, шин, тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Суд доходить висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення суми втрати товарної вартості, оскільки позивачем згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України не доведено наявності обставин, необхідних для її стягнення, зокрема проведення фарбування.

Вирішуючи питання про відшкодування позивачу моральної шкоди, суд приходить наступного.

Відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги в цій частині не визнав.

При цьому, з розписки на а.с.135 вбачається, що ним сплачено 30 000 гривень на відшкодування, в тому числі, моральної шкоди позивачу.

Суд оцінює таке відшкодування як визнання відповідачем вимог про відшкодування моральної шкоди.

Згідно із ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Положеннями ст.23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, в тому числі, і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивач має на утриманні двох неповнолітніх дітей. (а.с.11-12)

Позивач вказує, що даний автомобіль був єдиним засобом заробітку і його втрата призвела до порушення звичайного способу життя, душевних страждань повязаних з погіршенням стосунків у родині.

Виходячи з наведеного вище, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди 10 000 гривень.

При цьому, оскільки дану позовну вимогу вже фактично виконано відповідачем, про що свідчить розписка, стягненню з відповідача ця сума не підлягає.

При вирішенні питання про стягнення майнової шкоди, суд також враховує розписку відповідно до якої ОСОБА_5 сплатив ОСОБА_4 30000 гривень, в якості часткового відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Судом визначено 10 000 гривень як відшкодування моральної шкоди та враховано 20 000 гривень як виплачену майнову шкоду.

Отже, розмір майнової шкоди, яка остаточно підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_5 - 45238 гривень 04 копійки.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Частиною 1 ст.56 ЦПК України передбачено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Пояснення представника відповідача, що ОСОБА_8 не є фахівцем та не має права надавати правову допомогу, спростовується наданими до суду доказами, а саме дипломом про вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та свідоцтвом про державну реєстрацію ФО-П. (а.с.101,143)

На підтвердження оплати за надання правової допомоги надано розрахунок витрат на правову допомогу (а.с.106) та квитанції про оплату юридичних послуг. (а.с.16, 107, 134)

На підставі викладеного суд доходить висновку про задоволення вимог щодо стягнення з ОСОБА_5 витрат за надання юридичної допомоги у розмірі 6875 гривень.

Щодо стягнення витрат за проведення експертного дослідження, суд виходить з наступного.

З наданої квитанції від 17.05.2016 року вбачається, що позивач поніс витрати на оплату роботи спеціаліста по оцінці завданої йому шкоди у сумі 1585 гривень 80 копійок. (а.с.10)

Оскільки представник відповідача в судовому засіданні визнав дану вимогу, суд доходить висновку про її задоволення, з урахуванням вимог ч.4 ст.174 ЦПК України.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин, судові витрати підлягають пропорційному розподілу згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 23, 1166-1167, 1187-1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 61, 56, 79, 88, 174, 209, 360-7 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, майнову шкоду у розмірі 45 238 (сорок пять тисяч двісті тридцять вісім) гривень 04 копійки.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_6 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, 6875 (шість тисяч вісімсот сімдесят пять) гривень за надання юридичної допомоги.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, судові витрати за сплату судового збору у розмірі 858 (вісімсот пятдесят вісім) гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 1 585 (одна тисяча пятсот вісімдесят пять) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня ухвалення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. С. Овсянніков