Кодимський районний суд Одеської області
_______________________________________________________________________________________________
Справа № 503/549/16-ц
Провадження №2/503/18/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2017 року м.Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Сопільняка О.М.,

при секретарі Вдовиченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кодима Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івашківської сільської ради Кодимського районного суду Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Івашківської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її матері ОСОБА_2.

В позовній заяві позивач вказала, що 07 липня 2012 року померла її мати ОСОБА_2, після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Івашківської сільської ради Кодимського району Одеської області.

Вона є єдиним спадкоємцем спадщини померлої матері за законом, на момент відкриття спадщини постійно проживала разом з нею в одному помешканні, а тому є такою, що прийняла спадщину померлої, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом через відсутність оригіналу державного акту на земельну ділянку, який втрачено.

В судове засідання позивач не прибула, від її представника ОСОБА_3 надійшла заява про підтримання позову та прохання його задовольнити. В цій же заяві представник позивача просив розглянути справу без позивача.

Представник відповідача Івашківської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не прибув, надавши до суду письмову заяву №118 від 29 квітня 2016 року про розгляд справи без його участі.

Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У звязку з цим, з огляду на належне сповіщення позивача та представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі позивача та представника відповідача.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву позивача та надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, діючи виключно у спосіб, визначений законами України (ч.2 ст.19 Конституції України та ст.4 ЦПК України).

Судом встановлено, що 07 липня 2012 року померла мати позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №619370, виданого 09 липня 2012 року виконавчим комітетом Нижньокринської селищної ради Совєтського району м.Макіївки Донецької області, актовий запис про смерть №135.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України).

До спадкового майна померлої ОСОБА_2 ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,86 га., яка розташована в межах Івашківської сільської ради Кодимського району Одеської області та належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІI-ОД №058929, виданого 31 березня 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За відсутності заповіту, право на спадкування мають особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України.

Судом встановлено, що заповіту померла ОСОБА_2 не склала, тому відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України її спадкоємцем за законом першої черги є її донька ОСОБА_1 - позивач у справі.

Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_2, які між донькою та матірю, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії ІV-УР, виданого 06 січня 1964 року Войківською сільською радою Макіївського району Донецької області, в якому матірю позивача вказано ОСОБА_2, а також копією свідоцтва про шлюб серії ІV-НО №485863, виданого 24 травня 1987 року Нижньокринською сільською радою Макіївського району, відповідно до якого позивач 27 травня 1987 року уклала шлюб з ОСОБА_4 та змінила своє прізвище «Сівцова» на «Майстренко».

Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаться такими, що прийняв спадщину.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України).

Судом на підставі домової книги для приписки громадян встановлено, що позивач ОСОБА_1 та померла ОСОБА_2 на день смерті останньої проживали разом в одному помешканні, зокрема в АДРЕСА_1.

Отже, за змістом ч.3 ст.1268 ЦК України позивач ОСОБА_1 є такою, що у передбаченому законом порядку прийняла належну померлій матері спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно.

Матеріали справи містять належні докази звернення позивача до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлої матері, однак нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналу правовстановлюючого документів на спадкове майно, зокрема державного акту на право власності на земельну ділянку, який втрачено позивачем (відмова державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори №262/01-16 від 01 квітня 2013 року).

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.3.1 Інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вказав, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може бути позивачем у справі про визнання права власності на це спадкове майно.

Відсутність оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину.

Пленум Верховного Суду України в абзаці 3 пункту 23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Право спадкоємця на судовий захист свого порушеного права на спадщину у разі втрати правовстановлюючого документу на спадкове майно підтверджується і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року, прийнятою у цивільній справі №6-17336св15, в якій зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує право власності (http://reyestr.court.gov.ua/Review/52081274).

Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний нею спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України, у звязку з чим її позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.3 ст.1268 ЦК України вона прийняла спадщину померлої матері ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Івашківської сільської ради Кодимського районного суду Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №14/197, площею 1.86 га., яка розташована в межах Івашківської сільської ради Кодимського району Одеської області та відповідно до втраченого державного акту на право приватної власності на землю серії ІІI-ОД №058929, виданого 31 березня 2004 Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області, належала ОСОБА_2, померлій 07 липня 2012 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Сопільняк О.М.