Справа № 357/8103/16-ц Головуючий у І інстанції Дмитренко А. М.
Провадження № 22-ц/780/890/17 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 38 31.01.2017
УХВАЛА

Іменем України

31 січня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Сліпченка О.І., Гуля В.В.

при секретарі - Тимошевській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, 3-ї особи: Матюшівська сільська рада Білоцерківського району Київської області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Міхірьова Олена Анатоліївна, ОСОБА_6, про визнання права власності в порядку спадкування та витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_7, після смерті якого залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2556 га яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 22.12.2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 43. Вони прийняли спадщину, але нотаріусом Міхірьовою О.А. їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку в зв'язку з тим, що ця земельна ділянка згідно відомостей з Національної кадастрової системи не рахується та документація із землеустрою на неї відсутня. Зазначали, що дана земельна ділянка до їхнього батька перейшла у власність при примусовому стягненні з ОСОБА_6 на його користь в рахунок боргу в сумі 144388,16 грн. під час виконання ДВС у Білоцерківському районі виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду № 2-9816 від 18.08.2004 року. В подальшому дізналися, що у грудні 2015 року ОСОБА_6 розробив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі /на місцевості/ для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства, для поділу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,0060 га, потім відчужив ці земельні ділянки ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу. Посилаючись на те, що ОСОБА_6 використовуючи державний акт, який втратив чинність, не мав законних прав та повноважень на розпорядження земельною ділянкою. Тому просили суд визнати за ними в порядку спадкування право власності на спірну земельну ділянку площею 0,2556 га, в рівних долях; витребувати у ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,2500 га та площею 0,0060 га; зобов'язати нотаріуса Міхірьову О. А. зареєструвати право власності на земельну ділянку площею 0,2556 га, за позивачами в рівних долях.

В судовому засіданні ОСОБА_4 позов не визнала, пояснила, що маючи намір придбати земельну ділянку в селі Матюші для будівництва житлового будинку вона вжила всіх заходів для того, щоб перевірити, чи дійсно ОСОБА_6 є власником земельної ділянки, результатом чого стала видача управлінням Держгеокадастру у Білоцерківському районі для нотаріуса витягу з Державного земельного кадастру, договори купівлі-продажу земельних ділянок посвідчено нотаріусом, за нею зареєстровано право власності на ці земельні ділянки, жодних норм закону вона не порушувала, є добросовісним набувачем, заплатила повністю кошти продавцю за придбане майно.

Представник Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області просив суд відмовити в задоволенні позову, оскільки, на його думку, державний акт на ім'я ОСОБА_7 виготовлено з порушенням вимог діючого законодавства.

Представник управління Дергеокадастру у Білоцерківському районі Київської області в судовому засіданні просила суд позов задовольнити, але пояснила, що документація із землеустрою згідно державного акта на право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_7 в управлінні відсутня.

ОСОБА_6 просив суд в задоволенні позову відмовити.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням позивачі подали апеляційну скаргу посилаючись на те, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, не в повній мірі з'ясовані обставини, що мають значення для справи та не надано відповідної правової оцінки наданим доказам. Зокрема послались, що сам факт видачі ОСОБА_7 свідоцтва про право власності на земельну ділянку є підтвердження дотримання всіх вимог законодавства для оформлення права власності, тому просили рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю.

У запереченнях ОСОБА_8 послалась на роз'яснення Верховного Суду України від 29.10.2008 року, щодо неприпустимості звернення стягнення на земельні ділянки за рішенням суду в разі невиконання боржником зобов'язань за договором позики і визнання права власності за кредитором, тому оскільки підставою набуття ОСОБА_7 вказаний виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду про стягнення боргу, що є порушенням встановленого законом порядку, а отже відповідно до вимог ст.328 ЦК таке право власності не вважається набутим, тому просила скаргу відхилити.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції при розгляді цієї справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, спадщину після смерті якого прийняли його діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3, позивачі по справі/а.с.113-153/.

З матеріалів справи також вбачається, що на ім'я ОСОБА_7 було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду № 2-9816 від 18 серпня 2004 року, згідно якого посвідчено його право власності на земельну ділянку площею 0,2556 га, яка розташована в селі Матюші Білоцерківського району Київської області по АДРЕСА_1,102, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_2, який було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 43 в Білоцерківському районному відділі земельних ресурсів, /а.с.17-18,19/.

На звернення позивачів до приватного нотаріуса Міхірьової О.А., було надано роз'яснення від 23.09.2016 року щодо відсутності підстав для видачі їм свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 на вказану вище земельну ділянку в зв'язку з тим, що спадкоємцями не подано необхідних документів, що підтверджують належність спадкодавцю земельної ділянки, яка згідно відомостей з Національної кадастрової системи не рахується, документація із землеустрою щодо неї в управлінні Держгеокадастру у Білоцерківському районі відсутня, витяг з Державного земельного кадастру та/або витяг з Поземельної книги не надано /а.с.22/.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 19.09.2004 року було видано виконавчий лист № 2-9816/2004 на підставі рішення суду від 18 серпня 2004 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 борг в сумі 144 388 грн.16 коп. та 51 грн. за оплату державного мита. На виконавчому листі є відмітка про те, що виконавчий лист повертається згідно ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», стягнуто 54424 грн., залишок боргу 89964,16 грн. за підписом начальника ДВС та державного виконавця /а.с.20/.

Позивачами надано також копію постанови державного виконавця від 31.10.2006 року, затверджену начальником державної виконавчої служби у Білоцерківському районі, зі змісту якої вбачається, що повторний аукціон з реалізації арештованої земельної ділянки, яка належить ОСОБА_6, що розташована в АДРЕСА_1, площею 0,256 га, не відбувся в зв'язку з відсутністю покупців, стягувачу направлена пропозиція щодо залишення за собою цього майна, й 25.10.2006 року стягувачем подано заяву про бажання залишити земельну ділянку за собою. А тому на підставі ч.6 ст.61 ЗУ «Про виконавче провадження» ДВС прийнято рішення про передачу в рахунок погашення боргу земельної ділянки у власність ОСОБА_7 вартістю 54424 грн. згідно експертного висновку від 28.11.2005 року /а.с.21/.

При цьому матеріали цивільної справи № 2-9816/2004, згідно довідки Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.06.2016 року, знищені по закінченню терміну зберігання /а.с.94/.

Матеріали виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 9816 від 18.08.2004 року також не збереглись. /а.с.169/.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що на виконанні у відділі ДВС Яготинського району за місцем проживання ОСОБА_6 перебував виконавчий лист № 2-9816/2004, виданий Білоцерківським міськрайонним судом, на підставі якого проводилося стягнення суми боргу на користь ОСОБА_7 у повному розмірі без врахування вартості спірної земельної ділянки, у цьому виконавчому листі відсутні взагалі відмітки органу ДВС про часткове погашення боргу за рахунок звернення стягнення на належну боржнику земельну ділянку, про що свідчить копія цього виконавчого листа /а.с.156/, довідка Яготинського УПФУ Київської області від 20.05.2016 року про відрахування з пенсії ОСОБА_6 за даним виконавчим листом /а.с.101-102/.

Також судом встановлено, що ОСОБА_6 на праві власності належала земельна ділянка плошею 0,256 га, розташована в селі Матюші Білоцерківського району Київської області, цільове призначення - для обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства, яка передана у власність на підставі рішення Матюшівської сільської ради № 78-10-22 від 30.05.1997 року, що стверджується копією державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_3, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю Матюшівської сільської ради за № 95 19.12.1997 року /а.с.34-35/.

29.08.2007 року ОСОБА_6 звертався до управління земельних ресурсів у Білоцерківському районі, де йому було надано довідку, якою підтверджено його право власності на цю земельну ділянку на підставі державного акта НОМЕР_3, що вбачається з копії довідки /а.с.161/, також 29.08.2007 року управлінням земельних ресурсів у Білоцерківському районі надано Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки /а.с.160/, де власником земельної ділянки площею 0,256 га зазначено ОСОБА_6

Згідно листів управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі на звернення позивачів від 27.01.2016 року та від 19.02.2016 року повідомлено, що 14.12.2015 року ОСОБА_6 звернувся до управління з документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі /на місцевості/ на отримання витягу з Державного земельного кадастру на земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,0060 га, які розташовані на території АДРЕСА_1, згідно чинного законодавства йому надано Витяг з Державного земельного кадастру, щодо рішення суду від 18.08.2004 року управлінню не було нічого відомо.

Згідно відомостей з Національної кадастрової системи земельна ділянка, що належить ОСОБА_7 за кадастровим номером НОМЕР_2, не рахується; документація із землеустрою на земельну ділянку згідно державного акта НОМЕР_1 від 22.12.2006 року в управлінні відсутня /а.с.24, 28/.

Управлінням Держгеокадастру у Білоцерківському районі надано копію технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі /на місцевості/ для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 в межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, яку виготовлено ПП «Світлиця-Нова» в 2015 році, в цій документації -кадастрові плани двох земельних ділянок з описом меж, описом кутів, складом земельних угідь згідно форми 6-зем, а саме: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,0060 га, акти прийомки-передачі межових знаків на зберігання та приймання -передачі документації до Державного фонду документації із землеустрою/а.с.29-40/.

На підставі цієї технічної документації ОСОБА_6 було надано Витяги з Державного земельного кадастру та присвоєно земельним ділянкам кадастрові номери /а.с.41-42/.

Судом встановлено, що 18.12.2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договори купівлі-продажу двох земельних ділянок площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_4 та площею 0,0060 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_5, що розташовані по АДРЕСА_1 Білоцерківського району Київської області, що стверджується копіями цих договорів, які посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Мельничук І.М., зареєстровано в реєстрі за № 1954 та № 1957 /а.с.96, 98/.

Згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.12.2015 року, за ОСОБА_4 зареєстровано право приватної власності на дві земельні ділянки, придбані нею на підставі договорів купівлі-продажу/а.с.97, 99/.

Відповідно до фотокопії витягу із земельно-кадастрової книги Матюшівської сільської ради Білоцерківського району, земельна ділянка площею 0,256 га по АДРЕСА_1 рахувалась за ОСОБА_6, на даний час -за ОСОБА_4 /а.с.170/.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка набула права власності на дві земельні ділянки у встановленому законом порядку, зареєструвала це право власності, тоді як позивачами не доведено їхнє право власності на це майно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки суд першої інстанції відповідно до норм ст.ст.328, 330, 387, 388, 1216, 1218, 1225 ЦК України, ст.ст. 17, 23 ЗК України в редакції 1990 року, ст.ст.125,126,202 ЗК України в редакції 2001 року, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Законом України «Про державний земельний кадастр», Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Держкомзему України № 43 від 04.05.1999 року, який зареєстровано в Мінюсті України 04.06.1999 року за № 354/3647 /втратив чинність з 23.08.2013 року, встановивши, що належних та безспірних доказів набуття права власності ОСОБА_7 на спірну земельну ділянку з дотриманням порядку, встановленого законом, суду не надано, тобто, позивачами не доведено набуття права власності спадкодавцем на земельну ділянку, а тому це право не могло перейти і до спадкоємців та оцінивши належним чином подані сторонами докази (ст. 212 ЦПК України) дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання за позивачами в порядку спадкування право власності на спірну земельну ділянку площею 0,2556 га, в рівних долях та витребування у ОСОБА_4 земельних ділянок площею 0,2500 га та площею 0,0060 га із зобов'язанням нотаріуса Міхірьову О. А. зареєструвати право власності на земельну ділянку площею 0,2556 га, за позивачами в рівних долях, оскільки земельна ділянка площею 0,2556 га - відсутня, при цьому ОСОБА_6 скористався своїм правом власника спірної земельної ділянки, за наявності чинного державного акту на своє ім'я, поділив спірну земельну ділянку на дві та розпорядився ними, уклавши договори купівлі-продажу, після чого право власності на них було зареєстровано за новим власником ОСОБА_4, договори посвідчено у нотаріальному порядку, сторони правочину їх вчинення не оспорюють.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, оскільки вони були перевірені судом першої інстанції та вмотивовано відхилені рішенням суду, з чим погоджується і колегія суддів.

За таких обставин колегія суддів вважає що, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги немає, тому відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 308,314,315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Білоцерківьського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :