печерський районний суд міста києва
Справа № 2-3189/12
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Писанця В.А.,

при секретарі - Ясеновенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчука Т.В. у виконавчому провадженні №44204242 про визначення та виділення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, відшкодування збитків та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчук Т.В. звернувся до суду в порядку статті 379 ЦПК України з вказаним поданням у виконавчому провадженні №44204242. Просить визначити частку майна боржника - ОСОБА_3, у спільному майні подружжя, яким він володіє спільно з ОСОБА_2. В обґрунтування подання посилається на те, що в ході примусового виконання виконавчого листа №2-3189/12 виданого за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 вересня 2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму основної заборгованості у розмірі - 278 600, 00 грн.; три відсотки річних - 13 595, 89 грн.; а всього 292 195 грн. 89 коп.

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчук Т.В. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник стягувача в судовому засіданні подання підтримала та просила його задовольнити.

Представники боржника в судовому засіданні заперечували проти задоволення подання, заперечення боржник подав у письмовому вигляді.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до частини 1 статті 379 ЦПК України - питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 10 вересня 2013 року у справі № 2-3189/12, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, відшкодування збитків та моральної шкоди задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_2 135 176 грн. 25 коп., інфляційні витрати в розмірі 7299 грн. 50 коп., три відсотки річних в розмірі 11 538 грн. 00 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

19 лютого 2014 року Апеляційним судом міста Києва постановлено рішення, яким скасовано рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 вересня 2013 в частині відмови в задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 та постановлено нове, яким вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму основної заборгованості у розмірі 278 600, 00 грн.; три відсотки річних у розмірі 13 595, 89 грн., а всього 292 195 грн. 89 коп., а також стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 2922 грн.

На виконання даного рішення Печерським районним судом міста Києва 19 березня 2014 року видано виконавчі листи, на підставі яких відкрито виконавчі провадження.

Так, на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 44204242, відкрите на підставі виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва № 2-3189/12 від 19.03.2014 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошових коштів у сумі 15553,89 грн.

Відповідно до частини 6 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно частин 1, 2 статті 371 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом.

В обґрунтування подання державний виконавець посилається на відсутність іншого майна у боржника.

Згідно вимог ЗУ «Про іпотеку» іпотека майна слідує за майном і не є перешкодою для задоволення за рахунок цього майна вимог інших кредиторів за умови згоди іпотекодержателя, дані, які б вказували на неможливість звернення стягнення на вказані земельні ділянки, зокрема відсутність згоди іпотекодержателя на їх відчуження, матеріали виконавчого провадження не містять.

Крім того, в матеріалах подання не міститься даних, які б давали підстави для висновку про можливість виділу в натурі частки із спільного майна, щодо якого подано подання.

Так, за змістом положень ст.ст.366, 371-372 ЦК України, ст.379 ЦПК України суд не просто визначає, а виділяє частину майна з метою подальшого звернення стягнення на неї, що має наслідком припинення права спільної сумісної власності подружжя.

Також, суд приходить до висновку, що оскільки фактична адреса відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України: м. Київ, вул. Артема 73, тому справа за поданням державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою, не підлягає розгляду у Печерському районному суді м. Києва.

Керуючись ч.6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 366, 371-372 ЦК України, ст.ст.208-210, 293, ст.379 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчука Т.В. про визначення та виділення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В. А. Писанець