Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №300/185/17

06.04.2017 смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі судді:

ОСОБА_1 О. А., при секретарі с/з ОСОБА_2, розглянувши у залі судового засідання цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська страхова група" до ОСОБА_3 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ "Українська страхова група" 03.03.2017 року звернулося до суду з вищезазначеним позовом.

Позов мотивовано тим, що 02.01.2016 року із застрахованим у позивача майном готельного комплексу "Галіція", розташованому в с.Сокільники, 535 км Львівської області відбулася страхова подія- пожежа, в ході якої було знищено майно товариства. Проведеним обстеженням встановлено, що причиною пожежі стало занесення стороннього джерела запалювання ззовні у приміщення готельного номеру в час, коли в ньому проживав ОСОБА_3 Досудове розслідування по даному факту щодо відповідача зупинено. Страхова компанія сплатила готельному комплексу 35 869, 81 гривень страхового відшкодування, які просить стягнути в порядку регресу з винуватої в пожежі особи- відповідача- на свою користь, а також судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі на підставі наявних у справі доказів (а.с.102).

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (а.с.91, 97), в судове засідання не з"явився, про причини неявки не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено: за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

26.05.2015 року між Приватним акціонерним товариством "Українська страхова група" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Галіція" було укладено Договір добровільного страхування майна №10-1309-15-00011 (а.с.6-7).

02.01.2016 року із застрахованим майном страхувальника трапилася страхова подія- пожежа, що підтверджується Актом про пожежу від 02.01.2016 року, складеного комісією у складі провідного інспектора Пустомитівського РВ ГУ ДСНЗ України у Львівській області та директора ТОВ "Галіція" (а.с.22).

Відповідно до цього акту причиною пожежі визнано занесення стороннього джерела запалювання ззовні у приміщення готельного номеру.

05.01.2016 року ТОВ "Галіція" звернулося до позивача із заявою про настання страхового випадку (а.с.77), який позивач визнав страховою подією та на виконання умов Договору страхування здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику в розмірі 35869, 81 гривень, що підтверджується Страховим актом №ДКЦВ -11105 від 28.03.2016 року (а.с.78), платіжним дорученням від 30.03.2016 року (а.с.81).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

По факту виникнення пожежі, що спричинило пошкодження майна, порушено кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, предбаченого ч.2 ст.194 КК України та повідомлено про підозру у його вчиненні ОСОБА_3 (а.с.24-25.) На даний час досудове розслідування у даному кримінальному провадженні зупинено (а.с.25).

Пунктом 2 Постанови пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року (зі змінами) роз"яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Частиною 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, зважаючи на відсутність остаточного рішення суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, висновки про те, що саме він винуватий у настанні страхового випадку- пожежі та пошкодженні майна ТзОВ "Галіція", а отже, повинен відповідати перед позивачем в порядку регресу- є передчасними та не підтвердженими допустимими доказами. Саме лише повідомлення про підозру не є доказом винуватості особи у настанні страхового випадку.

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено правомірність заявлених вимог, тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-216 ЦПК України, ст.ст.979, 1191 Цивільного кодексу України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Українська страхова група" до ОСОБА_3 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Софілканич О. А.