Провадження № 4-с/127/20/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

06 лютого 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Бедрак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на дії старшого державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» звернулось до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1 та просить скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.09.2016 року, зобовязати вчинити дії, яка мотивована тим, що 24.06.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалено рішення по цивільній справі № 127/12354/15-ц за позовом АТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. 09.11.2015 року АТ «Брокбізнесбанк» отримало по вищезазначеному рішенню виконавчий лист. На підставі вищезазначеного виконавчого листа Страміським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області відкрито виконавче провадження № 51700014. 14.11.2016 року АТ «Брокбізнесбанк» отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.09.2016 року ВП 51700014.

Скаржник вважає, що державним виконавцем по виконавчому провадженню №51700014 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві з порушенням норм матеріального права, отже, вона має бути скасована.

З урахуванням наведеного заявник просив суд визнати дії старшого державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій обл. ОСОБА_1 при винесенні постанови №51700014 від 29.09.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві незаконними, скасувати постанову та зобовязати державного виконавця відновити виконавче провадження.

В судове засідання представник заявника ПАТ «Брокбізнесбанк» не з'явився, надіславши заяву про розгляд справи у його відсутність.

Головний старший державний виконавець до судового засідання не зявився, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність, окрім того перед тим було надано копію виконавчого провадження.

Боржник ОСОБА_2, в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду скарги повідомлявся належним чином. Конверт з повісткою про виклик в судове засідання відділенням поштового звязку повернуто до суду, що розцінюється судом як належне повідомлення боржника про час та місце розгляду справи.

Оглянувши в судовому засіданні виконавче провадження № 51700014, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.06.2015 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» стягнуто заборгованість в сумі 9 497, 20 грн. з яких борг за кредитом 2991, 5 грн., 2 947, 94 грн. борг із сплати процентів за користування кредитом, 3 557, 76 грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитом та стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» 3 % річних в сумі 166, 77 грн. та інфляційні втрати в сумі 1 598, 52 грн., яке набрало чинності 03.09.2015 року.

ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулося з заявою до Староміського відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області про примусове виконання рішення, вихідний номер 5245 від 13.07.2016 року.

19.07.2016 року державним виконавцем Староміського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_3 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 127/12354/15 виданого 09.11.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованості в сумі 9 497, 20 грн. (а.с.35).

19.07.2016 року державним виконавцем Староміського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_3 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження (а.с. 37).

Із відповіді на запит №20601676 від 09.08.2016 року до ПФУ про осіб боржників, які отримують пенсії щодо ОСОБА_2 вбачається, що інформації не знайдено ( а.с. 38).

Згідно відповіді на запит №20601655 від 09.08.2016 року до Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб щодо ОСОБА_2 інформація відсутня (а.с.39).

Із відповіді на запит №20601693 від 09.08.2016 року до ПФУ про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно правовими договорами, про останнє місце роботи вбачається, що інформації не знайдено (а.с.40).

27.07.2016 року винесено державним виконавцем постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, ВП № 51700014 (а.с.45), котру направлено боржнику (а.с.46).

Згідно відповіді Державної сільськогосподарської інспекції у вінницькій області, в реєстрі машин Держсільгоспінспеції у Вінницькій області сільськогосподарська техніка за боржником не зареєстрована (а.с.47).

Із відповіді Територіального сервісного центру 0541 регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області транспортні засоби за боржником не зареєстровані (а.с.49).

Згідно акту державного виконавця від вересня 2016 року, при примусовому виконанні виконавчого листа 127/12354/15 встановлено, що майна у боржника ОСОБА_2 не виявлено. Стягнень не проводилось (а.с.51).

29.09.2016 року старшим державним виконавцем Тушевською Л.Г. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженню ВП № 51700014 (а.с.5).

29.09.2016 року супровідним листом ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2В, було направлено постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві, винесену у ході виконання виконавчого документа: виконавчий лист №127/12354/15 від 09.11.2015 року, що видав Вінницький міський суд Вінницької області (а.с. 53).

Визначаючись щодо правомірності вимог скарги суд виходить з того, що відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з частиною 1 статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначав (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах,в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 6 цього Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. (ст. 11 Закону №606-XIV).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатним.

Саме з урахуванням наведеної норми закону, постановою державного виконавця виконавчий лист № 127/12354/15 від 09.11.2015 повернуто стягувачу з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до акту державного виконавця від вересня 2016 року, на момент перевірки майнового стану боржника ліквідного майна належного йому на праві власності не виявлено.

Таким чином, з копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем вчинялись всі необхідні дії щодо встановлення наявності майна у боржника, на яке можна було б звернути стягнення, але такого майна виявлено не було.

Як уже зазначалося, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатним.

Отже, державним виконавцем в межах повноважень та у спосіб встановлений законом винесено постанову про повернення судового наказу стягувачу.

В той же час, слід зазначити, що згідно з частиною 5 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (чинної на момент повернення виконавчого листа стягувачу) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону, а відтак права стягувача винесенням постанови про повернення судового наказу стягувачу не порушені.

Відповідно до статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що посилання скаржника у скарзі на незаконність постанови державного виконавця, а також дій державного виконавця повязаних з її винесенням, не знайшли свого підтвердження при розгляді скарги, висновки скаржника щодо порушення його прав є помилковими та повністю спростовуються матеріалами справи, а тому у задоволенні скарги, з підстав її заявлення, слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 6, 11, 47 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 14, 378, 383 387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на дії старшого державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.О. Жмудь