Справа № 161/4658/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С.С.
Провадження № 22-ц/773/25/17 Категорія: 34 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Грушицького А.І.,

суддів Карпук А.К., Федонюк С.Ю.,

з участю секретаря Галицької І.П.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Агросервіс-Плюс» до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 9 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

8 квітня 2016 року позивач ОСОБА_5 «Захід-Агросервіс-Плюс» звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_6 «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди. Позовні вимоги мотивував тим, що 8 березня 2016 року об 11 год. 30 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Гнідавській в м. Луцьку, на регульованому перехресті виїхав на перехрестя вулиць Гнідавська-Потебні на жовтий, забороняючий рух сигнал світлофора, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що належав позивачеві на праві власності, чим порушив пункт 8.7.3 ґ ПДР, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була забезпечена полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ОСОБА_6 «Українська транспортна страхова компанія».

Згідно звіту № 2016/2874 про оцінку транспортного засобу, складеного 22 березня 2016 року субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2, в результаті його пошкодження внаслідок ДТП станом на 9 березня 2016 року складала 220997,32 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу колісного транспортного засобу, пошкодженого в результаті ДТП станом на 9 березня 2016 року складала 198275,13 грн.

Ні винуватець ДТП ОСОБА_3, ні страховик ОСОБА_6 «Українська транспортна страхова компанія» жодних дій по відшкодуванню заподіяних збитків не здійснили.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_6 «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_5 «Захід-Агросервіс-Плюс» 50000 грн. у відшкодування майнової шкоди, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 «Захід-Агросервіс-Плюс» різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 170997,32 грн., покласти на відповідачів витрати по сплаті судового збору.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 9 червня 2016 року позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 «Українська транспортна страхова компанія» в користь ОСОБА_5 «Захід-Агросервіс-Плюс» суму страхового відшкодування в розмірі 49500 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 «Захід-Агросервіс-Плюс» 171497,32 грн. завданої матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 «Захід-Агросервіс-Плюс» судові витрати по справі в розмірі 3314,96 грн. по 1657,50 грн. з кожного.

Не погоджуючись з рішенням відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 9 червня 2016 року та постановити нове рішення, яким у позові відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу, просив змінити рішення суду першої інстанції та розподілити відповідальність за заподіяну внаслідок ДТП в результаті взаємодії джерел підвищеної небезпеки шкоду у відсотковому співвідношенні між ОСОБА_5 «Захід-Агросервіс-Плюс» та ОСОБА_3

Представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнали.

Відповідач ОСОБА_3, представник відповідача ОСОБА_6 «Українська транспортна страхова компанія» та третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_8 в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду даної справи.

Заслухавши пояснення представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок ДТП, яка відбулася з вини відповідача ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_5 «Захід-Агросервіс-Плюс» завдано майнову шкоду. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ОСОБА_6 «Українська охоронно-страхова компанія», яка належним чином не виконала своїх обовязків щодо виплати страхового відшкодування, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_6 «Українська транспортна страхова компанія» суми страхового відшкодування в розмірі 49500 грн. та з відповідача ОСОБА_3 171497,32 грн. завданої майнової шкоди.

Вказані висновки зроблені судом першої інстанції без повного зясування судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті першому статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]».

Як вбачається з матеріалів справи, спір в частині виплати страхового відшкодування виник між двома юридичними особами: ОСОБА_5 «Захід-Агросервіс-Плюс» та ОСОБА_6 «Українська транспортна страхова компанія».

За таких обставин, виходячи із положень п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, ч. 1 ст. 1 ГПК України колегія суддів приходить до висновку, що спір між ОСОБА_5 «Захід-Агросервіс-Плюс» та ОСОБА_6 «Українська транспортна страхова компанія» належить до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 310 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстави, визначеної у п. 1 ч. 1 ст. 205 цього Кодексу.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини, рішення суду першої інстанції слід скасувати і закрити провадження в частині позову ОСОБА_5 «Захід-Агросервіс-Плюс» до ОСОБА_6 «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди.

Керуючись ст. ст. 205, 307, 310, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 9 червня 2016 року в даній справі в частині позову до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» скасувати.

Провадження в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Агросервіс-Плюс» до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді