Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/113/17-ц
Провадження № 2/376/112/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2017 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Клочка В.М.,

при секретарі Якштас А.В.,

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину житлового будинку, поділ житлового будинку в натурі,

в с т а н о в и в :

В 17.01.2017 року до Сквирського районного суду Київської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просила визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку за № 23 по провулку Коштановий (колишній Володарський) в м. Сквира Київської області, та провести поділ житлового будинку в натурі.

Вказуючи на те, що 21.12.2016 року між нею та ОСОБА_4, яка діяла на підставі довіреності від 24.12.2016 року було укладено угоду у простій письмовій формі про купівлю-продаж ? частини житлового будинку №23 по провулку Коштановий (колишній Володарський) в м. Сквира Київської області, який належав ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Сквирської державної нотаріальної контори від 11.11.2011 року.

Нотаріально посвідчити договір домовились після повного зібрання необхідних документів. Однак при зверненні до нотаріуса отримали відмову, оскільки право власності на земельну ділянку для обслуговування ? частини житлового будинку та господарських споруд не виготовлялося..

За даним договором ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 ? частини житлового будинку №23 по провулку Коштановий (колишній Володарський) в м. Сквира Київської області, а ОСОБА_1 у свою чергу передала продавцю кошти у сумі 110000 гривень та прийняла майно, про що було складено розписку.

Позивач, посилаючись на те, що сторони не мають змоги оформити договір купівлі-продажу майна належним чином у нотаріуса, просить суд визнати за нею право власності на ? частини житлового будинку №23 по провулку Коштановий (колишній Володарський) в м. Сквира Київської області та провести поділ житлового будинку в натурі рішенням суду.

Позивач ОСОБА_1 в попереднє судове засідання не з'явився, надіславши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_5 також в попереднє судове засідання не з'явилися, надавши заяви, в яких просять проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та не заперечують щодо їх задоволення.

Відповідно до вимог ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що у 21.12.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, яка діяла на підставі довіреності від 24.12.2016 року було укладено угоду у простій письмовій формі про купівлю-продаж ? частини житлового будинку №23 по провулку Коштановий (колишній Володарський) в м. Сквира Київської області, який належав ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Сквирської державної нотаріальної контори від 11.11.2011 року.

Відповідач визнає позивача власником будинку про що свідчить його заява про визнання позову.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частина 2 статті 328 ЦК України визначає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до положень ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно положень ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

В свою чергу частиною другою статті 220 ЦК України визначено, що якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

В силу вимог ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача з договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором.

В свою чергу згідно положень ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до положень ч.ч.1,3 ст.364 ЦК України власник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Пунктами 6,7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадянина на житловий будинок» №7 від 04.10.1991 року передбачено, що при вирішенні справи про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст.115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом. У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності

Оскільки ОСОБА_1 вимагає виділу в натурі належної їй частини у праві спільної часткової власності на будинок і такий передбачений як правовою нормою ст. 364 ЦК України, так і є практично можливий виходячи з висновку що до частини будинку позивача є окремий вхід, вона повністю ізольована від части відповідачів, в кожній частині будинку є своє окреме опалення, електро та газопостачання, що не оспорюється відповідачами, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 шляхом виділу належної їй частини будинку, що є спільною частковою власністю.

Відповідно до правил ст.152 ЖК України в разі поділу будинку в натурі, коли необхідно провести перепланування та переобладнання необхідний дозвіл виконкому місцевої ради. Однак, зважаючи на ті обставини, що у випадку проведення вказаного виділу жодних перепланувань чи переобладнань не потребується, суд вважає, що такий дозвіл в даному випадку не є необхідним.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Оскільки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 подали до суду письмові заяви, в яких визнали позовні вимоги та не заперечують проти їх задоволення, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, оскільки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

На підставі ст.ст. 200, 328, 334, 356, 364, 367, 657 ЦК України, ст.152 ЖК України та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 174, 208,209,212-215,218, 223, 294 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину житлового будинку, поділ житлового будинку в натурі - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку № 23, який розташований в місті Сквира по провулку Каштановий (колишня назва провулок Володарського), загальною прощею 85,9 кв.м.

Провести розподіл житлового будинку за № 23 по провулку Каштановий (колишня назва провулок Володарського) в м. Сквира Київської області по ? частині між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на житловий будинок № 23 та № 23а пров. Каштановий м. Сквира Київської обл.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок № 23а, який розташований по провулку Каштановий (колишня назва провулок Володарського) в місті Сквира Київської області, що складається з кімнат: веранда площею 7,4 кв.м., кухня площею 8,8 кв.м., житлова кімната площею 14,5 кв.м., житлова кімната площею 10,3 кв.м., житлова кімната площею 10,0 кв.м., загальною площею 51,0 кв.м., житловою площею 34,8 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами.

Інженерні мережі та обладнання: зовнішнє електропостачання, газопостачання та господарські будівлі і споруди залишити в спільній частковій власності, в рівних частинах кожному.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Сквирський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: