Провадження № 2-о/761/170/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Припутневич В.І.,

за участю заявника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві про встановлення факту, що має юридичне значення -

В С Т А Н О В И В:

31 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 в м. Ялта Автономної республіки Крим, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обгрунтування заяви заявником зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Ялта Автономної республіки Крим, перебуваючи у стаціонарі Ялтинського протитуберкульозного диспансеру помер ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть, копією свідоцтва про смерть українського державного зразку, дублікатом свідоцтва про смерть зразку Російської Федерації. У зв'язку із проведенням АТО на території населеного пункту, де заявниця проживала із родиною (м.Вуглегірськ Донецької області), у 2015 році вони вимушені були переміститися із районів проведення АТО до підконтрольної українській владі території, а саме до м.Києва, та встати на облік як внутрішньо переміщені особи. Під час переміщення заявником було втрачено частину документів, а саме оригінал свідоцтва про смерть ОСОБА_2 українського державного зразку. На момент видачі свідоцтва про смерть, у зв'язку з окупацією території актовий запис складений без використання Єдиного державного реєстру актів цивільного стану України в зв'язку з відсутністю доступу до сервера реєстратора. Внаслідок цих обставин отримання свідоцтва про смерть в органах РАЦС Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом його отримання та захисту прав родичів та спадкоємців померлого є звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити, при цьому зазначила, що свідоцтво про смерть, отримане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим від 29.05.2014 року було втрачено при переміщенні до м.Києва, а після звернення з заявою про видачу дублікату такого свідоцтва заявниця отримала повторне свідоцтво про смерть тільки вже зразка Російської Федерації.

Відділ ДРАЦС Шевченківського РУЮ у м. Києві в судове засідання представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про судове засідання. До суду надійшла заява від заінтересованої особи про те, що вони не заперечують проти задоволення заяви та просять слухати справу у відсутність їх представника.

А тому на підставі положень статей 169 та 257-1 ЦПК України суд продовжив розгляд заяви у відсутність представника заінтересованої особи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши заявника, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Ялта Автономної республіки Крим.

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

Оскільки повторне свідоцтво про смерть було видано на тимчасово окупованій території, тому вказане свідоцтво не визнається дійсним Україною.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

За правилами ст. 234, п. 8 ч. 1 ст. 256, 257-1 ЦПК України, в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав; суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника; заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України; справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду; ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання; копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Стаття 2, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

За правилами ст. 1, 9, 17, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків; у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Надані заявником документи, а саме: копія лікарського свідоцтва про смерть №271 від 28.05.2014 року, копія свідоцтва про смерть, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ялтинського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим серія НОМЕР_1, свідоцтво про смерть, видане Ялтинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим від 25.05.2016 року серія НОМЕР_2, видане органами державної влади, які створені всупереч законодавства України, а тому не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органом державної реєстрації актів цивільного стану».

Однак, оскільки заявник не може отримати від територіальних органів Міністерства юстиції України, що створені за законодавством України документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть ОСОБА_2, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 у судовому порядку, що також за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до правил ст. 257-1 ЦПК України, якою доповнено ЦПК України на підставі Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», рішення суду про встановлення факту смерті допустити до негайного виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 234, 235, 256, 10, 11, 60, 208, 213, 257-1 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Ялта Автономної Республіки Крим, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.Г.Притула