Провадження № 22-ц/780/880/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 29.03.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

29 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Кулішенка Ю.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Яворського М.А.

за участю секретаря: Волошина В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 21 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку « ПриватБанк» про визнання поруки припиненою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку « ПриватБанк» про визнання неправомірними дій щодо нарахування процентів, неустойки, комісії, інших платежів та припинення правовідносин,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року позивач ПАТ КБ " ПриватБанк" звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 01 лютого 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ « ПриватБанк» було укладено кредитно-заставний договір № К2У4АК01630051 , за умовами якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в розмірі 11 577,90 доларів США строком до 30 січня 2015 року з виплатою 10,56 % річних для придбання автомобіля. Для забезпечення належного виконання зобовязань 01.02. 2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки.

В звязку з неналежним виконанням зобов»язань за кредитним договором у позичальника ОСОБА_2 виникла заборгованість в розмірі 20 078,46 дол. США , що за курсом НБУ станом на 26.06.2015 року становить 425 462,64 грн., з яких : 7 415,16 дол. США борг за кредитом ; 1 326,27 дол. США борг за відсотками ; 235,96 дол. США борг за комісією ; 10 133,72 дол. США пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань ; 11,80 дол. США штраф / фіксована частина/, 955,56 дол. США штраф / процентна складова/. ПАТ КБ « ПриватБанк» просив суд стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно кредитну заборгованість в сумі 20 078,46 дол. США та судові витрати.

Просив суд стягнути з відповідачів солідарно на користь банку заборгованість за кредитним договором № К2У4АК01630051 від 01.02.2008 р. в сумі 17 141,93 дол. США, з яких : 6 667,49 дол. США борг за кредитом ; 1 326,27 дол. США борг по процентам; 235,96 дол. США борг по комісії ; 8 912,21 дол. США пеня / а.с.189-190/

У лютому 2016 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про визнання поруки припиненою за договором в зв"язку із закінченням строку дії поручительства на підставі ч.4 ст.559 ЦК України.

У травні 2016 року відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ " ПриватБанк" про визнання неправомірними дій банку щодо нарахування з 23 квітня 2013 року процентів, неустойки, комісії, інших платежів та припинення правовідносин, в зв»язку із простроченням кредитора на підставі ч.4 ст.613 ЦК України.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2016 року в задоволені первісного позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Публічного акціонерного товариства комерційного банку « ПриватБанк» щодо нарахування з 07.05.2013 р. ОСОБА_2 процентів за кредитно-заставним договором № К2У4АК01630051 від 01.02.2008 р.

В іншій частині зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову ПАТ КБ «Приватбанк», відмову в задоволені зустрічного позову ОСОБА_2. В частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав:

Законним і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України в мотивувальній частині рішення суд має зазначити встановлені судом обставини і визначити відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги чи відхиляє докази, застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти.

Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволені первісного позову ПАТ «ПриватБанк»» суд першої інстанції виходив із того, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2013 року було звернуто стягнення на предмет застави, позивачем не доведено вимог про стягнення з відповідачів боргу за договором кредиту, поданий розрахунок заборгованості містить низку помилок, та подальшого невірного розрахунку суми заборгованості.

Колегія суддів не може погодитися із вказаним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 01.02.2008 р. між ПАТ КБ " ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитно-заставний договір № К2У4АК01630051, за умовами якого позичальник отримала кредит в сумі 11 577,90 доларів США для придбання автомобіля зі сплатою відсотків в сумі 10,56 % на рік, строком до 30.01.2015 р. Для забезпечення належного виконня зобовязань за кредитним договором ОСОБА_2 надала банку в заставу автомобіль

марки " Чері А 15 Амулет", 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, вартістю 56 620 грн.

01.02.2008 р. для забезпечення виконання позичальником ОСОБА_2 умов кредитно-заставного договору, між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель ОСОБА_3 взяв на себе зобовязання солідарно відповідати перед кредитором у повному обсязі за виконання умов кредитного договору позичальником ОСОБА_2

Згідно п. 17.1.10 кредитно-заставного договору, щомісяця з 1 по 5 число позичальник зобов"язаний сплачувати, щомісячний платіж в розмірі 209,91 доларів США для погашення заборгованості за кредитом, винагородою та процентами.

Зобов"язання позичальника щодо сплати винагороди передбачені п.17.1.8 кредитно-заставного договору.

П. 14.1, 14,2 договору передбачено, що у випадку порушення позичальником зобовязань щодо повернення основної суми кредиту передбаченого ст.. 6,2,4 договору та у випадку порушення позичальником зобовязань передбачених ст. ст. 6,2,2 та 6,2,3, щодо сплати винагороди та процентів, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми прострочених платежів.

Зобов"язання позичальника щодо сплати штрафів за порушення строків виконання передбачені п.14.3- 14.9 кредитно-заставного договору.

Сторони встановили строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю 5 ( пять) років.

Відповідно до п. 2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Позивач виконав умови кредитно-заставного договору та надав позичальнику ОСОБА_2 суму кредиту 11 577,90 доларів США.

Факт отримання кредитних коштів сторонами не заперечується.

В зв"язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_2 умов кредитно-заставного договору , ПАТ КБ " ПриватБанк" звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ПАТ " Акцент Банк", ОСОБА_2 з позовом про звернення стягнення на предмет застави.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2013 р., яке набрало чинності 07.05.2013 р., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К2У4АК01630051 від 01.02.2008 р. в сумі 10 261,72 доларів США , що відповідно по курсу НБУ становить 82 021,94 грн., звернуто стягнення на предмет застави автомобіль " Чері А 15 Амулет", 2008 року випуску. д.н.з. АІ 6784ВІ, що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом опису та передачі зазначеного автомобіля ПАТ КБ " ПриватБанк" з правом його продажу (т.1 а.с.115).

26 грудня 2012 року заставний автомобіль було передано ПАТ КБ " ПриватБанк" в рахунок погашення заборгованості за кредитом в сумі 4 513 доларів США за 400 днів прострочки, що підтверджено актом прийому в заставу автомобіля (т.1 а.с.60).

10.03.2016 р. було реалізовано заставний автомобіль за суму 1 495, 33 доларів США, що за курсом на день операції склало 39 151,86 грн, по 747,67 дол. США було зараховано в погашення тіла кредиту та в погашення штрафів ( т. 1 а.с.221-227) Дана інформація була надана ПАТ КБ " ПриватБанк" за ухвалою суду про забезпечення доказів за клопотанням представника відповідачів ОСОБА_4

ПАТ КБ " ПриватБанк" в уточненій позовній заяві (т.1 а.с.189-190) заявив , що станом на 14.07.2016 р. утворилась заборгованість, що складається: 6 667,49 доларів США заборгованість за кредитом ; 1 326,27 доларів США заборгованість по процентам; 235,96 доларів США заборгованість за комісією ; 8 912,21 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань.

Відповідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором за ним утворилась заборгованість, яка, відповідно до вимог ст. ст. 526, 527, 530,554,1054 ЦК України, підлягає стягненню, як з боржника так і з поручителя.

Разом з тим, комісія стягненню не підлягає виходячи з наступного:

Згідно із ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 визначено, що положення пп. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають, як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Із врахуванням вищевказаних правових норм, колегія суддів приходить до висновку, що сплата комісійної винагороди за надання кредиту у розмірі є незаконною та позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково зустрічний позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що реалізація заставного автомобіля була здійснена лише у березні 2016 року за сумою 1 495, 33 доларів США.., тому відповідно до вимог ст.. 613 ЦК України виникло прострочення кредитора що було підставою для звільнення боржника від зобов"язання сплати процентів за час цього прострочення.

З вказаним висновком не погоджується колегія суддів виходячи з наступного:

Зі змісту статті 613 ЦК України випливає, що у разі якщо боржник доведе, що не виконав грошове зобов'язання через прострочення кредитора, він звільняється від відповідальності, оскільки порушення грошового зобов'язання у вигляді його прострочення боржником не настало і в такому разі вважається, що виконання зобов'язання відстрочено на час прострочення кредитора (частина друга статті 613 цього Кодексу).

Факт передачі відповідачкою ОСОБА_2 автомобіля для реалізації банку не припиняє існування між ними договірних зобов"язань і не звільняє боржника від обов"язку погашати тіло кредиту та в разі прострочення - сплачувати штрафні санкції.

Крім того, прострочення кредитора звільняє боржника від виконання зобов'язання на час прострочення тільки у тому випадку коли кредитор відмовився від прийняття виконання зобов'язань.

Висновки суду в цілому не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах, на що обґрунтовано посилається позивач в своїй апеляційній скарзі і що у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою до скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_3 не оскаржувалось та колегією суддів не переглядалось, тому підлягає в цій частині залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 21 жовтня 2016 року скасувати в частині відмови в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та задоволенні позову ОСОБА_2 та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 01 лютого 2008 року у розмірі: заборгованість за кредитом 6667,49 доларів США ( шість тисяч шістсот шістдесят шість долари США сорок дев»ять центів, заборгованість за процентами 1326,27 доларів США ( одна тисяча триста двадцять шість доларів США двадцять сім центів), пеня за кредитом 260584,18 грн.(двісті шістдесят тисяч пятсот вісімдесят чотири гривні вісімнадцять копійок ).

В задоволенні решти позову відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_3 залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: