АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2016/2017 Головуючий в 1-й інстанції - КомаревцеваЛ.В.
№753/7390/17-ц Доповідач-ЧобітокА.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, в інтересах якої діє ОСОБА_6, ОСОБА_9, в інтересах якого діє ОСОБА_3, ОСОБА_10, в інтересах якого діє ОСОБА_6, третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у здійсненні права власності житловим приміщенням, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року позивач пред»явив позов до відповідачів про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом виселення без надання іншого житла.

Зазначав, що він є власником зазначеної квартири відповідно до договору купівлі-продажу від 22.02.2005 року,укладеного між ОСОБА_3ОСОБА_5,ОСОБА_11 та ним ОСОБА_4прізвище та ім.»я ним було змінено на ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про зміну імені виданого 12.02.2009 року Відділом актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві.

Посилаючись на те, що між ним та відповідачами була усна домовленість про їх тимчасове проживання в квартирі і на першу його вимогу вони мають звільнити житлове приміщення, в квітні 2016 року він повідомив їх про звільнення спірної квартири до 17.07.2016 року. Проте відповідачі продовжують проживати в квартирі чим перешкоджають йому у здійсненні права власності , в зв»язку з чим просив задовольнити позов.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове,яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає,що про договір купівлі-продажу спірної квартири ,на який посилається позивач, ОСОБА_3 дізналася в 2015 році,який вона вважає укладений внаслідок обману,на підставі довіреностей,які нею не видавалися,без згоди батьків на укладення угоди від імені малолітньої дитини. В зв»язку з чим вона пред»явила зустрічний позов до ОСОБА_4 про визнання вказаного договору купівлі-продажу квартири недійсним, але суд незаконно відмовив у прийнятті зустрічного позову.

Вислухавши доповідь судді,пояснення осіб,що з»явилися в судове засідання,обговоривши доводи апеляційної скарги обставини справи,колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено,що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 22.02.2005 посвідченого нотаріусом Київського нотаріального округу Шнирьовою Г.М..

За умовами вказаного договору з однією сторони ОСОБА_3,ОСОБА_5 від імені яких за довіреностями, посвідченними приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бардичевою Ж.О. 05 січня 2005 року за реєстром № 72 та 19 лютого 2005 року за реєстром № 2687 діяв ОСОБА_15,неповнолітня ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, діюча за нотаріально засвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бардичевою Ж.О. 19 січня 2005 року за реєстром № 745, згодою батьків -ОСОБА_3 та ОСОБА_16, від імені якої за довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бардичевою Ж.О. 19 січня 2005 року за реєстром №760, діяв ОСОБА_17 -продавці, і з другої сторони ОСОБА_4 покупець, попередньо ознайомлені з вимогами чинного законодавства щодо недійсності угод і розуміючи значення свої дій, без будь-якого примушення, як фізичного так і морального, уклали цей договір про таке:Продавці ОСОБА_3,ОСОБА_5,ОСОБА_11продали,а Покупець -ОСОБА_4,купив належну продавцям квартиру АДРЕСА_1.

Продаж здійснено за 124964 грн.,які ОСОБА_15 та ОСОБА_17,діючи за довіреностями повністю одержали від Покупця ОСОБА_4 до укладення цього договору (а.с.6).

Згідно зі свідоцтвом про зміну імені ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2 змінив ім»я на ОСОБА_4 про що в Книзі реєстрації зміни імені 2009 року лютого місяця 12 числа зроблено відповідний запис за №09 Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.9)

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_4 27.01.2016 року на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу (а.с.8).

У вказаній квартирі зареєстровані та проживають відповідачі, а з 2015 року зареєструвався позивач (а.с.7).

В позовній заяві позовач зазначив,що відповідачі з часу кладення договору купівлі-продажу спірної квартири тимчасово за усною домовленістю з ним проживали в квартирі та на його вимогу мають звільнити займане житлове приміщення шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Проте , незважаючи на його повідомлення відповідачів в квітні 2016 року про звільнення спірної квартири до 17.07.2016 року , оскільки воно необхідне йому для власного проживання, останні відмовилися добровільно звільнити його квартиру, в зв»язку з чим він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав власника ( а.с.11).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Задовольняючи позовні вимоги суд встановив та виходив з того,що позивач будучи власником спірної квартири,не може користуватися нею для власного проживання та членів своєї сім»ї,оскільки в квартирі проживають відповідачі,з якими не було укладено будь-яких угод щодо користування квартирою,що дає підстави вважати відсутніми правових підстав у відповідачів на проживання в квартирі. Відповідачі не є членами сім»ї позивача і незважаючи на його вимоги звільнити квартиру,продовжують проживати без його згоди, в зв»язку з чим обраний ним спосіб усунення порушення його прав власника шляхом виселення відповідачів з вказаного житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення не суперечить чинному законодавству.

Такий висновок суду з посиланням на норми матеріального права, які регулюють набуття, припинення права власності та захист права власності,відповідає обставинам справи та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ,якою закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном,на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди,відповідно до закону за своєю волею,незалежно від волі інших осіб.

Доводи апеляційної скарги вказаного висновку суду першої інстанції не спростовують.

Параграфом 2 ЦК України передбачені правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами)вимог,які встановлені частинами першою-третьою,п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Таким чином умовами чинності правочинів є дотримання низки вимог щодо їх змісту,дієздатності сторін,характеру волевиявлення,форми,ставлення до настання наслідків,спеціальних вимог тощо.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна сторона має право в порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів.

Посилаючись в апеляційній скарзі на те, що про договір купівлі продажу спірної квартири ОСОБА_3 випадково дізналася у лютому 2015 року коли змінився власник особового рахунку, ніяких грошей від позивача не отримувала,ніколи не мала намірів продавати квартиру та з цього приводу не надавала ніяких довіреностей та згоди, про які йдеться в договорі купівлі-продажу квартири, що були посвідчені нотаріально,вважає,що договір укладено з порушенням норм чинного законодавства України,а саме :внаслідок обману.

Проте, жоден з пвідповідачів, в тому числі ОСОБА_3 з вказаних підстав не звернулися до суду за судовим захистом, пред»явивши відповідний позов до ОСОБА_4 в установленому законом порядку і лише після пред»явлення останнім позову про усунення перешкод у здійсненні права власності житлового приміщення та їх виселення зі спірної квартир, в жовтні 2016 року представником ОСОБА_3 було подано зустрічний позов про визнання договору купівлі-продажу спірної квартири недійсним з підстав,передбачених ст. 230 ЦК України, в прийнятті якого ухвалою суду від 26жовтня 2016 року було відмовлено.

Таким чином недійсність зазначеного договору не було предметом судового розгляду і судового рішення стосовно недійсності вказаного правочину не ухвалювалося.

На момент постановлення даного рішення договір купівлі-продажу спірної квартири є чинним,в зв»язку з чи доводи апеляційної скарги про не врахування вказаних відповідачем обставин щодо його недійсності в даному випадку не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст. 304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -