АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1992/2017 Головуючий в 1-й інстанції Рибак М.А.

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:
головуючого Чобіток А.О.
суддів - Немировської О.В.,Соколової В.В.
при секретарі - Казанник М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «ІСТОК» про зобов`язання вчинити дії , -

в с т а н о в и л а:
У липні 2016 року позивач пред`явив вказаний позов до відповідача та зазначав,що 30.06.2015 року між ним та Кредитною спілкою «ІСТОК» було укладено кредитний договір №ДК2-229,відповідно до умов якого він отримав кредит у сумі 50 000 грн. на строк до 27.06.2017 року.
Посилаючись,що він є військовослужбовцем Збройних Сил України,то в силу положень п.15 статті 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з початку і до закінчення особливого періоду він звільнений від сплати штрафних санкцій,пені за невиконання договірних зобов`язань,а також процентів за користування кредитом,тобто з 30.06.2015 року та враховуючи,що він сплатив 50 008 грн.,позивач просив зобов`язати кредитну спілку не нараховувати відсотки за користування кредитом за вказаним договором штрафні санкції,комісії за прострочення виконання зобов`язань позичальника,зобов`язати кредитну спілку зарахувати в якості погашення основного погашення раніше сплачені ним платежі,що були зараховані в якості відсотків за користування кредитом,штрафи та комісії
закрити кредитний договір.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове,яким його вимоги задовольнити. Зазначає,що судом неправильно зроблено висновок про дію особливого періоду в Україні лише з 20.01.2015 року по 22.08.2015 року,тобто охоплював період дії укладеного сторонами договору з 30.06 по 22.08.2015 року,оскільки у проміжках між періодами проведення мобілізації стан особливого періоду не припинявся.

Вислухавши доповідь судді,пояснення осіб,що з`явилися в судове засідання,обговоривши доводи апеляційної скарги,обставини справи,колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що 30.06.2015 року між Кредитною спілкою «ІСТОК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № ДК2-229, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 50 000 гри. 00 коп. на строк користування до 29.06.2017 року. Погашення кредиту та відсотків за його користування повинно було здійснюватись відповідно до умов договору та графіку щомісячних платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних, (а.с. 7-8).
Факт виплати Кредитною спілкою «ІСТОК» та отримання відповідачем ОСОБА_1 коштів в розмірі 50 000,00 грн. сторонами визнано.

Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору № ДК»-229 від 30.06.2015 року, позивачем сплачено на рахунок КС «ІСТОК» 50 004,00 грн., з яких 32 053,25 грн. зараховано відповідчем в рахунок погашення основного боргу суми кредиту та 17 950,75 - відсотки.
ОСОБА_1 з 21 червня 2013 року, по теперішній час перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, що підтверджується копією посвідчення офіцера Серії НОМЕР_1 та Довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 04.07.2016 року №621.

Відповідно до п.п. З п. 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено п. 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктом 1 Розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію п.п. З п. 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Згідно положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Пред`явивши позовні вимоги та посилаючись на вказаний закон, позивач зазначав,що відповідач неправомірно нараховував за кредитним договором відсотки за користування кредитом з 30.06.2015 року, в зв`язку з чим просив зарахувати сплачені платежі по відсоткам в якості погашення основного зобов`язання і в зв`язку повним погашенням зобов`язання за цим кредитним договором закрити його.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог,суд першої інстанції виходив з того,що особливий період в Україні діяв з 18 березня 2014 року по 02 травня 2014 року;з 07 травня 2014 року по 21 червня 2014 року;з 24 липня 2014 року по 07 вересня 2014 року,з 20 січня 2015 року по 22 серпня 2015 року,в зв`язку з чим кредитна спілка «ІСТОК» правомірно не нараховувала відсотки за користування кредитом відповідачем за вказаним кредитним договором за липень та серпень 2015 року. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами,що відповідачем в порушення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» здійснюються нарахування позивачу відсотки за користування кредитом,а також штрафи та комісії за кредитним договором в особливий період,а тому позовні вимоги безпідставні.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції,оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону,що регулює правовідносини,які виникли між сторонами,але вважає,що позовні вимоги не підлягають задоволенню з інших підстав з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини.

Так рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 28 вересня 2016 року,яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 24 листопада 2016 року, відмовлено в задоволенні позову кредитної спілки «ІСТОК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ДК2-229 від 30.06.2015 року у розмірі 20 461,75 грн..

Цим судовим рішенням встановлено,що в Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року, тобто з 18.03.2014 року, та триває по теперішній час і враховуючи вищенаведені вимоги законодавства України, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, не підлягають нарахуванню відсотки за користування ним кредитом, а також штрафні санкції з моменту укладення кредитного договору, тобто з 30.06.2015 року, оскільки особливий період розпочався 18.03.2014 року та триває по теперішній час, і до закінчення особливого періоду. З липня 2015 року по 31.12.2016 року Кредитна спілка безпідставно нараховує ОСОБА_1 відсотки за користування кредитом, розмір яких становить 17950 грн. і з урахуванням сплачених сум по кредиту - 32 053,25 грн.,суд встановив,що ним сплачено кредит у повному обсязі 50 004,00 грн.

Відповідно до ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах,встановлених договором або законом.

Припинення зобов`язання означає,що припиняють існування зобов`язання боржника вчинити певні дії на користь кредитора чи утриматись від дій і зустрічне право кредитора. Припинення зобов`язання означає також,що з моменту припинення кредитор втрачає можливість захисту права,що входить до змісту цього зобов`язання.

Колегія суддів вважає,що з набранням вказаним судовим рішенням законної сили,а саме з 24 листопада 2016 року правовідносини за вказаним кредитним договором між сторонами припинено, в зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 стосовно зобов`язання відповідача здійснювати дії стосовно цього кредитного договору є безпідставними і не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.304,307,309,313,314,316,319 ЦПК України,колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Кредитної спілки «ІСТОК» про зобов`язання вчинити дії.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -