Справа № 484/1092/17
Провадження № 2/484/817/17
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

10.04.2017 року суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Літвіненко Т.Я. вивчивши матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Авто Лайф", про визнання договору фінансового лізингу недійсним, стягнення коштів та захист прав споживача, -

ВСТАНОВИЛА:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Авто Лайф", про визнання договору фінансового лізингу недійсним, стягнення коштів та захист прав споживача.

Відповідно до ч.5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Згідно а.1 ч.3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Частиною 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що за позовні вимоги майнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За позовні вимоги немайнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позовна заява містить вимоги майнового та немайнового характеру.

Позивач вказує, що від сплати судового збору звільнений на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року

Виходячи з аналізу зазначеної норми права та судової практики, суд вважає, що підстави для звільнення заявника від сплати судового збору відсутні з огляду на наступне.

Оскільки першорядним нормативно-правовим актом національного законодавства, який регулює порядок справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір», то саме правові приписи, закріплені в наведеному законі, застосовуються при обчисленні судового збору, його сплаті, а також звільненні осіб від його сплати у випадках, визначених у статті 5 цього Закону.

За змістом змін до статті 5 Закону України «Про судовий збір», які прийняті пізніше, ніж Закон України «Про захист прав споживачів», убачається, що з 1 вересня 2015 року споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не відносяться до суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях, тому посилання заявника на положення Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути взяті до уваги.

Такою ж є практика Верховного Суду України (Ухвали № 171/3214/14-ц від 22.02.2017., № 664/2557/15-ц від 14.02.2017., № 758/13463/14-ц від 02.02.2017).

Позивач звернувся до суду 07.04.2017 року, тобто на момент коли не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 1600,00 грн., а тому позивач мав сплатити 640,00 грн. в якості судового збору за вимогу немайнового характеру та 640,00 грн. в якості судового збору за вимогу майнового характеру

На підставі вище викладеного, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, зобовязавши позивача усунути вище вказані недоліки в строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119, 120, 121 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Авто Лайф", про визнання договору фінансового лізингу недійсним, стягнення коштів та захист прав споживача залишити без руху, зобовязавши позивача усунути вище вказані недоліки в строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали, інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

СУДДЯ: