ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5634/16-ц
провадження № 2/753/553/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді Набудович І.О.

при секретарі Петрик А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення спадкоємців від права на спадкування

В С Т А Н О В И В :

У березні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 з позовом до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення спадкоємців від права на спадкування за законом. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її колишній чоловік і батько її доньки - ОСОБА_6, з яким позивач перебувала в шлюбі з 1999 року по 03.03.2014 року. В березні 2015 року ОСОБА_6 одружився з іншою жінкою - ОСОБА_4 Позивач посилається на те, що її колишній чоловік хворів, переніс складну операцію, йому було важко ходити, в зв'язку з чим потребував лікування, догляду і турботи, особливо після виписки зі стаціонарного лікування у клініці. Позивач також вказувала про те, що її колишній чоловік вживав алкоголь. Проте, дружина ОСОБА_6 - ОСОБА_4 та його старша повнолітня донька - ОСОБА_5 не дбали про нього, не слідкували за його реабілітацією та дотриманням рекомендацій лікарів та ухилялися від надання допомоги та належного догляду. На думку позивача, смерть її колишнього чоловіка сталася в результаті байдужості та корисливого ставлення до нього, в першу чергу, його дружини - ОСОБА_4 Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема: квартира АДРЕСА_1; адміністративно-виробничий комплекс по АДРЕСА_2; приватний будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3; земельні ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 та земельні ділянки, розташовані за адресою: Київська область, Богуславський р-н, с. Бієвці. Також до складу спадщини увійшли грошові кошти, що знаходяться на рахунках в банківських установах та інше майно. Спадкоємцями першої черги щодо майна померлого ОСОБА_6 є: його неповнолітня донька - ОСОБА_3, його старша донька - відповідач ОСОБА_5 та його дружина - відповідач ОСОБА_4 Посилаючись на наведені вище обставини, позивач зазначає, що відповідачі ухилялися від турботи та надання спадкодавцю допомоги, враховуючи його хворобу та безпорадний стан, хоча повинні були доглядати за ним, тому є всі підстави для позбавлення їх права на спадкування за законом відповідно до ст. 1224 ЦК України.

Позивач та її представник у судових засіданнях позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини. Крім того, в судових засіданнях пояснювали, що колишній чоловік позивачки - ОСОБА_6 мав залежність від алкоголю, його фізичний стан був також обтяжений надмірною вагою та рядом захворювань, що потребувало медичного нагляду, періодичного лікування та догляду. У 2011 та 2013 роках ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні в медичному центрі «Сімейний доктор» з дігнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психоактивних речовин, де пройшов сеанс кодування від алкоголізму; у 2010 та у 2011 роках проходив обстеження та лікування у медичному центрі «Ріксос», також перебував на стаціонарному лікуванні у Київському центрі спортивної медицини, де була проведена операція на обох колінних суставах, у грудні 2011 року та у лютому 2012 року знаходився на стаціонарному лікуванні у медичному центрі терапії залежності ТОВ «Атос» з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психоактивних речовин. ОСОБА_6 було заборонено вживати алкогольні напої, оскільки це загрожувало його життю та здоров'ю. Крім цього, ОСОБА_6 мав такі захворювання, як хронічний холіцистит та хронічний гепатит. Весь цей час позивач намагалася вилікувати чоловіка від алкоголізму. Після розлучення з позивачкою, ОСОБА_6 в кінці 2013 року переїхав до квартири по АДРЕСА_1, а у 2015 році поряд з ним опинилася його нова майбутня дружина ОСОБА_4, яка сама вживала алкогольні напої, схиляла до цього чоловіка, не доглядала за ним, хоча і усвідомлювала, що чоловік потребує періодичного лікування та підтримуючої терапії. За час спільного проживання з новою дружиною колишній чоловік позивачки дійшов до критичного стану, постійно пив, не працював, його фізичний та психологічний стан дуже погіршився, він вже не розумів, що відбувається навколо нього. Самостійно забезпечити належні умови, за яких би його хвороба відсутупила, він не міг, а ОСОБА_4 не надавала необхідної допомоги та догляду, забороняла спілкування з донькою, залишивши чоловіка у безпорадному стані, хоча як дружина була зобов'язана піклуватися про його здоров'я та життя.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вона не одразу дізналася, що її чоловік ОСОБА_6 має проблеми з алкоголем, алкогольні напої з ним не вживала, це бувало інколи лише на свята, але вона намагалася заборонити йому вживати алкоголь, сварилася з ним з цього приводу. Під час проходження лікування він алкоголь не вживав, мав проблеми з суставами та венами. Зазначала, що не перешкоджала його спілкуванню з дітьми, але опікувалися ним лише вона та його сестра.

Відповідач ОСОБА_5 в письмових запереченнях проти позову щодо усунення її від права на спадкування заперечувала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що після розлучення батьків вона продовжувала спілкуватися з батьком до 2011 року, не помічаючи за ним ніяких проявів алкоголізму, але у 2012 році почала помічати, що батько став пиячити. Після розлучення з позивачкою та переїзду батька в картиру по АДРЕСА_1 його хвороба почала прогресувати. Проте, від допомоги, яку пропонувала донька, батько відмовлявся, особисто за допомогою сам не звертався та не потребував утримання. Відповідач вказувала, що неодноразово зазначала новій дружині батька ОСОБА_4 про те, що батько потребує допомоги, лікування та догляду, а тому невиконання або ухилення від виконання дружиною цього обов'язку може бути підставою для усунення дружини, а не доньки від права на спадкування.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_8 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог щодо ОСОБА_5 заперечувала, посилаючись на те, що до 2014 року ОСОБА_6 періодично спілкувався з донькою ОСОБА_5, але його нова дружина ОСОБА_4 не підтримувала зв'язків батька з дочкою, її дратували ці стосунки. Натомість, дочка турбувалася про батька, приходила до нього, намагалася відвадити його від алкоголю, хоча батько ніколи не звертався до неї за такою допомогою, а навпаки казав, що їй не потрібно втручатися в його особисте життя.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві (т.1, а.с. 14).

Приватним нотаріусом КМНО Сенюк М.В. було відкрито спадкову справу № 29/2015 щодо майна померлого ОСОБА_6 (т. 2, а.с. 21-195).

Спадкоємцями майна померлого ОСОБА_6 є: його неповнолітня донька - ОСОБА_3, донька ОСОБА_5 та дружина - ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 цього Кодексу визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач, зазначаючи, що після смерті ОСОБА_6 право на спадкування його майна мають його неповнолітня донька ОСОБА_3, його донька - відповідач ОСОБА_5 та його дружина - відповідач ОСОБА_4, просить усунути відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від права на спадкування за законом з підстав, передбачених ст. 1224 ЦК України, посилаючись на те, що відповідачі ухилялися від надання спадкодавцю допомоги, враховуючи його хворобу та безпорадний стан, хоча повинні були доглядати за ним.

Позивач посилалася на те, що її колишній чоловік ОСОБА_6 страждав від алкоголізму та ряду інших захворювань, і, відповідно, потребував постійного догляду, періодичного лікування та турботи, насамперед, з боку його дружини - ОСОБА_4, яка такий догляд йому не забезпечила, необхідної допомоги не надавала, незважаючи на його безпорадний стан.

На підтвердження обставин, якими обгрунтовані позовні вимоги, позивач надала виписку з історії хвороби ОСОБА_6 з Центру терапії залежностей ТОВ «Атос» (а.с. 110, 114, 115, 123); довідку з Медичного центру «Сімейний лікар» ТОВ «Атос» про проведення ОСОБА_6 сеансу «кодування» у 2011 та у 2013 роках (а.с. 112, 113); довідку з Київського міського центру спортивної медицини (а.с. 118), виписку з історії хвороби (а.с. 126) та виписку з медичної карти амбулаторного хворого (а.с. 130-131); висновки лікаря невідкладної допомоги (а.с. 121-122); консультативний висновок медичного центру «Ріксос» (124-125).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 повідомив суду, що з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 були добрими друзями, мали спільний бізнес. ОСОБА_6 був залежний від алкоголю, ОСОБА_2 намагалася йому допомогти, останній рік спілкувалися рідко, оскільки внаслідок зловживання алкоголем він був несамовитий. З дітьми спілкувався.

Свідок ОСОБА_12 повідомила суду, що вона була сусідкою ОСОБА_2 та ОСОБА_6, знає їх з 2001 року, за останні півтора роки до своєї смерті ОСОБА_6 дуже змінився, став неадекватним, часто був п'яним, погано виглядав, було видно, що йому потрібна допомога.

Свідок ОСОБА_13 повідомив суду, що з покійним він перебував в дружніх стосунках з 1993-1994 років, останній раз бачилися в травні 2015 року. Знайомий з ОСОБА_2 та дітьми, а з ОСОБА_4 не знайомий. Останній раз бачив його в травні, він виглядав погано, говорив трохи неадекватно, про нову дружину не розповідав.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 показала суду, що була знайома з покійним з 1997 року, вони були кумами та мали спільний бізнес. Після розлучення він переїхав до квартири по АДРЕСА_1 і в останні роки спілкування відбувалося в переважній більшості по телефону. Він дзвонив, говорив якусь маячню, було зрозуміло, що він п'є. Сестра покійного говорила, що у нього з'явилася жінка, з якою вони разом п'ють. Зазначила, що покійний зловживав алкоголем, потребував медичної допомоги та догляду. З дітьми він спілкувався, донька ОСОБА_5 дуже його любила та постійно підтримувала.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 повідомила суду, що з ОСОБА_6 вони є рідними братом та сестрою. Останні роки вони перебували разом з ОСОБА_6, його дружиною ОСОБА_4 та ОСОБА_16. Донька ОСОБА_3 приходила до батька, коли їй потрібні були гроші і влаштовувала скандали, особливо коли дізналася, що батько буде одружуватися на ОСОБА_4. Зазначила, що покійний брат дуже сильно почав пити з 2004 року. ОСОБА_4 з'явилася в його житті в вересні 2013 року, в його бізнес не втручалася, була постійно з ним, займалася домашнім господарством, іноді їздила до своєї мами.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні повідомив, що покійного знав з 2002 року, перебував з ним у робочих та дружніх стосунках, останнім часом дуже сильно хворів, погано ходив, почав сильно випивати ще з 2007 року. ОСОБА_19 боролася з його пиятикою, лікувала, а після розлучення з нею він дійшов до такого стану, коли не міг сам боротися зі своєю хворобою.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_20 повідомила суду, що з 2009 року працювала у покійного хатньою робітницею, приходила лише раз на тиждень, а потім через тиждень, коли з'явилася ОСОБА_4, в подальшому її звільнили. Зазначила про те, що ОСОБА_6 зловживав спиртними напоями останнім часом дуже сильно.

Свідок ОСОБА_22 повідомив, що з ОСОБА_6 з 2007 року по 2015 рік вони перебували у приятельських відносинах, він працював водієм у покійного. В 2007 році тільки починалися проблеми з алкоголем, в 2013 році він переїхав на АДРЕСА_1, покинув пити, а восени 2013 року познайомився з ОСОБА_4, а з середини 2014 року знову почав сильно пити. Останній раз бачив його у липні 2015 року, він був несамовитий.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні повідомив, що покійного знав ще зі школи, до серпня 2015 року працював на його фірмі, бував у нього дома на АДРЕСА_1. Коли ОСОБА_6 приходив забирати касу, то був тверезий і адекватний. У покійного була подагра, йому було важко ходити.

В судовому засіданні також було допитано в якості свідка ОСОБА_23, лікаря-нарколога, який пояснив, що з 2008 по 2012 рік він працював головним лікарем наркологічної клініки «Атос» і ОСОБА_6 багаторазово разів звертався до нього за медичною допомогою на протязі одного чи двох років, оскільки мав соматичні проблеми, страждав ожирінням, гіпертонією, алкоголізмом. Вказував, що він проводив ОСОБА_6 процедуру кодування, після цього в нього була ремісія. На лікування його привозила жінка, можливо сестра, лікування анонімне, на стаціонарі він поводив себе не зовсім адекватно. Після 2012 року за лікуванням вже не звертався.

З копії медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 № 6112, вбачається, що останній був госпіталізований за його заявою 11.09.2015 року до ТМО «Психіатрія» у м. Києві з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, стан відміни, супутній діагноз: атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 2 ст., ожиріння 2 ст., жировий гепатоз. Після лікування в стаціонарі був виписаний додому з поліпшенням, самостійно (а.с. 155-171).

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно з ч. 3 цієї статті не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Виходячи зі змісту вказаної норми закону та відповідно до роз'яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст.1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла таких дій.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2. ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про перебування ОСОБА_6 протягом зазначеного періоду у безпорадному стані, зумовленому тяжкою хворобою, факту відсутності можливості забезпечити умови свого життя, потреби у догляді, допомозі та піклуванні, звернення до відповідачів за допомогою по догляду чи матеріальною допомогою та відмови чи ухилення останніх від надання спадкодавцеві такої допомоги.

Надані у судовому засіданні пояснення сторін та покази свідків вказані обставини також не підтверджують, як і докази перебування ОСОБА_6 у медичних закладах з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю та стану відміни та інших супутніх діагнозів.

Покази свідків, надані в судовому засіданні, правового значення для вирішення даної справи не мають у розумінні встановлених вище обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для усунення відповідачів від права на спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_6

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 15, 57-61, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, на підставі ст. ст. 1216, 1223, 1224, 1258, 1261 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення спадкоємців від права на спадкування залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.О. Набудович