АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 665/2031/16-ц Головуючий в І інстанції Кузьменко А.Д. Номер провадження 22-ц/791/404/17 Доповідач: Пузанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоПузанової Л.В.,
суддів:Бугрика В.В.,
Семиженка Г.В.,
секретарРябченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, від імені якої діє ОСОБА_6, на ухвалу Чаплинського районного суду Херсонської області від 21 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5, від імені якої діє ОСОБА_6, до Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства імені Кірова про розірвання договору оренди,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ОСОБА_5, від імені якої діє ОСОБА_6, звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, поданого до Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства імені Кірова про розірвання договору оренди, зазначивши, що між нею та відповідачем 20 травня 2013 року укладено договір оренди земельної ділянки.

Посилаючись на те, що відповідач в порушення умов договору оренди використовує земельну ділянку не за її цільовим призначенням, що призвело до її занедбання та знищення якісних показників ґрунту, та може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі розірвання договору оренди, заявниця просила суд накласти арешт на належну їй на праві власності земельну ділянку, розташовану на території Преображенської сільської ради, Чаплинського району, Херсонської області, загальною площею 8,42 га, та заборонити відповідачу користуватися цією земельною ділянкою до набрання рішенням законної сили.

Ухвалою суду від 21 грудня 2016 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, від імені якої діє ОСОБА_6, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а висновки суду щодо відсутності підстав для забезпечення позову не відповідають обставинам справи та зроблені без врахування інтересів позивача.

В письмових заперечення на апеляційну скаргу Сільськогосподарське приватне акціонерне товариство імені Кірова її доводи не визнало, ухвалу суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність оскарженої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Із наданих суду апеляційної інстанції матеріалів вбачається, що предметом спору, який виник між сторонами, є розірвання укладеного ними 20 травня 2013 року договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

При цьому, вимога про застосування правових наслідків розірвання договору позивачем не заявлялася.

Зважаючи на те, що відповідно до діючого в Україні законодавства договір оренди землі передбачає обов'язок орендодавця, яким є позивач, за плату передати орендареві, яким є відповідач, земельну ділянку у володіння та користування на певний строк, а орендар зобов'язаний (і має право) використовувати цю земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що вимога заявника про заборону СПрАТ ім. Кірова користуватися землею до вирішення спору по суті є неправомірною і такою, що не може бути вирішена шляхом вчинення такої процесуальної дії як забезпечення позову.

По суті обраний позивачем спосіб забезпечення позову є втручанням у господарську діяльність відповідача, не є співмірним із заявленими позовними вимогами та його застосування вимагає дослідження обставин щодо зниження родючості ґрунту, як про це заявляє позивач, що є передчасним та може свідчити про висновки щодо обґрунтованості позову, що недопустимо.

Оскільки розпорядження земельною ділянкою не є правом орендаря, відсутні правові підстави вважати, що відповідач може відчужити отриману в оренду земельну ділянку і що це унеможливить чи утруднить виконання рішення суду у випадку задоволення позову про розірвання договору оренди землі.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону і підстави для її скасування та постановлення нової ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду містить висновки щодо належного виконання відповідачем своїх обов'язків орендаря у спірних правовідносинах, не відповідають змісту судового рішення, у якому йдеться про те, що до вирішення спору по суті укладений сторонами договір оренди земельної ділянки є діючим і в порядку забезпечення позову неможливо обмежувати чи розширити права та обов'язки як орендодавця, так і орендаря.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, від імені якої діє ОСОБА_6, відхилити.

Ухвалу Чаплинського районного суду Херсонської області від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: В.В. Бугрик

Г.В. Семиженко