Справа № 596/2510/16-ц
У Х В А Л А

"31" січня 2017 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Лисюк І.О.

при секретарі: Федорів О.П.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Постолівська» про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся із даною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Постолівська» про стягнення коштів. Посилаючись на те, що він, звернувся до Головного управління Держземагенства у Тернопільській області із заявою про передачу в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства, оскільки згідно пункту 4 статті 122 Земельного кодексу України, уповноваженим органом по передачі, земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності є центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи, Головним управлінням Держземагенства у Тернопільській області було прийнято наказ від 23 вересня 2014 року за № 19- 741/14-14 «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельних ділянок в оренду», відповідно до якого прийнято рішення про надання ОСОБА_2, в оренду на 7 років земельних ділянок загальною площею 46,3500 га для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної форми власності (землі запасу - рілля) за межами населеного пункту на території Постолівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, а саме площею 35,9772 га (кадастровий номер 612168000:01:001:0815) та площею 10,3728 га (кадастровий номер 612168000:01:001:0816). На підставі даного наказу 17 лютого 2015 року між Головним управлінням Держземагенства у Тернопільській області та ОСОБА_2 було укладено договори оренди землі №№ 44-сг та 45-сг, відповідно до яких було передано в строкове платне користування для ведення фермерського господарства земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності (землі запасу - рілля) за межами населеного пункту на території Постолівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області площею 35,9772 га (кадастровий номер 612168000:01:001:0815) та площею 10,3728 га (кадастровий номер 612168000:01:001:0816). Зазначене вище право користування земельними ділянками на умовах оренди було зареєстроване реєстраційною службою Гусятинського районного управління юстиції Тернопільської області, ОСОБА_2, згідно умов договорів оренди від 17.02.2015 року № 44-сг та 45-сг, сплачувалась відповідна орендна плата. Незважаючи на це, орендованими земельними ділянками користуватися він не зміг, так як їх неправомірно використовувало ТОВ «Агрофірма «Постолівська», що було встановлено рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 26 серпня 2015 року у справі №596/884/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Агрофірма «Постолівська», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 22 жовтня 2015 року.

Відповідно до статті 102 Земельного кодексу України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до розділу II Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо розмежування земель державної та комунальної власності» з 01.01.2013 року землі державної та комунальної власності вважаються розмежованими, та усі землі, розташовані, за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності, залишаються у державній власності. Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» наведено поняття самовільного зайняття земельної ділянки - як будь-які дії, що свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 211 Земельного кодексу України: «громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок». Відповідно до статті 90 Земельного кодексу України, статті 22 Цивільного кодексу України та статті 224 Господарського кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 1 ст. 1 166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За роз'ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (п.16), вирішуючи спори про відшкодування власникам землі й землекористувачам шкоди, заподіяної самовільним зайняттям... земельних ділянок та іншими порушеннями земельного законодавства, суди мають виходити з того, що відповідно до статті 156 Земельного Кодексу України, статті 1166 Цивільного Кодексу України, така шкода відшкодовується у повному обсязі; розмір шкоди, заподіяної... порушеннями земельного законодавства, визначається з урахуванням доходів, які власник землі або землекористувач міг би одержати при використанні земельної ділянки і які він не одержав до повернення самовільно зайнятої ділянки. Зокрема, при пошкодженні посівів, самовільному зайнятті ріллі або сінокосінні на користь землекористувача (власника) стягується вартість неодержаних сільськогосподарської продукції чи сіна, обчислена за ринковими цінами, з урахуванням середньої врожайності певної культури в господарстві, за винятком витрат виробництва, пов'язаних зі збиранням урожаю, а також витрат на відновлення якості земель відповідно до їхнього призначення. Та водночас постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 25.07.2007 року затверджено Методику визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу» (з подальшими змінами, надалі Методика). Пунктом 5.4. Методики передбачено, що юридичній або фізичній особі (власнику чи користувачу земельної ділянки) внаслідок її незаконного використання іншою юридичною чи фізичною особою можуть бути заподіяні реальні збитки, які пов'язані із знищенням або пошкодженням речі (знищенням чи пошкодженням поверхневого родючого шару ґрунту), а також збитки внаслідок упущеної вигоди (доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене). Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України збитки, які заподіяні особі (реальні збитки та упущена вигода), повинні бути відшкодовані у повному обсязі. Крім реальних збитків, юридичні та фізичні особи (власники та користувачі земельних ділянок) внаслідок їх незаконного використання іншими юридичними чи фізичними особами, зазнають збитків внаслідок упущеної вигоди. Розмір упущеної вигоди (доходу), який особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене) визначається власником чи користувачем земельної ділянки самостійно. При цьому слід враховувати, що якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право (пункт 5.7. Методики).

Орендна плата за 2015 рік згідно умов договорів оренди від 17.02.2015 року № 44-сг становила 45 034,28 гривень та №45-сг - 12 984,10 гривень (4 834,87 гривень в місяць). Таким чином, до відшкодування підлягає загальна сума орендної плати, сплачена ним згідно умов договорів оренди за період з лютого по жовтень 2015 року (період незаконного використання ТОВ «Агрофірма «Постолівська» земельних ділянок), що засвідчується банківськими квитанціями та становить 43 513,79 гривень.

Крім того, як встановлено матеріалами кримінальної та судової справи, на переданих йому в строкове платне користування земельних ділянках, товариство вирощувало та зібрало озимий ріпак. Згідно довідки управління статистики у Гусятинському районі, середня врожайність ріпаку в 2015 році по району становила 29,50 центнерів з гектару, закупівельна ціна тони ріпаку у 2015 році становила 8 250 гривень. Тому загальна сума упущеної вигоди, в звязку із незаконним використанням ТОВ «Агрофірма «Постолівська» належних мені на праві оренди земельних ділянок, відповідно до доданого розрахунку, становить 1 042 115 гривень 24 копійки.

Посилаючись на ст. 530 Цивільного кодексу України він неодноразово вимагав у відповідача відшкодування витрат та упущеної вигоди, зокрема ним було відправлено вимогу від 21.09.2016 року. Проте відповіді на вимогу не отримав, кошти сплачені не були. Під час телефонної розмови, керівник товариства категорично відмовився відшкодовувати завдані мені незаконним землекористуванням збитки.

Окрім зазначеної матеріальної шкоди, йому відповідачем спричинена також і моральна шкода, яка виразилась у моральних стражданнях через неможливість використання орендованих земельних ділянок, в тому числі і під час участі в тривалих судових процесах, скитанню по різних інстанціях з метою звільнення незаконно зайнятих земельних ділянок, приниженнях зі сторони керівника товариства. Згідно статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1)у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Тому, вважає, що моральна шкода також підлягає стягненню в розмірі 10 000 гривень, як співмірна із завданими моральними стражданнями.

Просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Постолівська» на його користь матеріальну шкоду, а саме сплачену орендну плату в розмірі 43 513 гривень 79 копійок, упущену вимогу у сумі 1 042 115 гривень 24 копійки, а також моральну шкоду в сумі 10 000 гривень.

Представник позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Постолівська» в судове засідання не з»явився.

Судом встановлено, що спір не врегульовано до судового розгляду.

Досудова підготовка справи закінчена.

Враховуючи наведене та керуючись ст..ст.130, 156 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Постолівська» про стягнення коштів призначити до судового розгляду на 13 лютого 2017 року на 11.30 год.

В судове засідання викликати сторони, представників сторін.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно.

Суддя Гусятинського районного суду І.О.Лисюк