Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 335/3194/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Шалагінова А.В.
Номер провадження 22-ц/778/281/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бабак А.М.

ОСОБА_2

Суддів Полякова О.З.

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення відсотків за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення відсотків за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та відповідачем укладено кредитний договір № 07Ж162-К від 24 вересня 2007 року на суму 493637,50 грн., зі сплатою 14 % річних.

24 вересня 2008 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою збільшено процентну ставку до 20,5 % річних.

Строк повернення кредиту за договором становить до 23 вересня 2022 року.

Відповідач умови кредитного договору не виконувала належним чином, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором станом на 17 лютого 2016 року склала: 481964,83 грн. заборгованість за кредитом, 699582,16 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь загальну суму заборгованості 1181546,99 грн. та судовий збір.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2016 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2016 року. Справу призначено до розгляду в загальному порядку.

У вересні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» уточнив позовні вимоги, зазначаючи, що у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за вказаним договором, позивач в порядку п. 6.2 кредитного договору звернувся до Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, рішенням якого від 02 серпня 2010 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено, внаслідок чого з ОСОБА_3 на користь банку стягнуто 628452,41 грн. заборгованості.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь суми заборгованості за відсотками за період з 01 лютого 2013 року по 29 лютого 2016 року у сумі 66417,43 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту 45064,14 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 35430,01 грн., інфляційні витрати за кредитом 40380,33 грн., інфляційні витрати за відсотками 31747,53 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2016 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 в частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 66417,43 грн. В іншій частині уточнену позовну заяву повернуто позивачеві із розясненням права звернутися до суду з окремим позовом до відповідача про стягнення пені та інфляційних витрат за кредитом та відсотками, оскільки відповідно до вимог ст. 31 ЦПК України, питання про зміну предмета та підстави позову не передбачено.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2016 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за відсотками за користування кредитом за кредитним договором № 07Ж162-К від 24 вересня 2007 року з урахуванням додаткової угоди № 1 від 24 вересня 2008 року за період з 01 лютого 2013 року по 29 лютого 2016 року у розмірі 66417,43 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки судом не враховано, що позичальник припинила погашати кредит та відсотки з 30 грудня 2008 року, тому термін виконання основного зобовязання та сплати відсотків на підставі п. 4.5. договору змінений з 23 вересня 2022 року на 30 березня 2009 року. Саме з цієї дати Банк набуває право вимагати від позичальника дострокового повернення всього кредиту. У звязку з втратою права на стягнення тіла кредиту зі спливом строку позовної давності, Банк втратив право на стягнення процентів, які є похідними від суми кредиту. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.09.2007 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 укладено договір кредиту № 07Ж162-К, відповідно до умов якого Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 493 637,50 гривень зі сплатою 14% річних.

Договором встановлено такий порядок погашення суми заборгованості та процентів: починаючи з місяця, що слідує за місяцем надання Кредиту, Позичальник щомісячно 24 числа кожного місяця рівними частинами сплачує Кредитору суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом і проценти за користування кредитом у розмірі 6641,70 грн. з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 23.09.2022 року включно.

Кредит надано на фінансування будівництва придбання (інвестування) житла відповідно до договору купівлі-продажу цінних паперів № 018407-Б від 12.09.2007 року, що укладений між Позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Константа», та договору про бронювання обєкту нерухомості № 019107Б/91 від 12.09.2007 року (а.с. 411).

24.09.2008 року між Кредитором і Позичальником укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до вищевказаного кредитного договору, якою з 24.09.2008 року встановлено проценту ставку за користування кредитом на рівні 20,5 % річних, внаслідок чого змінено ануїтетний платіж на 8871,91 грн. на місяць (а.с. 15).

Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав шляхом надання відповідачеві кредитних коштів у сумі 493637,50 грн., підтвердженням чого є копія меморіального ордеру № 4 від 24.09.2007 року (а.с. 18).

У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за вказаним договором, позивач в порядку п. 6.2 кредитного договору звернувся до Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, рішенням якого від 02.08.2010 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено, внаслідок чого з ОСОБА_3 на користь банку стягнуто 628452,41 грн. заборгованості (а.с. 5253).

Відповідно до п.п. 4.5, 7.4 у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обовязків, визначених п.п. 3.3.9. договору, протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). У разі настання обставин, визначених п.п. 3.2.3, 4.4, 4.5, 5.4 договору, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобовязаний погасити Кредит, сплатити проценти за фактичний час використання Кредиту та нараховані штрафні санкції.

Останній платіж за кредитним договором ОСОБА_3 внесла 30 грудня 2008 року.

Задовольняючи позов ПАТ «Укрсоцбанк», суд першої інстанції виходив з того, що в разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, погашення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку сплати чергового платежу. Оскільки за умовами кредитного договору останній платіж позичальник повинен був здійснити 23 вересня 2022 року, а в суд позивач звернувся у березні 2016 року, період заборгованості потрібно обчислювати в межах строку позовної давності з 01 лютого 2013 року.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може, оскільки його суд дійшов без повного та всебічного зясування обставин справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як "строк договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно з підпунктом 4.5 кредитного договору в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених підпунктами 3.3.8 (сплата процентів), 3.3.9 (своєчасна та в належному розмірі сплата кредиту й процентів) цього договору, протягом більше ніж 60 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів.

Суд встановив, що останній платіж за кредитним договором, сплату відсотків, ОСОБА_3 здійснила 30 грудня 2008 року, а тому за визначенням пункту 4.5 договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 60 днів, тобто з 01 березня 2009 року.

Оскільки, строк виконання основного зобов'язання було змінено на 01 березня 2009 року, то саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише березні 2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що строк позовної давності не сплив, оскільки строк дії договору сторонами визначено до 23.09.2022 року, а тому стягненню підлягає сума відсотків в межах трирічного строку позовної давності, за період з 01.02.2013 року по 29.02.2016 року не відповідає нормам цивільного законодавства та правій позиції висловленій Верховним Судом України, зокрема у справі № 6-249цс-15 від 02.12.2015 року, № 6-900цс 16 від 16.11.2016 року.

Ухваливши рішення про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 01 лютого 2013 року по 29 лютого 2016 року, суд не врахував, що у зв'язку з неналежним виконанням умов договору змінився строк виконання основного зобов'язання (підпункт 4.5 кредитного договору) і що банк мав право з 01 березня 2009 року й протягом трьох років від цієї дати звернутися до суду з позовом.

Незважаючи на те, що за рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 03.08.2010 року стягнута з ОСОБА_3 сума заборгованості за кредитним договором, після зміни строку виконання зобов'язання - до 01 березня 2009 року усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою підпункту 4.5 договору позичальник зобов'язаний був повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати, а усі наступні щомісячні платежі за графіком після вказаної дати не підлягали виконанню.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що висновок суду першої інстанції про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 01 лютого 2013 року по 29 лютого 2016 року є помилковим. Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк».

Відповідно ст. 88 ЦПК України судові витрати, що складають судовий збір у сумі 1515,80 грн. при подачі апеляції, підлягають стягненню з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_5

Керуючись ст.ст.307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення відсотків за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 1515, 80 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: