Справа № 492/415/17
Провадження № 6/492/15/17
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина

05 квітня 2017 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Варгаракі С.М.,

при секретарі - Богдан А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Арциз Одеської області подання державного виконавця Арцизького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи ОСОБА_2 за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

05.04.2017 року державний виконавець Терзі І.Д. звернулася до суду з поданням, в якому просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до повного та реального виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим листом № 555/1707/15-ц Березнівського районного суду Рівненської області від 22.11.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 600,00 грн., щомісячно, починаючи з 17.08.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

В своєму поданні посилається на те, що боржник вимоги за виконавчим документом в добровільному порядку не виконує, на виклик до державного виконавця не зявляється, тому державний виконавець звертається до суду для вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Державний виконавець ВДВС ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, але в поданні просила суд розглянути подання без її участі.

Боржник та стягувач в силу положень ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України в судове засідання не викликалися.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Арцизькому районному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 555/1707/15-ц Березнівського районного суду Рівненської області від 22.11.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 600,00 грн., щомісячно, починаючи з 17.08.2015 року до досягнення дитиною повноліття (а. с. 2).

01.08.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим листом, копію якої із супровідним листом в порядку, встановленому ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» направлено сторонам (а. с. 3).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 03.04.2017 року, виданого Арцизьким районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, заборгованість по аліментам боржника ОСОБА_2 станом на 31.03.2017 року складає 11690,25 грн. (а. с. 4).

При вирішенні даного питання суд враховує той факт, що право громадян України на пересування є конституційним правом (ст. 33 Конституції України), тому обмеження такого права може бути передбачено тільки Законами України.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має правоу разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до положень пункту 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коливін ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Разом із тим, в сенсі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, яка є частиною національного законодавства, та ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Також, при вирішенні даного питання, суд керується узагальненнями Верховного Суду України від 01 лютого 2013 року «Про судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим з метою всебічного і повного зясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних правовідносин, суду належить зясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування

В силу ч. 2. ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Виходячи зі змісту подання, а також відсутності у матеріалах справи документів, які могли б підтвердити злісне ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або доказів про те, що боржника було повідомлено про наявність виконавчого провадження, суд не вбачає підстав для прийняття рішення про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України», ст.ст. 8, 10, 57-60, 197, 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволені подання державного виконавця Арцизького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи ОСОБА_2 за межі України - відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, а особами, які не були присутні при її оголошенні у той же строк із дня отримання її копії.

Суддя

Арцизького районного суду ОСОБА_5