Справа №592/3295/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/74/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 листопада 2016 року

у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору недійсним, -

в с т а н о в и л а:

Фізична особа підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим, що 01 липня 2013 року між ОСОБА_5 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3, від імені та в інтересах якого діяла ОСОБА_6, було укладено договір оренди, за яким останньому передано у платне користування меблі з метою обладнання аптечного закладу загальною вартістю 47800 грн., з орендною платою 6000 грн. на місяць за адресою: м. Суми, пр-т М. Лушпи, 10/1. 01 вересня 2012 року між субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_7 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір оренди (найму) нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Суми, пр-т Лушпи, 10/1, для розміщення аптеки. Аптека за вказаною адресою була укомплектована меблями, тому не було необхідності брати в оренду меблі з метою обладнання аптечного закладу. 30 жовтня 2012 року Державна служба України з лікарських засобів видала позивачу ліцензію на роздрібну торгівлю лікарськими засобами. 14 червня 2013 року ним було видано довіреність ОСОБА_6 представляти його інтереси як фізичної особи і як фізичної особи підприємця у всіх органах і установах. Посилається на те, що ОСОБА_6 домовилась з ОСОБА_5 про укладення договору та незаконним шляхом поставила печатку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на чистий аркуш паперу, а в 2015 році поверх печатки було надруковано текст договору оренди від 01 липня 2013 року, акт приймання-передачі від 01 липня 2013 року, а потім від його імені ОСОБА_6 підписала договір та акт приймання-передачі майна. Фактично майно не передавалось та не отримувалось сторонами договору. ОСОБА_6 вчинила правочин всупереч інтересам довірителя. А тому просить визнати договір оренди від 01 липня 2013 року укладений ОСОБА_5 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_6 недійсним.

Рішенням суду від 21 листопада 2016 року у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору недійсним відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким визнати договір оренди від 01 липня 2013 року укладений ОСОБА_5 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_6 недійсним. В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права. Про існування договору оренди позивач дізнався лише після того, як ОСОБА_5 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовом про стягнення орендної плати. Позивач не був достеменно ознайомлений з умовами договору, переліком та найменуванням майна, яке наведено в акті приймання-передачі, що є Додатком № 1 до даного Договору, оскільки взагалі не знав про його існування. ОСОБА_6 була надана довіреність 14 червня 2013 року, а в акті приймання-передачі від 01 липня 2013, який є невідємною частиною договору, зазначено що ОСОБА_5 передає, а ФОП ОСОБА_3 приймає 20 травня 2013 року в користування аптечні меблі, тобто ОСОБА_6 не була наділена повноваженнями підписувати акт, а відповідно і договір. Крім того зазначає, що ОСОБА_6 за домовленістю з ОСОБА_5 усвідомлювала, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя, вона достеменно знала, що аптека за адресою: м. Суми, пр. М. Лушпи, 10/1, укомплектована меблями, ще до того, як вона познайомилась з ОСОБА_3 Договір був укладений в той час, коли дружні відносини ОСОБА_3 і ОСОБА_5 погіршились, орендна плата з моменту укладення договору не сплачувалась, хоча ОСОБА_6 вела бухгалтерський облік ФОП ОСОБА_3 і мала можливість сплачувати орендну плату за договором.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та його представників ОСОБА_4 та ОСОБА_8, які підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_9, які заперечують проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що під час укладення договору оренди сторони досягли згоди з усіх істотних умов цього договору, в договорі точно визначили свої наміри, особистий підпис представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ОСОБА_6 свідчить про те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 погодився на всі умови, які зазначені у договорі, на момент укладання договору оренди волевиявлення представника позивача ОСОБА_6 було вільним і відповідало її внутрішній волі та інтересам фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, а тому укладений договір був спрямований на реальне настання правових наслідків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 12 травня 1998 року Тростянецька районна державна адміністрація внесла запис в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб про реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а. с. 28).

01 вересня 2012 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було укладено договір оренди (найму) нежитлового приміщення, відповідно до умов якого позивачу надано у тимчасове платне користування частину нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Суми, пр-т Лушпи, 10/1, для розміщення аптеки (а. с. 18-20).

30 жовтня 2012 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 отримав ліцензію на здійснення діяльності з роздрібної торгівлі лікарськими засобами, строк дії ліцензії з 02.10.2012 року (а. с. 17).

За довіреністю від 14 червня 2013 року, посвідченої нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_10, ОСОБА_3 довірив ОСОБА_6 представляти його інтереси як фізичної особи так і фізичної особи-підприємця, у всіх органах і установах, незалежно від форм власності та підпорядкування, перед фізичними особами, укладати від його імені договори оренди, суборенди нерухомості (земельних ділянок та нежитлових приміщень), визначаючи на власний розсуд строки договорів, суму орендної плати та інші суттєві умови. Для чого надав їй також право розписуватися в якості представника, укладати та підписувати від його імені різного роду угоди (договори), що стосуються його підприємницької діяльності (а. с. 16). Вказана довіреність скасована ОСОБА_3 08 грудня 2015 року (а. с. 141).

01 липня 2013 року ОСОБА_5 та фізична особа-підприємець ОСОБА_3, від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_6 уклали договір оренди майна, а саме аптечних меблів, перелік яких наведено в акті приймання-передачі, що є Додатком № 1 до даного договору. Згідно умов договору майно передається в оренду в цілях обладнання аптеки, яка розташована за адресою: м. Суми, проспект М. Лушпи, 10/1. Розмір орендної плати за користування майном складає 6000 грн. щомісячно. Строк дії договору встановлюється з 01 липня 2013 року по 01 вересня 2015 року. (а. с. 11-13).

Відповідно до п. 6.6 даного договору акт приймання-передачі до цього договору є його невідємною частиною.

Згідно акту приймання-передачі від 01 липня 2013 року ОСОБА_5 передає, а ФОП ОСОБА_3 приймає 20 травня 2013 року аптечні меблі в аптеку за адресою м. Суми, пр. М. Лушпи, 10/1 (а.с.14-15).

Як на підставу визнання договору оренди недійсним, позивач посилається на ст. 232 ЦК України та зазначає, що спірний правочин вчинено внаслідок зловмисної домовленості ОСОБА_6 з ОСОБА_5

Відповідно до розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (п. 22) для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження вчинення договору оренди меблів для приміщення аптеки його представником ОСОБА_6 внаслідок зловмисної домовленості останньої з другою стороною цього правочину ОСОБА_5 Не надано ним доказів і на підтвердження того, що ОСОБА_6 вчинила спірний договір у своїх інтересах або в інтересах іншої особи.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 та ОСОБА_5 пояснили, що вони підтримували дружні стосунки з 2010 року. ОСОБА_5 також пояснив, що у 2011 році вони з ОСОБА_3 разом займались аптечним бізнесом. Він передав ОСОБА_3 меблі і обладнання для його аптеки ще до її відкриття. А пізніше за спільною домовленістю вони уклали спірний договір оренди цих меблів і обладнання.

В письмових поясненнях суду першої інстанції ОСОБА_6 зазначила, що вона знайома з ОСОБА_3 Близько трьох років назад він звернувся до неї з проханням допомогти йому в аптечному бізнесі. Враховуючи її досвід роботи бухгалтером, вона надала згоду. ОСОБА_3 видав їй довіреність, за якою вона мала право представляти його як підприємця та укладати від його імені договори оренди. 01 липня 2013 року ОСОБА_3 зателефонував їй та попросив зустрітися з ОСОБА_5 для підписання від його імені договору оренди, оскільки він в той день перебував за межами міста. По телефону він пояснив їй, що зміст договору вже з ним узгоджений і стосується взяття в оренду меблів для аптечного закладу по пр. М. Лушпи, 10/1 в м. Суми. На той час вона вже знала ОСОБА_5, оскільки ОСОБА_3 мав з ним дружні стосунки і вона неодноразово їх бачила разом. Зустрівшись з ОСОБА_5, вона ознайомилась зі змістом договору та переліком майна, що передавалось в оренду, узгодила з ОСОБА_3 деякі умови договору та підписала його разом з актом приймання передачі. Пізніше вона передала ОСОБА_3 один примірник даного договору. Вважає, що вона діяла правомірно і добросовісно. Дружніх стосунків у неї ні з ОСОБА_3, ні з ОСОБА_5 немає (а. с. 65).

Таким чином з пояснень ОСОБА_6 вбачається, що укладаючи спірний договір оренди від імені фізичної-особи підприємця ОСОБА_3, вона діяла за його дорученням, що також підтверджується виданою їй останнім довіреністю. Протилежного позивачем не доведено. Належних доказів на підтвердження того, що аптека пр. М. Лушпи, 10/1 в м. Суми була укомплектована його особистими меблями та обладнанням і, що ОСОБА_6 була обізнана про це, позивачем суду не надано.

Та обставина, що в акті приймання -передачі від 01 липня 2013, який є невідємною частиною договору, зазначено що ОСОБА_5 передає, а ФОП ОСОБА_3 приймає 20 травня 2013 року в користування аптечні меблі, не свідчить про відсутність у ОСОБА_6 повноважень на підписання цього акту та договору, так як акт лише засвідчує факт передачі майна орендарю за договором оренди строк дії якого встановлюється з 01 липня 2013 року.

Колегія суддів також не може взяти до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що позивач не знав про існування договору, не був ознайомлений з його умовами, переліком та найменуванням майна. Видаючи довіреність ОСОБА_6 з повноваженнями укладати та підписувати від його імені різного роду угоди (договори), що стосуються його підприємницької діяльності, позивач тим самим посвідчив свою обізнаність, що такі угоди від його імені можуть бути укладені і підписані особою, якій він надав такі повноваження.

Інші доводи апеляційної скарги, за встановлених обставин, не впливають на висновки суду по суті спору.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування правильного по суті рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308; 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -