РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого-судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря Вітковської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського Національного автомобільно-дорожнього університету про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся у суд з позовом до відповідача, Харківського Національного автомобільно-дорожнього університету, в якому просить: стягнути з відповідача на його користь суму не невиплаченої стипендії за період з 01 вересня 2015 року по 31 серпня 2016 року в сумі 6823,90 грн.; зобов'язати відповідача в подальшому сплачувати на його користь стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з вересня 2015 року навчається у Харківському Національному автомобільно-дорожньому університету на денній формі навчання. У відповідності до ч.1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» вважає, що він має право на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, оскільки його батько мав стаж підземної роботи 21 рік. Однак, відповідач виплачує йому стипендію на загальних підставах, яка є значно нижчою, за рівень прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала та просила у позові відмовити, посилаючись на обставини, викладені у запереченні.

Суд вислухав представника відповідача, позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Так судом встановлено, що позивач є студентом Харківського Національного Автомобільно- дорожнього університету , зарахований наказом № 168/4 від 05.08.2015р. поза конкурсом як дитина, батько якого є шахтарем , який відпрацював на підземних роботах більше 15 років.

Наявність у позивача батька - ОСОБА_2, який відпраццював на підземних роботах з повним робочим часом на шахті ВСП "Шахтоуправління "Добропольське" ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля ", підтверджується свідоцтвом про народження, довідкою з підприємства та трудовою книжкою.

Позивач користується пільгами, передбаченими Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» для дітей шахтарів, оскільки є сином шахтаря , який має стаж підземних роботах з повним робочим днем більше 15 років.

Згідно довідки №384/15 від 06.09.2016р. та витягів з наказів про призначення стипендії, позивачу в період з 01.09.2015р. по 31.08.2016р. була нарахована та виплачена стипендія в сумі 10000,65 грн.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про престижність шахтарської праці» шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Положеннями цієї статті гарантовано зазначеним студентам право на навчання за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів з наданням місць для проживання в гуртожитках на час навчання, також на одержання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму.

На період навчання позивача редакція ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не змінена та не виключена із Закону.

Таким чином, дії відповідача щодо відмови в нарахуванні стипендії саме в цьому розмірі є неправомірними. А тому, суд приходить до висновку про те, що позивач має право на призначення їй стипендії у розмірі, визначеному вказаним Законом, тобто у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідач вказує на те, що відповідно до ст. 51 Закону України «Про освіту» особи, які навчаються у навчальних закладах, мають право на забезпечення стипендією в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Діючим Порядком призначення і виплати стипендії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 р. № 882 «Питання стипендіального забезпечення» окремо не передбачена виплата стипендій соціальних чи академічних особам, батьки яких є шахтарями та мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, у тому числі і у підвищеному.

Однак, посилання відповідача на Постанову Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 № 882 «Порядок призначення і виплати стипендії» суд не приймає, оскільки до правовідносин сторін підлягає застосуванню Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу.

Відсутність бюджетних асигнувань не є підставою для звуження права позивача на виплату належної стипендії передбаченої ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Враховуючи викладене, відповідач повинен був сплачувати на користь позивача стипендію за період навчання у розмірі: вересень 2015 р. - квітень 2016 р. 1378 грн., травень 2016 - серпень 2016р. - 5800 грн., а всього 16824 грн.

Оскільки за вказаний період відповідачем сплачено стипендію у сумі 10000,65 грн., з відповідача слід стягнути на користь позивача різницю між фактично виплаченою стипендією, та сумою, яку слід було сплатити: 16824 грн. - 10000,65 грн. = 6823,35 грн.

Вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача в подальшому сплачувати на його користь стипендію в розмірі прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, відсутні правові підстави прийняття рішення відносно прав, які ще не порушено та відсутні будь-які законні підстави для винесення рішення на майбутні періоди, так як за змістом зазначених норм ЦПК України суд може захистити вже порушене право, свободу чи інтерес, а не ґрунтувати своє рішення на припущеннях щодо можливого порушення прав позивача відповідачем у майбутньому.

Керуючись ст.ст. 10,11,57,60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Харківського Національного автомобільно-дорожнього університету на користь ОСОБА_1 6823 грн. 35 коп. невиплаченої стипендії за період з 01 вересня 2015 року по 31 серпня 2016 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Харківського Національного автомобільно-дорожнього університету на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551 гривня 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом

десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Н.М. Бородіна