Справа № 204/5096/16-ц
Провадження № 2-з/204/16/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

30 січня 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіній А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро заяву представника позивача про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівест», ОСОБА_2 про стягнення шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівест», ОСОБА_2 про стягнення шкоди.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2016 року у задоволені заяви представника позивачки про забезпечення позову, було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року, ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2016 року скасована та питання передати до суду першої інстанції на новий розгляд. Справа до суду надійшла 27 січня 2017 року, передана судді для розгляду 30.01.2017 року.

Вивчивши матеріали справи та заяву, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову, а ст. 152 ЦПК України, передбачені види забезпечення позову та зазначено, що види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Як розяснює п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, представник позивач просить накласти арешт на майно ОСОБА_2, а саме: квартиру 171, будинку 1, житлового масиву Тополя-1, у м. Дніпро, зазначаючи що у разі не забезпечення позову рішення суду про задоволення позову може бути не виконано. Також в підтвердження існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, надає витяг з газети щодо продажу автомобіля відповідачкою.

Але як вбачається з матеріалів справи, відповідачкою було подано заперечення на апеляційну скаргу відповідача, у якому вона зазначила що ніколи не подавала ніяких оголошень у газету про продаж свого автомобіля. Більш того він відремонтований та знаходиться у її користуванні, та на підтвердження даної обставини відповідачкою надана відповідь з територіального сервісного центру № 1241 від 22.12.2016 року (а.с. 62), у якій зазначено, що станом на 22.12.2016 року за ОСОБА_2 зареєстровано автомобіль HYUNDAI TUCSON.

Тому, надані представником позивача докази до заяви про забезпечення позову, не дають можливості суду пересвідчитися, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, як вбачається з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно наданої позивачем до заяви про забезпечення позову, відповідачці окрім автомобіля, на праві власності належать:

-земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства;

-земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Кочережки, вул. Шевченко 76;

-квартира 171, будинку 1, житлового масиву Тополя-1, у м. Дніпро.

Проте, представником позивача не обґрунтована необхідність накладення обтяження саме на квартиру, не обґрунтовано відповідність саме такого забезпечення позову та співмірність такого виду забезпечення із заявленими позивачем вимогами, оскільки з позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона просить стягнути з відповідачки ОСОБА_2 спричинені збитки у розмірі 97 679 грн. 59 коп., моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. та судові витрати, проте як ринкова вартість двокімнатної квартири значно перевищує розмір заявлених вимог.

Тому, з огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151, 152 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівест», ОСОБА_2 про стягнення шкоди відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.О. Дубіжанська