Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2017 рік м. Василівка

Василівський районний суд у складі:

головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві Шак О.В.

за участю позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка Запорізької області цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів та коштів на утримання, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення повноліття дитиною, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, позивачка просить суд стягнути кошти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення сином - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, а вона дуже потребує такої допомоги.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити. Також вона пояснила, що відповідач з січня 2017 року перестав надавати їй матеріальну допомогу на утримання сина, посилаючись на скрутне матеріальне становище. Вона сама утримує сина, проживає з батьками, не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отримує допомогу при народженні дитини та кошти, як малозабезпечена сімя.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього на користь позивачки аліментівна утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення повноліття дитиною, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проти стягнення з нього коштів на утримання позивачки заперечує, пояснивши, що являється інвалідом третьої групи.

Суд, вислухавши пояснення сторін, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав:

як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи:

- позивачка та відповідач у зареєстрованому шлюбі не перебували, але мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого є у справі;

- дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується, крім пояснень позивачки, викладених у позові, довідкою Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області, яка є у справі, та не заперечується відповідачем;

- позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, отримує щомісячну одноразову допомогу на утримання дитини та державну соціальну допомогу малозабезпеченій сімї, що підтверджується довідками, які є в справі;

- відповідно до ст.180 СК України, позивачка та відповідач зобов'язані утримувати сина до досягнення ним повноліття.

Згідно ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має право незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Згідно ч.2 ст.91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частини другої статті 84 та статей 86 і ст.88 Сімейного кодексу України.

Таким чином, позивачка має право на матеріальне утримання від відповідача до досягнення сином - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років. Але, розмір коштів на утримання, про стягнення яких просить суд позивачка, суд вважає не обґрунтованим, позивачка не надала суду належні та достатні докази на підтвердження позовних вимог в цій частині, а тому, проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, обєктивності, розумності та справедливості суд вважає можливим стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку - 15.12.2017 року, почавши стягнення з 21.02.2017 року.

При цьому, суд також враховує й той факт, що відповідач є інвалідом третьої групи, що підтверджується пенсійним посвідченням, копія якого є в справі. Цей факт не позбавляє його обовязку щодо сплати аліментів та коштів на утримання, але, разом з тим, враховується судом при визнані розміру, зокрема, коштів на утримання.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8ст. 7 СК Українипри вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Отже, відповідно до зазначених норм, а також ст. 180 СК України, позивачка та відповідач зобов'язані утримувати сина до досягнення ним повноліття та забезпечити йому рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Згідно ч. 2 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Таким чином, позивачка має право на отримання від відповідача аліментів на утримання сина до досягнення ним повноліття. При цьому, розмір аліментів, про стягнення яких просить суд позивачка, визнаних відповідачем, суд вважає обґрунтованим.

Аліменти та кошти на утримання мають бути стягнуті з відповідача від дня предявлення позову.

Отже, проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, обєктивності, розумності та справедливості, суд вважає можливим стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення сином повноліття, почавши стягнення з 21.02.2017 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Також, згідно ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користьдержави в особі Державної судової адміністрації України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Законом України «Про судовий збір», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, ст.ст. 84, 80-183, 191 СК України, ст.ст. 10, 11, 58, 59, 60, 64, 81, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН ) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення сином повноліття, почавши стягнення з 21.02.2017 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН ) на користь ОСОБА_1 кошти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином - ОСОБА_3, 15.12.2014 року трирічного віку - 15.12.2017 року, почавши стягнення з 21.02.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 640 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

районного суду

Запорізької області ОСОБА_4