Справа № 226/2067/16-ц
Провадження № 2/226/73/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

01.02.2017 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Пікало К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Мирноградська міська рада, про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання останніх такими, що втратили право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 14.12.2015 року він за договором купівлі-продажу придбав зазначений будинок, в якому по теперішній час продовжують бути зареєстрованими відповідачі. Фактично ОСОБА_2 в будинку не мешкають з 01.12.2015 року, наразі вони мешкають в Російській Федерації та зв'язку з ними немає. Вони зобов'язалися знятися з реєстраційного обліку в квітні 2016 року, але не виконали свого зобов'язання по теперішній час. Реєстрація відповідачів перешкоджає йому в розпорядженні та користуванні будинком. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з'явився, надав заяву з проханням розгляд справи проводити за його відсутності, на задоволенні позову наполягав, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не прибули, повідомлялися про місце, дату та час судового розгляду у визначений цивільним процесуальним законодавством спосіб, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надали та про причини неявки суд не повідомили.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на такі встановлені в судовому засіданні обставини та відповідні ним норми діючого законодавства.

Судом достовірно встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належить позивачеві ОСОБА_1 на праві приватної власності, підставою виникнення вказаного права приватної власності є договір купівлі-продажу від 14.12.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Богатовим С.Г. (а.с. 3, 4).

За відомостями виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 09.12.2016 року, в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 5).

З акту № 818/5 від 15.12.2016 року, складеного координаційним комітетом органів самоорганізації населення м. Мирнограда, вбачається, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 01.12.2015 року і по т.ч. не проживають в будинку АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Як вбачається з розписки від 19.12.2015 року, відповідачі мешкають в м. Липецьку РФ, зобов'язалися виписатися з будинку в квітні 2016 року (а.с. 7).

Відповідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод здійсненні права власності в формі пред'явлення вимоги про визнання осіб такими, що стратили право на користування жилим приміщенням.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод.

За положеннями ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно Закону N 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, закон гарантує захист права власності шляхом застосування певних способів захисту, передбачених ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Оскільки відповідачі фактично не мешкають в будинку позивача з 01.12.2016 року, договірних відносин щодо винаймання житла між ними немає, дій щодо добровільного зняття з реєстрації відповідачі не здійснюють, суд вважає їх реєстрацію в будинку такою, що створює перешкоди у реалізації позивачем ОСОБА_1 права власності щодо свого майна, тому відповідачів належить визнати такими, які втратили право користування будинком.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягають солідарному стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати в сумі 551 гривня 20 копійок.

На підставі наведеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Мирноградська міська рада, про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право на користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 21 копійка.

Заява про скасування заочного рішення може бути подана відповідачем до суду, що його ухвалив, протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.С. Салькова