Справа № 202/3521/16-ц
Провадження № 2/202/178/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 березня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Зосименко С.Г.

при секретарі Журавльов А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ПрАТ «СК «Україна» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, який уточнила у липні 2016 року. В уточненому позові вона посилається на те, що 18.07.2015 року у м. Дніпропетровську по вулиці Березинській відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем ОСОБА_4, державний номер НОМЕР_1, не переконавшись у безпеці руху скоїв наїзд на припаркований автомобіль Хонда, державний номер НОМЕР_2, який належить позивачці. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2015 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєні ДТП. Згідно висновку експертного дослідження авто товарознавця позивачці завдана матеріальна шкода у розмірі 50730 грн. Позивачка повідомила у встановленому законом порядку повідомила про страховий випадок ПрСК «СК Україна», однак страхові виплати не були здійснені. Автомобіль, яким керував ОСОБА_3, належить ОСОБА_2 Договором перевезення вантажів, укладеним між ОСОБА_2 та ТОВ «Нова пошта», на ОСОБА_2 покладено обовязок здійснювати перевезення вантажів за участю фізично здорових водіїв, що свідчить про перебування ОСОБА_2 у цивільно-правових відносинах з ОСОБА_3 Просив стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 50730 грн. відшкодування матеріальної шкоди, витрати на послуги експерта у розмірі 1000 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Позивачка у судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином.

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання зявився. Позовні вимоги визнав. Суду пояснив, що після ДТП позивачка зверталася до нього з приводу відшкодування шкоди, однак він їй відмовив. Вважає, що шкоду, завдану в результаті ДТП, повинна відшкодовувати страхова компанія.

Представник третьої особи ПрАТ «СК «Україна» у судове засідання не зявився.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 липня 2015 року близько 11.00 по вулиці Березинській у м. Дніпропетровську відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ОСОБА_4, державний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3, та автомобіля Хонда, державний номер НОМЕР_2, який належить на праві власності позивачці. В результаті ДТП автомобілю позивачки були завдані механічні ушкодження. Згідно постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2015 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Згідно висновку № 3085 експертного дослідження автотоварознавця власнику автомобіля Хонда Аккорд державний номер НОМЕР_2, завдано матеріальний збиток у розмірі 50730,16 грн. з урахуванням втрати товарної вартості.

Позивачка на адресу ПрАТ «СК Україна» направила повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування, оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ОСОБА_6, державний номер НОМЕР_1, була застрахована ПрАТ «СК Україна», що підтверджується полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності АІ/4136080. Страховиком не було виплачено позивачці страхове відшкодування. Згідно довідки МТСБУ від 10.12.2015 року членство ПрАТ «СК Україна» було припинено.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, заподіяна майну потерпілого, згідно ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи відшкодуватися в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або ж відшкодовуються завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі.

Верховний Суд України постановою від 4 червня 2014 року у справі №6-49цс14 про відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок ДТП висловив позицію про те, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Зокрема, у правовій позиції ВСУ, викладеної як додаток до постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4 червня 2014 року № 6-49цс14 вказано, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, зокрема й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала цю шкоду, у загальному порядку.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обовязково припиняє деліктне зобовязання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

На момент ДТП 18 липня 2015 року автомобілем ОСОБА_4, державний номер НОМЕР_1, керував ОСОБА_3 Тому суд вважає вимоги позивачки про стягнення з відповідача ОСОБА_3 завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних спав № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобовязана відшкодовувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Суд не може прийняти посилання позивачки на те, що автомобіль ОСОБА_4, державний номер НОМЕР_1, належить на праві власності ОСОБА_2, оскільки між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Нова пошта» було укладено договір перевезення вантажів автомобільним транспортом № 42-5/ФОП від 21.03.2013 року, так як даний договір не є підтвердженням наявності у відповідача ОСОБА_2 права власності або користування даним транспортним засобом. Також є безпідставним посилання позивачки на те що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3В були цивільно-правові відносини, оскільки дане твердження не ґрунтується на належних та допустимих доказах. Тому суд вважає вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 завданої в результаті ДТП матеріальної шкоди безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3В на користь позивачки понесені нею судові витрати у розмірі 521,20 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 14, 636, 1187, 1192 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних спав № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст. ст. 11, 15, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 360-7 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 50730 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 521,20 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд шляхом подачі у 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко