Справа № 755/6483/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретарів Локоткова І.С., Томіленко В.В., Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю, усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю її та ОСОБА_5 з листопада 2004 року по день смерті останньої - по ІНФОРМАЦІЯ_4 у квартирі АДРЕСА_1, усунення відповідачів від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 та визнання за нею права власності вказану квартиру (а.с. 43-46, т.1).

Вимоги мотивує тим, що після знайомства у вересні 2004 року з ОСОБА_7 вона на пропозицію ОСОБА_7 проживати однією сім'єю у листопаді 2004 року переїхала до квартири АДРЕСА_2, де також проживала мати ОСОБА_8 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Всі вони проживали однією сім'єю, фактично між нею та ОСОБА_5 склалися відносини, як доньки та матері.

За час спільного проживання вели спільне господарство, за її та ОСОБА_7 заробітні плати і пенсію матері вони спільно купували продукти харчування, побутову техніку, ліки для матері. Так, з листопада 2004 року за спільні кошти придбали холодильник «Снайге», газову колонку, кондиціонер, газову плиту, лічильники для води та газу, в січні 2010 року на її ім'я оформили кредит для придбання телевізора, у 2013 року для проведення ремонту у квартирі вона на своє ім'я оформила кредит на 6 500 грн. для придбання будівельних матеріалів.

З лютого 2014 року за дорученням ОСОБА_9 вона займалась веденням оплати житлово-комунальних послуг.

В червні 2001 року ОСОБА_9 перенесла інсульт і потребувала допомоги. Вона разом з ОСОБА_7 купували ліки, підтримували її, вона готувала їжу, прибирала в квартирі, вони піклувались один про одного.

З 25 лютого по 02 березня 2005 року, з 12 березня по 22 березня 2014 року, з 09 листопада по 13 листопада 2014 року ОСОБА_5 проходила лікування у стаціонарі і весь цей час вона та ОСОБА_7 знаходились поруч, купували необхідні ліки, доглядали коли потребувала постійного догляду.

Ще при житті ОСОБА_5 ОСОБА_8 мала намір подарувати квартиру їй, проте при ознайомленні з документами з'ясувалося, що квартира АДРЕСА_3 була приватизована 13 лютого 1996 року ОСОБА_10 та ОСОБА_5 в рівних долях.

Помер ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5, проте ОСОБА_5 після його смерті не отримувала свідоцтва про право на спадщину за законом.

ОСОБА_5 на її ім'я видала довіреність від 09.12.2014 року на оформлення спадщини і до її смерті вона займалась оформленням документів.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер її чоловік ОСОБА_5 ОСОБА_11, після смерті якого вона залишилась проживати у ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_9 за бажанням останньої, яка вважала її єдиною близькою людиною.

Вона піклувалась про ОСОБА_9, готувала їжу, прибирала в квартирі, приходила в обід додому погодувати її, як це раніше робив ОСОБА_7.

За поданою нею заявою рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.08.2015 року було встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу її та ОСОБА_7 у період з листопада 2004 року по листопад 2014 року включно.

24 січня 2015 року стан здоров'я ОСОБА_5 погіршився, вона була госпіталізована у Київську міську клінічну лікарню № 3 та знаходилася в комі до 04 лютого 2015 року, виписана додому була в стані коми, вона її доглядала.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 померла, вона займалась похованням спадкодавці.

За час проживання з ОСОБА_5 ніхто крім неї ОСОБА_9 не доглядав та не надавав матеріальну допомогу.

Заяву про прийняття спадщини вона подавала приватному нотаріусу Лисенко О.О. 20 серпня 2015 року, яка роз'яснила їй з питання спадкування про необхідність звернення до суду.

З часу проживання з ОСОБА_5 з 2004 року вона ніколи не бачила, щоб відповідачі приходили, надавали допомогу ОСОБА_5 та піклувались за нею.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року до участі у справі було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 (а.с. 61, 62, т.1).

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_13 підтримали позов та викладені у заяві обставини.

Відповідачі та їхній представник ОСОБА_14 проти задоволення позову заперечували, посилаючись на безпідставність вимог.

Відповідачка ОСОБА_2 пояснила, що спадкодавець ОСОБА_5 є її з ОСОБА_3 ОСОБА_15 двоюрідна бабуся, оскільки є рідною тіткою їхнього батька ОСОБА_16, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 Її батько був сином рідної сестри ОСОБА_5 ОСОБА_17 - ОСОБА_18. Їй зі слів її матері, яка спілкувалася з бабою ОСОБА_5, було відомо, що позивачка доглядала за ОСОБА_5 коли та хворіла, в лікарню бабусю відвозив ОСОБА_19 - хрещеник ОСОБА_9. На похоронах дядька ОСОБА_7 була розмова, що ОСОБА_1 буде доглядати бабу ОСОБА_1. До неї ніхто не звертався за наданням допомоги ОСОБА_5 ОСОБА_17 Її батьки спілкувались з бабою ОСОБА_5.

Відповідач ОСОБА_3 пояснив, що батько йому говорив, що ОСОБА_7 платив гроші позивачці за те, що та мила бабу ОСОБА_5, так як ОСОБА_7 вона соромилась, та була домовленість, що ОСОБА_1 буде проживати у спірній квартирі, бо вдома у неї велика сім'я, за це доглядатиме ОСОБА_5 На той час коли баба ОСОБА_5 захворіла вони доглядали за своїм батьком, який практично сам не пересувався, міг ходити за допомогою сторонніх осіб, оскільки останні 3-4 роки хворів на цукровий діабет та мав цироз печінки. На поховання ОСОБА_9 він привозив батька на машині, вели його під руки, так як батько сам піднятись не міг. Останні 2,5 місяців перед смертю батька вони ночували біля нього в лікарні, за тиждень до смерті їхній батько був у комі.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, пояснила, що про позивачку вона почула від ОСОБА_7 після третього інсульту ОСОБА_9, тоді на її пропозицію ОСОБА_7 відмовився від допомоги та сказав, що до нього приходить жінка, яка здійснює догляд за його матір'ю. Про четвертий інсульт ОСОБА_9 та про смерть останньої їй сказала позивачка. У похованні тітки вона участі не брала, лише приїхала на поховання, бо на той час її чоловік був у лікарні. Їй відомо, що позивачка приходила доглядати за ОСОБА_9 після третього інсульту та доглядала після четвертого інсульту. Після поховання ОСОБА_7 на пропозицію ОСОБА_16 догляду за ОСОБА_9 його дружини чи дітей, забрати її до них додому тітка відмовилась, пояснивши, що звикла до позивачки, яка у неї залишиться доглядати. До 2013 року її тітка в селі обробляла 17 соток городу. Вона приїздила до тітки у квартиру до 2015 року, але та ніколи не розповідала про позивачку, як дружину її сина ОСОБА_11, про це також не говорив ОСОБА_7. Після 2006 р. її брат ОСОБА_16 хворів та у 2014-2015 роках мав важкий стан здоров'я, була тяжка форма діабету, захворювання печінки, лежав у лікарні та вдома, йому важко було пересуватись, стояти, за ним доглядали невістка та відповідачі.

Заслухавши пояснення сторін по справі та їхніх представників, третю особу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Отже, предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім'єю передусім складає сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім'ї: спільне проживання, пов'язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов'язків.

З пояснень позивачки та її представника, з листопада 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 почали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мешкали разом до дня смерті останнього.

Разом з позивачкою та ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_1 проживала мати ОСОБА_7 ОСОБА_11 - ОСОБА_5, що підтверджується довідкою ЖЄД № 401 від 16.06.2015 року у якій зазначено, що за вказаною адресою ОСОБА_5 була зареєстрована з 1970 року по день смерті, знята з обліку 21.04.2015 року (а.с. 19, т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 помер (копія свідоцтва про смерть - а.с. 20, т. 1).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 13.02.1996 року, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією, квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_10 та ОСОБА_5 в рівних долях (а.с. 7, т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 432 (а.с. 76, т. 1).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 засвідчила, що позивачка доглядала за ОСОБА_5 та років шість жила з нею, разом харчувалися. Останні два роки ОСОБА_9 на вулицю не виходила, ОСОБА_9 купувала харчі, годувала ОСОБА_5 Відповідачів вона ніколи не бачила, лише разів зо два зуcтрічала ОСОБА_11. Коли ОСОБА_5 лежала у комі ніхто з родичів до ОСОБА_9 не приїжджав. ОСОБА_5 хворіла близько року, лежача була менше 6 місяців, до цього обслуговувала себе сама. Позивачка була дружина ОСОБА_7, жила з ними разом, як член сім'ї. До того як злягла, ОСОБА_9 готувала їсти собі, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з продуктів які приносили її син та позивачка.

Свідок ОСОБА_21 засвідчив, що сім'ю ОСОБА_7 знає з 1996 року, разом працювали, були друзями, часто бував у нього вдома. Позивачка з ОСОБА_7 спочатку зуcтрічалися, потім стала дружиною. Відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 були ідеальними, конфліктів ніколи не було, вони вели спільне господарство, жили однією сім'єю, при ньому ОСОБА_9 заповнювала квитанції на квартплату. Позивачка жила з матір'ю ОСОБА_7 та доглядала за нею, допомагали їй чим могла. Похованням займалась ОСОБА_9. Родичів у ОСОБА_5 він ніколи не бачив. До року до смерті ОСОБА_11 ОСОБА_5 обслуговувала себе сама, самостійно готувала, ходила в магазин, їздила в село, потім у неї стався інсульт, лежала вона в лікарні. На поховання ОСОБА_7 ОСОБА_5 привезли з лікарні, у подальшому була вдома, перед смертю ОСОБА_9 знаходилася в комі 2 -3 місяці. Позивачка проживала у спірній квартирі 5-7 років.

Свідок ОСОБА_22 засвідчила, що з 2007 року з позивачкою разом працювали, десь у 2013 році часто ОСОБА_1 на службовому автомобілі вона підвозила додому по вул. Гагаріна, там на квартирі позивачка робила ремонт, їхні сантехніки лагодили крани, позивачка купувала продукти, за всіма доглядала та за бабусею коли та хворіла. На ліки для ОСОБА_9 позивачка у 2013 чи у 2015 році брала кредит близько 6 500 грн. Хоронила бабусю позивачка, гроші на поховання збирали на роботі.

Свідок ОСОБА_23 засвідчив, що ОСОБА_16 ОСОБА_24 є його троюрідний брат, ОСОБА_9 - двоюрідна тітка та хрещена. Він з 2010 року постійно 1-2 на місяць перевідував тітку, яка жила із ОСОБА_7. Про позивачку, як про дружину ОСОБА_7, йому не говорили. У листопаді 2014 року на прохання тітки він приїхав до них, ОСОБА_7 був п'яний, пізніше під'їхала ОСОБА_9, яку побачив вперше, сказали, що це знайома ОСОБА_7, тоді тітці викликали швидку. Як забирали ОСОБА_9 у лікарню та дала йому для зберігання гроші, з яких він пізніше розраховувався за поховання ОСОБА_7, тоді у тітки ще залишалися гроші. Після смерті ОСОБА_11 тітка дала йому ключі щоб він до неї заходив; на бесіді сказала, що за нею доглядатиме ОСОБА_9. У 2015 році позивачка не просила допомоги у догляді за тіткою. З братом ОСОБА_16 він спілкувався, брат погано себе почував, у нього був цироз печінки, йому було важко ходити, скаржився на болі в шлунку, йому постійно кололи ліки, пив пігулки. Племінники запитували у нього про стан здоров'я ОСОБА_9 та чим їй можна допомогти, він сказав, що за нею доглядає позивачка. На поховання тітки він ОСОБА_9 дав 5 000 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.08.2015 року було встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_7 у період з листопада 2004 року по листопад 2014 року включно (а.с. 26, 27, т. 1).

Судом встановлено, що позивачка після смерті ОСОБА_7 продовжувала спільно проживати у АДРЕСА_1 з матір'ю останнього ОСОБА_25

Вказані обставини підтверджені вищезазначеними показами свідків ОСОБА_20, ОСОБА_21 та ОСОБА_22, які пояснила, що ОСОБА_5 та позивачка проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, ОСОБА_1 піклувалася і доглядала за ОСОБА_5

Таким чином суд вбачає підстави для встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з листопада 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 - день смерті ОСОБА_5.

Спадкова справа № 23/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 була відкрита приватним нотаріусом Київською міського нотаріального округу Лисенко О.О. за заявою позивачки від 20 серпня 2015 року про прийняття спадщини (а.с. 71, 72, т.1).

Також заяви про прийняття спадщини були подані відповідачкою ОСОБА_2 09 вересня 2015 року (а.с. 84, т.1) та відповідачем ОСОБА_3 10 вересня 2015 року (а.с. 87, т. 1).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом Київською міського нотаріального округу Лисенко О.О. 04 лютого 2016 року було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку квартири та ? частку неотриманої пенсії після померлої ОСОБА_5 через відсутність документів, які підтверджують факт родинних відносин та наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом (а.с. 112, 112 зв., т. 1).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звертались до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про встановлення родинних відносин, за результатами розгляду якого Деснянським районним судом м. Києва 20 грудня 2016 року було ухвалене рішення про задоволення вимог. Вказаним рішенням суду встановлено факти, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є відповідно двоюрідною онукою та двоюрідним онуком померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 (а.с. 38-41, т. 2).

Згідно з частинами 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1262 ЦК України визначено друга черга спадкоємців за законом, до якої відносяться: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч. З ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено вищезазначеним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.12.2016 року, спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 згідно ст. ст. 1262, 1266 ЦК України є її рідні племінники - ОСОБА_16 та ОСОБА_4, оскільки останні є діти померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_18, яка являється рідною сестрою померлої ОСОБА_5 (а.с. 40, т.2).

ОСОБА_4 спадщину після смерті ОСОБА_5 не приймала, що також підтверджено нею в судовому засіданні (заява у нотаріальній справі від 09.02.2016 року - а.с. 113, т.1).

Відповідачі у даній справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рідними дітьми ОСОБА_16.

ОСОБА_16 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 110, т. 1), тому не встиг прийняти спадщину після смерті своєї тітки ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Частиною першою статті 1276 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Отже, відповідачі у зв'язку з переходом права на прийняття спадщини є спадкоємцями другої черги за законом, заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 вони подали у визначений законом строк.

Позивачка є спадкоємцем четвертої черги за законом, як така, що проживала зі спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

За заявленими вимогами позивачка також просить усунути відповідачів від права на спадкування за законом після померлої ОСОБА_5, посилаючись на те, що відповідачі не цікавились життям, здоров'ям спадкодавці, не надавали їй будь якої допомоги, яка через похилий вік та тяжку хворобу потребувала догляду.

Частиною 5 статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Як роз'яснено у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Лише умисне, свідоме ненадання допомоги спадкодавцеві при наявності можливості надавати таку допомогу є підставою для усунення особи від права на спадкування.

При цьому суд враховує також наступні обставини.

Як зазначено вище, спадкоємцем другої черги за законом після померлої ОСОБА_5 був батько відповідачів ОСОБА_16, який, згідно протоколу обстеження пацієнта хворів з 1998 року на цукровий діабет та згідно виписок із історії хвороби, починаючи з 25.01.2012 року періодично знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозами цукровий діабет 2 тип, важка форма, цироз печінки (а.с. 5-12, т. 2).

Згідно довідки дільничного терапевта від 14.07.2015 року, ОСОБА_5 потребувала постійного стороннього догляду з березня 2014 року, з 24.01.2015 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 знаходилася в комі, здійснювала за нею догляд, медикаментозне забезпечення, зондове харчування ОСОБА_26 (а.с. 18, т. 2).

Зазначені обставини безспірно було встановлено в судовому засіданні.

З наданої довідки від 28.01.2015 року ОСОБА_5 перебувала в неврологічному відділенні № 1 Міської клінічної лікарні № 3 м. Києва з 24 січня 2015 року з приводу повторного порушення мозкового кровообігу, потребувала стороннього догляду (а.с. 16, т.1). Вказаний діагноз підтверджено довідкою Амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 24.02.2015 року (а.с. 17, т.1).

Разом з тим, як пояснила сама позивачка, з проханням догляду за хворою ОСОБА_5 та/або надання будь якої допомоги до відповідачів вона жодного разу не зверталась, також судом не встановлено, щоб з таким проханням зверталась до відповідачів спадкодавець, якій би вони у цьому відмовили.

З урахуванням викладеного, оскільки відповідачі стали спадкоємцями ОСОБА_5 після смерті свого батька, який не встиг прийняти спадщину, тому за життя спадкодавця не мали зобов'язань здійснювати догляд за останньою, до того ж ОСОБА_5 не потребувала догляду, оскільки такий догляд здійснювала позивачка, яка до відповідачів за допомогою не зверталась та не повідомляла стосовно надання допомоги, тому законодавчі підстави для усунення відповідачів від спадкування відсутні.

За викладених обставин вимоги про визнання права власності за позивачкою на спадкове майно також не підлягають задоволенню.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України у зв'язку з частковим задоволенням позову щодо немайнових вимог із кожного з відповідачів на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі по 275 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 3 Сімейного кодексу України, ст. ст. 1216, 1217, 1224, 1258, 1259, 1262, 1264, 1266, 1276 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, ст. ст. 10, 11, 58, 60, 61, 77, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю, усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з листопада 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 - день смерті ОСОБА_5.

У решті заявлених вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір по 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя