РІШЕННЯ

іменем України

31 січня 2017 рокуСправа №451/1290/16-ц
Провадження № 2/451/42/17

Радехівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді Мулявка О.В.

за участі: секретаря судового засідання Кормилюк Т.С.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Радехів справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення фактів та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2016 року до суду із позовною заявою звернувся ОСОБА_2, відповідно до вимог якої, просить встановити факти та визнати право власності на спадкове майно, зокрема встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року є батьком ОСОБА_2; встановити факт прийняття спадщини, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року; встановити факт належності правовстановлюючих документів, що Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий Радехівською районною радою народних депутатів Львівської області 12 березня 2001 року на ОСОБА_6, належить ОСОБА_5 та визнати за ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки площею 3,4567 га та площею 1,3060 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Сушнівської сільської ради Радехівського району Львівської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В обґрунтування позову посилається на обставини, що після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, залишилася спадкова маса, у склад якої увійшла земельна ділянка загальною площею 4,7627 га, що складається із двох земельних ділянок площею 3,4567 га. та площею 1,3060 га., що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Сушнівської сільської ради Радехівського району Львівської області і, які належали спадкодавцю ОСОБА_5 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 виданого 12.03.2001 року, Радехівською районною радою народних депутатів та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №14144.

У подальшому, заявник фактично прийнявши спадщину та маючи намір оформити свої права на спадкове майно батька, звернулася до приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки на момент смерті хоч і фактично проживав, проте не був зареєстрований разом із спадкодавцем в одному житловому будинку, та у зв'язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів, а саме Державного акту на право приватної власності на землю, оскільки такий видано після смерті спадкодавця.

Крім цього, з метою реалізації його спадкових прав після смерті батька ОСОБА_5 потрібно встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року є батьком ОСОБА_2.

Дані родинні відносини стверджуються свідоцтвом про народження позивача, серії НОМЕР_3 виданого Сушнівською сільською радою 15.12.1962 року.

Також, необхідно встановити юридичний факт належності померлому державного акту на право приватної власності на земелю, оскільки в такому зазначено по баькові, як ОСОБА_2, а правильно повинно бути - ОСОБА_2.

Таким чином, відсутність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів, і те, що питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, унеможливлює реалізацію його майнових прав.

Із посиланням на норми матеріального та процесуального права, зазначає, що за захистом своїх прав вимушений звертатися до суду.

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав у повній мірі та надав пояснення аналогічні, викладеним у заяві (а.с.2). Позов просить задоволити.

Відповідачі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, надавши до суду письмові заяви із визнанням позовних вимог, клопотали про розгляд справи за їхньої відсутності (а.с.55-56).

Вислухавши пояснення представника позивача та покази свідків, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені окрім іншого факти, зокрема і належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно фабули позовної заяви, встановлення фактів позивачу необхідне для оформлення спадкових прав (а.с.2).

Так, судом встановлено, що померлому ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с.6), належала відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 земельна ділянка загальною площею 4,7627 га, у склад якої увійшли дві земельні ділянки, площами 3,4567 га та 1,3060 га (а.с.7).

Із наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого Сушнівською сільською радою 15.12.1962 року вбачається, що позивач - ОСОБА_2 є сином померлого ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а.с.5).

Із наданих представником позивача обґрунтувань у судовому засіданні та даних, викладених у довідці Сушнівської сільської ради №233 від 07.09.2016 року вбачається, що на день смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, разом із ним в одному будинку АДРЕСА_1 проживав без реєстрації його син ОСОБА_2, відтак на день смерті спадкодавця фактично вступив у володіння спадковим майном (а.с.8).

Судом констатовано, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 гр.ОСОБА_5, померлий правильно значиться, як ОСОБА_5 (а.с.6).

Поряд з цим, у Державному акті на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 відображено, що земельна ділянка площею 4.7627 га, що складається із двох земельних ділянок площею 1,3060 га та площею 3,4567 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва передана у приватну власність ОСОБА_5 (а.с.7).

Окрім наведеного, обставини, що ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року є батьком ОСОБА_2 і те, що по батькові померлий значиться, як ОСОБА_2, у судовому засіданні ствердили свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, не довіряти показам яких у суду підстав не має.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Із змісту ч.1 ст.529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до вимог статей 548 та 549 ЦК УРСР (був чинним на момент виникнення правовідносин) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців із дня її відкриття вчинив одну з дій, передбачених цією статтею: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Тобто, фактичне прийняття протягом зазначеного строку частини спадкового майна свідчить про прийняття спадщини в цілому.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Відповідно до вимог статей 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відсутність у ОСОБА_2 правовстановлюючих документів на спадкову масу, унеможливлює реалізацію її спадкових прав у позасудовому порядку.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Під час вирішення позовних вимог, судом, окрім іншого, приймається до уваги, що в силу вимог ч.2 ст.31 ЦПК України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Положеннями ст. 174 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

В силу вимог ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

За таких обставин, на переконання суду, визнання позову відповідачем є його процесуальним правом, передбаченим у статтях 31 та 174 ЦПК України. І таким правом щодо предмета спору відповідач розпоряджається на власний розсуд.

Судом встановлено, що відповідачі, підписавши заяву про визнання позову (а.с.55-56), не обмежені у повноваженнях на вчинення зазначеної процесуальної дії.

Судом також встановлено, що визнання відповідачами позову, жодним чином не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин суд не вбачає правових підстав для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову і продовження судового розгляду.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,174,209-212,215,256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року є батьком ОСОБА_2.

Встановити факт, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий Радехівською районною радою народних депутатів Львівської області 12 березня 2001 року на ОСОБА_6, належить ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки площею 3,4567 га та площею 1,3060 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Сушнівської сільської ради Радехівського району Львівської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Стягнути солідарно із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_2 та із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки с.Сушно, Радехівського району Львівської області на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_1 1547 гривень 02 копійки понесених ним судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийМулявка О. В.