УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ЗакропивногоО.В., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 9 липня 2013 року в справі за заявою ОСОБА_4, заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_5, про скасування рішення третейського суду за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаною вище заявою, у якій просив скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 7 березня 2013 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») до нього та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 9 липня 2013 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 2 жовтня 2013 року, у задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено.

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 9 липня 2013 року, посилаючись на те, що спір між ПАТ «Укрсоцбанк» та ним і ОСОБА_5 виник щодо споживчого кредиту, тому він не підлягав розгляду третейським судом.

Зазначена правова позиція була викладена Верховним Судом України у постанові від 4 листопада 2015 року № 6-2074 цс 15, однак не була йому відома на час розгляду справи.

Враховуючи викладені обставини, просив його заяву задовольнити.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року, у задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані ухвали судів попередніх інстанцій та задовольнити його заяву.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 361- 365 ЦПК України, врахувавши роз'яснення п. п. 3, 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що вказані заявником обставини не можуть бути визнані нововиявленими.

Колегія погоджується з таким висновком.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про відмову у задоволенні заяви про перегляд ухвали суду першої інстанції у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
О.В. Закропивний С.П. Штелик