Справа № 369/9725/16-ц Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/1911/17 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко Н. В.
Категорія 24 05.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

5 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Кулішенка Ю.М., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Волошина В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 січня 2017 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальністю власників наземних транспортних засобів,

у с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 8 серпня 2016 року о 19 год. 00 хв. по вул. Василенка, 3 в м. Києві мала місце ДТП за участю автомобіля марки «АUDI 80», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля марки «ZAZ VIDA», д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_2 Разом з тим, позивачу стало відомо, що цього ж дня відповідач придбав на АЗС «WOG» поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9923954. Посилаючись на те, що договір страхування (поліс) по часу укладено після настання страхового випадку (ДТП), позивач просив визнати його недійсним.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 січня 2017 року в задоволенніпозову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів, які б підтвердили недотримання відповідачем вимог законодавства України щодо укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 8 серпня 2016 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у вигляді полісу № АЕ/9923954.

8 серпня 2016 року о 19-00 год. по вул. Василенка, 3 в м. Києві мала місце ДТП за участю автомобіля марки «АUDI 80», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля марки «ZAZ VIDA», д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження.

За умовами даного полісу, він набирає чинності з початку зазначеного строку його дії, а саме з 00 год. 00 хв. 8 серпня 2016 року до 7 серпня 2017 року включно.

Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 22 серпня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності y вигляді штрафу.

Звертаючись до суду з позовом, ПрАТ «СК «ВУСО» вказало, що відповідач придбав поліс 8 серпня 2016 року о 20 год. 16 хв., тобто після скоєння ДТП, про що свідчить позначка у його верхньому правому куті програмою «EWA» та копія чеку про оплату вартості полісу, а тому відповідно вимог ст. ст. 8, 16, 18, 29 Закону України «Про страхування» та положень ст. ст. 203, 216, 626, 982 ЦК України такий договір підлягає визнанню недійсним.

Так, згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

За правилами ст. 18 Закону України «Про страхування» для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Таким чином, законодавець у ст. 18 Закону України «Про страхування» розмежовує поняття «укладення» договору і «набрання ним чинності». Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Тобто момент укладення договору може не збігатися з моментом набрання ним чинності. Юридичне значення має той факт, що коли договір страхування укладено, але перший платіж не внесено (тобто договір не набрав чинності), страховик не зобов'язаний здійснювати страхову виплату, навіть якщо випадок відбувся.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

За правилами ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», недійсним може бути визнано лише укладений договір.

Відповідно до ст. 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсними у випадках, встановлених цим Кодексом. Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо: 1) його укладено після настання страхового випадку; 2) об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку,вірно визначився із характером спірних правовідносин, розмежував поняття «недійсність договору», «неукладеність договору» та «набрання чинності договором», дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання полісу страхування недійсним, оскільки видача полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є підтвердженням того, що сторони уклали договір страхування та досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, зокрема й того, що він набирає чинності з 00 год. 00 хв. 8 серпня 2016 року та діє до 7 серпня 2017 року включно.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 10 ЦПК України.

На суд покладається обов'язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК України).

Таким чином, суд обґрунтовано виходив з того, що позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтвердили недотримання відповідачем вимог законодавства України щодо укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

За таких обставин, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307-308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 січня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: Ю.М Кулішенко

Л.П. Сушко