Справа № 317/1661/16-ц
№/п 2/317/72/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Яркіної С.В.

за участю секретаря Ігнатченко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про застосування наслідків нікчемного договору -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зазначивши, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.10.2007 р. ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Публічне Акціонерне Товариство «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПРИВАТБАНК», про що зазначено у п. 1.1. Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором станом на 29.02.2016 року відповідач має заборгованість 42806,83 грн. яка складається з наступного:

7793,20 грн. заборгованість за кредитом;

30094,02 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

2405,00 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

а також штраф відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг:

500,00 грн. штраф (фіксована частина);

2014,61 грн. штраф (процентна складова).

На теперішній час заборгованість не погашена, у звязку з чим позивач був вимушений звернутись до суду із зазначеним позовом.

07.07.2016 року Запорізьким районним судом Запорізької області винесено заочне рішення, позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволені повністю, з ОСОБА_1 стягнено на користь ПАТ КБ „ ПРИВАТБАНК заборгованість за кредитним договором у розмірі 42 806,83 грн. та витрати в розмірі 1 378,00 грн. повязані з оплатою судового збору.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 02.09.2016 року вищевказане заочне рішення скасоване, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

22.09.2016 року до суду від представника відповідача надійшов зустрічний позов до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про застосування наслідків нікчемного правочину та стягнення грошей. В обґрунтування своїх позовних вимог відповідач зазначає, що договір між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» є нікчемним, оскільки не було дотримано вимог щодо його письмової форми. Окрім того, відповідач просить застосувати реституцію, тому як ним від Банку було отримано грошові кошти у сумі 7793,20 грн., а він повернув 21836,43 грн., зайво сплативши 14043,23 грн.

Ухвалою від 22.09.2016 року зустрічний позов про застосування наслідків нікчемного правочину прийнято та обєднано в одне провадження з первісним позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В судове засідання представник позивача не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення, яке міститься в матеріалах справи. Під час розгляду справи представник позивача наполягала на задоволенні первісного позову та заперечувала проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_1В з наступних підстав. Як зазначає представник позивача, зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах, що свідчить про укладення договору в письмовій формі, відповідно до вимог законодавства. Окрім того, позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 30.03.2011 року, в якій міститься вся необхідна інформація для отримання кредитної картки. Представник позивача зазначає, що фото клієнта, користування карткою, періодичні погашення заборгованості, у тому числі після останнього перевипуску картки підтверджує той факт, що Відповідач знав про наявність заборгованості, що утворилася та усвідомлював характер і наслідки невиконання договірних зобовязань.

Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, однак через канцелярію суду подано заяву, в якій ОСОБА_1 просить розглядати справу за його відсутності, проти задоволення первісного позову заперечує.

В матеріалах справи містяться заперечення проти позову, в яких зазначено, що Відповідач до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо отримання кредиту на умовах, які зазначені в позовній заяві не звертався, не укладав ніяких письмових кредитних договорів, не підписував будь яких заяв у ПАТ КБ «ПриватБанк» про отримання кредиту на умовах сплати 36% річних. Умов та правил надання послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» не підписував та не був з ними ознайомлений, про що свідчить відсутність його підпису на анкеті-заяві та інших документах.

Окрім того, ОСОБА_1 28.03.2017 року через канцелярію суду подано заяву про залишення зустрічного позову без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

У звязку з чим на підставі ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд надав рівні можливості сторонам у наданні доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною 3 статті 203 ЦК України, яка визначає загальні умови, додержання яких необхідно для чинності правочину, в тому числі волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). В такому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається внаслідок чого є нікчемним.

Відповідно до вимог ч.1 ст.216 ЦК України недійний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Як встановлено судом, договір між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» про надання кредитного ліміту на платіжну картку укладений 01.10.2007 року.

Однак, позивачем надана суду копія анкети-заяви із підписом ОСОБА_1 від 30.03.2011 року. На підставі огляду оригіналів доказів під час розгляду цивільної справи встановлено, що додана копія анкети-заяви не стосується даної справи (а.с. 193). У заяві позичальника на отримання кредиту від 01.10.2007 року у графі «підпис»-клієнт та «кредитну картку отримав» підпис Відповідача відсутній. Також відсутні будь які підписи позичальника на умовах, правилах та тарифах і умовах надання банківських послуг (а.с. 11).

В звязку з тим, що надані позивачем Заява, Умови надання споживчого кредиту, не підписані позичальником, їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України по справі від 11 березня 2015 року №6-16цс15 посилання на внутрішні документи банка (Правила, Положення і т.д.), які не були підписані Позичальником, як додаток до договору і які містять умови надання, користування банківським кредитом, не передбачені безпосередньо кредитним договором, не мають юридичного значення та юридичних наслідків. Такі документи не є частиною договору і не можуть бути використані судами про визнання умов кредитного договору, зокрема порядку його повернення.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про відсутність між сторонами договору про отримання Відповідачем кредиту на зазначених Позивачем умовах.

Таким чином, при розгляді справи знайшли підтвердження доводи відповідача та його представника щодо того, що відповідач не укладав з позивачем спірного договору та не підписував його, а позивачем не надано суду будь - яких доказів на підтвердження укладення спірного кредитного договору саме з Відповідачем ОСОБА_1

З огляду на те, що обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦК України), суд визнає подані позивачем копії Заяви, Умови, правила та Тарифи, які не містять підпису Відповідача, недопустимим доказом.

Таким чином, позивачем не надано, а судом під час розгляду справи не встановлено, достатніх доказів про отримання Відповідачем ОСОБА_1, грошових коштів від ПАТ КБ «ПриватБанк» на зазначених в позовній заяві умовах.

Відсутність підпису ОСОБА_1 в заяві позичальника, підтверджує доведеність факту не отримання відповідачем грошових коштів та вказує на те, що кредитний договір б/н від 01.10.2007 року фактично є неукладеним, а відтак у сторін не виникло прав та обов'язків за цим договором, а тому є недійсним, в зв'язку з чим вимоги банку про стягнення заборгованості не ґрунтуються на законі і не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 207 ч.1 п.5 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст.207, 509, 526, 527, 530, 549-551, 610-612, 629, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про застосування наслідків нікчемного договору залишити без розгляду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя С.В. Яркіна