Справа №576/1621/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Демченко О. С.
Номер провадження 22-ц/788/294/17 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 09 грудня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області та Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО ЛЕНД ІНВЕСТ», третя особа: Пустогородська сільська рада, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 09 грудня 2016 року позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Вказане рішення суду представник позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі він, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не врахував обставини того, що питання про розробку технічної документації, на підставі якої спірна земельна ділянка за результатами проведеного аукціону була надана в оренду відповідачу, не погоджувалось з Пустогородською сільською радою, що є порушенням рішення колегії Держземагентства України від 14 жовтня 2014 року № 2/1, введеного в дію наказом Держземагентства України від 15 жовтня 2014 року за № 328. Крім того, вказаним наказом Держземагентства України було виключено з переліку земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва державної власності, права на які виставляються на земельні торги, зокрема ті, щодо яких надано дозвіл на розроблення відповідної документації із землеустрою.

Також представник позивачки звертає увагу на те, що відповідач Головне управління Держгеокадастру у Сумській області не надало доказів для підтвердження факту розміщення оголошення про проведення земельного аукціону щодо спірної земельної ділянки на офіційному сайті Держгеокадастру.

В апеляційній скарзі також наголошується на тому, що відповідач «АГРО ЛЕНД ІНВЕСТ», уклавши договір оренди земельної ділянки, не приступив до її використання, чим порушив умови договору оренди землі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, розпорядженням голови Глухівської районної державної адміністрації Сумської області від 21 листопада 2011 року за № 763 позивачці ОСОБА_3 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,00 га сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності, розташованої на території Пустогородської сільської ради за межами населеного пункту (у контурі № 260') (а.с.9).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22 жовтня 2015 року земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 загальною площею 44,0375 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пустогородської сільської ради Глухівського району Сумської області, належить на праві державної власності державі Україна в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (а.с.29, 37).

Отже, до складу вказаної земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 загальною площею 44,0375 га у контурі 260-1 увійшла і та земельна ділянка, яка у листопаді 2011 року надавалась позивачці для розробки проекту землеустрою щодо відведення у власність, що вбачається із схеми розташування земель на території Пустогородської сільської ради (а.с.13, 14), із викопіювання кадастрового плану землекористування Пустогородської сільської ради Глухівського району (а.с.28).

Станом на 04 грудня 2015 року спірна земельна ділянка, як така, що була включена до переліку вільних земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права на яку можуть бути продані на земельних торгах, була виставлена на торги у формі аукціону з продажу права оренди у вигляді окремого лоту і того ж дня торги відбулись, за результатами яких серед інших претендентів визначився переможець ТОВ «АГРО ЛЕНД ІНВЕСТ» (а.с.27, 30, 31-32, 38-39).

Як з переможцем торгів 04 грудня 2015 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО ЛЕНД ІНВЕСТ» був укладений договір оренди земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 44,0375 га, у тому числі: 44,0375 га - рілля, що знаходиться за межами населених пунктів на території Пустогородської сільської ради Глухівського району Сумської області, кадастровий номер: НОМЕР_1 (а.с.6-8).

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції послався на його необґрунтованість.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зокрема, вимогами ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з положеннями п. а) ч.1 ст.17 ЗК України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Як передбачено ч.ч.1, 2 ст.33 ЗК України (в редакції, чинної на момент виникнення спірних правовідносин), громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Використання земель особистого селянського господарства здійснюється відповідно до закону.

За положеннями п. б) ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Вимогами ч.ч.1, 2, п. в) ч.3 ст.116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Так, положеннями ч.ч.6-9 ст.118 ЗК України (в редакції, чинної на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія).

Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк.

Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Крім того, вимогами п. в) ч.1 ст.20, ст.50 Закону України «Про землеустрій» (в редакції, чинної на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі: надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.

Порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, відповідно до ст.ст.125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

В той же час, позивачка не надала належних і допустимих доказів про те, що вона у встановленому законом порядку набула права власності на спірну земельну ділянку, щоб можна було вважати, що за встановлених у справі обставин її право на вказану земельну ділянку було порушено.

Зокрема, розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації від 21 листопада 2011 року за № 763, на яке позивачка посилалась як на підставу щодо виникнення у неї права на спірну земельну ділянку, саме по собі не є достатньою правовою підставою для того, щоб так вважати, а є складовою в процесі оформлення права власності на земельну ділянку, кінцевим етапом якого є державна реєстрація цього права.

До того ж, отримавши у 2011 році дозвіл на розробку проекту щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності позивачка протягом 4 років жодних дій по оформленню права на земельну ділянку, місце розташування якої було визначено у контурі № 260-1 на території Пустогородської сільської ради Глухівського району, не вчиняла, тому проекту землеустрою для отримання спірної земельної ділянки у власність не виготовила, відтак, можна дійти висновку, що станом на день проведення земельних торгів 04 грудня 2015 року вказана земельна ділянка була вільною.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ТОВ «АГРО ЛЕНД ІНВЕСТ» не приступив до використання спірної земельної ділянки ніяким чином не знайшли свого підтвердження матеріалами справи. До того ж, вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки вказана обставина ніяким чином не порушує прав та інтересів позивачки, яка, до того ж, не є стороною оспорюваного правочину.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що рішенням колегії Держземагентства України від 14 жовтня 2014 року № 2/1, введеним в дію наказом Держземагентства України від 15 жовтня 2014 року за № 328, були встановлені певні обмеження щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги, зокрема, щодо тих, на які вже було надано дозвіл на розроблення відповідної документації із землеустрою, не заслуговують на увагу колегії суддів, так як вказане рішення, як і наказ Держземагентства, яким введено в дію наведене вище рішення також, носять рекомендаційний характер і вони не зареєстровані в Міністерстві юстиції України і тому не можуть бути нормативно-правовим актом. Разом з тим, як чинним законодавством, так і законодавством, яке було чинним станом на момент виникнення спірних правовідносин, вказаних обмежень не передбачено.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що розробка технічної документації, на підставі якої спірна земельна ділянка була передана у власність державі Україна в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, а в послідуючому право на ту земельну ділянку було продано на земельних торгах і за результатами аукціону вона була передана в оренду відповідачу ТОВ «АГРО ЛЕНД ІНВЕСТ», не погоджувалась з Пустогородською сільською радою, то вони спростовуються матеріалами справи, зокрема, наданою управлінням Держземагентства у Глухівському районі Сумської області інформацією щодо вільних земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Пустогородської сільської ради Глухівського району Сумської області станом на 10 червня 2015 року разом з викопіюванням чергового кадастрового плану землекористування Пустогородської сільської ради Глухівського району Сумської області з нанесенням земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які можуть бути виставлені на земельні торги (включаючи несформовані земельні ділянки) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які були погоджені головою Пустогородської сільської ради Глухівського району Сумської області Гніденко В.О., про що свідчить його підпис, де земельна ділянка з номером контуру 260' площею 44,0375 га рілля з кадастровим номером НОМЕР_1 вказана як така, що може бути виставлена на земельні торги (а.с.26, 27, 28, 40, 41, 42).

Крім того, як уже зазначалось вище, рішення колегії Держземагентства України від 14 жовтня 2014 року № 2/1, введеного в дію наказом Держземагентства України від 15 жовтня 2014 року за № 328, в якому є посилання на вказане застереження, не є обов'язковим для застосування, а вимогами земельного законодавства зазначене погодження не передбачено.

Що стосується доводів апеляційної скарги про ненадання відповідачем доказів про розміщення оголошення про проведення земельного аукціону на офіційному сайті Держгеокадастру, то вони також не заслуговують на увагу колегії суддів, як такі, що спростовуються матеріалами справи, зокрема, даними з офіційного веб-сайту Держгеокадастру України в мережі Інтернет щодо розміщення оголошення про проведення 04 грудня 2015 року об 11 годині 40 хв. земельних торгів у приміщенні залу засідань Глухівської районної державної адміністрації по вул. Києво-Московській, 43 у м. Глухів, на які був виставлений лот у вигляді земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, загальною площею 44,0375 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Пустогородської сільської ради Глухівського району Сумської області.

Інші доводи апеляційної скарги, в тому числі і щодо ненадання доказів про те, що сайт Держгеокадастру України та Головного управління Держгеокадастру України в Сумській області є офіційними веб-сайтами, висновків місцевого суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для зміни чи скасування рішення суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1; 308; 314 ч.1 п.1; 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити, а рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 09 грудня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -