Справа № 585/1016/16-ц
Номер провадження 2/585/22/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2017 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді В.О. Шульги, при секретарях М.В. Шунько, С.А. Дем'яненко, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1, законного представника ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, законний представник ОСОБА_2, діючи в його інтересах, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5 і просить: стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, 7173,93 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, а у разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_3 майна або заробітку, достатнього для відшкодування матеріальної шкоди - стягнути 7173,93 грн. на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у рівних частинах; стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, 30000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а у разі відсутності і неповнолітнього ОСОБА_3 майна або заробітку, достатнього для відшкодування матеріальної шкоди - стягнути 30000 грн. на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у рівних частинах; стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частинах на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі понесеному на момент закінчення розгляду справи. В обґрунтування позову вказано, що 20 березня 2015 року близько 15-16 години, коли ОСОБА_2 відвідував художню студію, однокласниця ОСОБА_10 - ОСОБА_6, яка теж навчається в художній студії, повідомила ОСОБА_2, що його кличе ОСОБА_10 Коли він вийшов на подвір'я, побачив що на території ДНЗ № 5 на нього чекає ОСОБА_10 зі своїм братом ОСОБА_3 та його товаришем ОСОБА_7 Вказані хлопці прийшли вирішити питання з приводу чуток, які дійшли до ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_2 називав його боягузом. Поговоривши про це син вибачився перед ОСОБА_10 і вони помирилися. Але ОСОБА_3 цього було недостатньо і він сказав, що тепер необхідно з'ясовувати стосунки з ним. ОСОБА_2 не погодився і намагався піти назад в студію, проте хлопці наздогнали його і перекрили шлях, після чого ОСОБА_3 наніс два удари в обличчя ОСОБА_2. Від отриманих ударів ОСОБА_2 вдарився головою об стіну будівлі і присів. В цей час мимо проходив невідомий чоловік, який побачивши події, відігнав хлопців від ОСОБА_2 і запитав у того чи потрібна допомога. Потім вийшла ОСОБА_6, яка допомогла ОСОБА_2 дійти в студію. Через хвилин десять сина знову покликав ОСОБА_7, і коли ОСОБА_2 вийшов, ОСОБА_3 повідомив йому щоб він прийшов 23 березня 2015 року на Базарну Площу для вирішення стосунків. 23 березня 2015 року ОСОБА_2, боячись щоб його знову не побили, попросив свого старшого товариша ОСОБА_8 піти з ним на зустріч, щоб вирішити це питання мирним шляхом. ОСОБА_2 зателефонував ОСОБА_6 і попросив номер телефону ОСОБА_3, але вона відмовила і він попросив ОСОБА_6 щоб та попросила ОСОБА_3 самого зателефонувати ОСОБА_2. ОСОБА_3 зателефонував ОСОБА_2 і останній намагаючись уникнути конфлікту запропонував відмінити зустріч, про це ж його попросив і ОСОБА_8, але ОСОБА_3 відмовився щось змінювати. Через хвилину син побачив групу хлопців, які йшли з ОСОБА_3, їх було 18 чоловік. Коли вони підійшли, хтось з тієї компанії запропонував піти до котельні, що розташована біля школи № 1. Там ОСОБА_3 почав бити ОСОБА_2 і зламав йому два передніх зуба. Згідно висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров'я. ОСОБА_2 звертався за стоматологічною допомогою 24 березня 2015 року, визначений діагноз: травматичний перелом 2,1 зубів з права у верхній щелепі. 24 березня 2015 року відомості про дану обставину були внесені в ЄРДР за № 0000340 і ОСОБА_2 в даному кримінальному провадженні визнаний потерпілим. Ухвалою Роменського міськрайсуду від 22 січня 2016 року до неповнолітнього ОСОБА_3 застосовані примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд батьків ОСОБА_5 і ОСОБА_4 строком на 1 рік, ухвала набула чинності 1 лютого 2016 року. Вказаним правопорушенням ОСОБА_2 завдано матеріальної та моральної шкоди. Матеріальна шкода полягає в наступному: на стоматологічне лікування і та оплату послуг лікарів ПП «ДЛЦ Медгарант» було витрачено 3141,77 грн. Також ОСОБА_3 наніс ОСОБА_2 декілька ударів в голову, після чого той став скаржитися на запаморочення, зниження зору, потемніння в очах, втрату свідомості. Вони звернулися до лікаря і він призначив консультацію СОДКЛ м.Суми. Витрати на обстеження, ліки та проїзд склали 1032,16 грн. Крім того, в ході досудового слідства, яке з невідомих причин затягувалося та його намагалися закрити, а також в ході судового розгляду вказаного кримінального провадження, вони звернулися до адвоката і сплатили за його послуги 3000 грн. Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди, заподіяної винними діями відповідача ОСОБА_3 складає 7173,93 грн. Крім того, вищевказаними неправомірними діями ОСОБА_3, сину завдано крім матеріальної шкоди також і моральну шкоду. Моральна шкода спричинена моральними та фізичними стражданнями, негативними змінами в їх житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, зниження та нестійкий настрій, емоційна напруга, побоювання щодо майбутнього стану здоров'я. В момент нанесення 20.03 та 23.03. 2015 року ударів ОСОБА_2 переніс значний фізичний біль, пережив емоційний струс, який супроводжується почуттям тривоги, страху за здоров'я. В подальшому син вимушений буде проходити амбулаторне лікування з періодичним відвідуванням лікарського закладу з метою лікування зубів та проведення необхідних обстежень. Впродовж всього лікування ОСОБА_2 почувався незручно, дискомфортно, був змушений пристосовуватися до негативних умов життя: відчув на собі фізичне та моральне насильство у присутності інших осіб; відчув біль і косметологічний дискомфорт від синців та зламаних зубів; з 23 березня по 2 квітня 2015 року не міг повноцінно харчуватися і при вживанні їжі інколи відчував біль; в період лікування не відвідував школу, що призвело до відставання по програмі; не відвідував художню студію в період лікування і після - боячись ОСОБА_3, що не давало йому можливості займатися улюбленою справою - малюванням; в результаті струсу мозку відчував тривогу за здоров'я; внаслідок втрати передніх зубів переживає, що і в подальшому це буде потребувати коштовного та тривалого лікування; з 15 квітня по 15 травня 2015 року був звільнений від фізичної культури, а йому подобається спорт; не спілкується в повній мірі з друзями в наслідок косметологічного дискомфорту; по цей час відчуває тривогу відвідуючи художню студію та школу; після порушення кримінальної справи син змушений був відвідувати слідчого, приймати участь у розслідуванні справи, витрачав свій час. Крім цього, ОСОБА_3 вибачився перед сином лише в судовому засіданні та жодного разу не пропонував сину допомогу.

В письмових запереченнях відповідач ОСОБА_3 вказав що позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнає частково. Зазначив, що вимоги про відшкодування витрат на лікування зубів в сумі 3141,77 грн. визнає повністю. Витрати на обстеження, ліки та проїзд до м.Суми в розмірі 1032,16 грн. не визнає. Вважає, що вказані витрати не були необхідними для відновлення стану здоров'я ОСОБА_2, оскільки за результатами консультації в СОДКЛ м.Суми погіршення стану здоров'я та необхідність будь-якого лікування не підтверджені. Тому дані витрати не були необхідними для відновлення здоров'я ОСОБА_2, а тому відшкодуванню не підлягають. Також вважає, що не підлягають відшкодуванню і 3000 грн. витрат на оплату послуг адвоката у кримінальному провадженні. Вказані витрати віднесені до процесуальних витрат, а ст. 124 КПК України визначає, що витрати стягуються лише у разі винесення обвинувального вироку. Крім цього, витрати на оплату послуг адвоката в кримінальному провадженні є процесуальними витратами, питання стягнення яких має вирішуватися за нормами КПК України, а не в порядку відшкодування шкоди. Вказані витрати не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України і не можуть стягуватися як збитки. Вимоги про стягнення моральної шкоди визнає в сумі 1000 грн. При цьому вказав, що він є неповнолітнім, самостійного заробітку не має. Між ним та ОСОБА_2 відбулася обопільна бійка внаслідок неприязних відносин. Під час бійки вони наносили удари один одному і йому теж були завдані тілесні ушкодження, проте до правоохоронних органів він не звертався, так як вважав конфлікт вичерпаним. Коли він дізнався про звернення батька ОСОБА_2 в правоохоронні органи, в нього тілесні ушкодження вже зникли. Враховуючи вказане вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди надмірні та немотивовані, а тому вважає розумним і справедливим розміром - 1000 грн.

Відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_4 в письмових запереченнях вказали, що заперечують проти заявленого до них позову. В обґрунтування такої позиції вказали, що умисні легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров'я ОСОБА_2, завдані останньому унаслідок дій їх неповнолітнього сина. В той же час, будь-яка їхня винна поведінка, що сприяла виникненню шкоди, відсутня, оскільки вони належним чином виконували та виконують свої батьківські обов'язки. Жодним чином вплинути на конфліктну ситуацію, що сталася між їх сином та ОСОБА_2 внаслідок неприязних взаємовідносин між ними, що стали причиною бійки, вони не мали можливості, так як не підозрювали про конфлікт. Ні їх син ні ОСОБА_2 не зверталися до батьків з приводу вказаної ситуації, самостійно вирішили зсувати взаємовідносини шляхом обопільної бійки. З огляду на відсутність їх винної поведінки, що сприяла виникненню шкоди, на них не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню завданої ОСОБА_2 шкоди.

Представник позивача ОСОБА_2 - Яковець Є.О. позов підтримав і просив задоволити, підтвердив обставини викладені в позовній заяві та їх обґрунтування. Суду пояснив, що двічі, а саме 20 і 23 березня 2015 року відповідач ОСОБА_3 побив ОСОБА_2, що підтверджено ухвалою Роменського міськрайсуду і не заперечується самим ОСОБА_3 Витрати на лікування зубів підтверджені належними доказами і визнаються відповідачами. Витрати пов'язані з обстеженням у Сумській обласній лікарні та подальшим лікуванням пов'язані з отриманими ОСОБА_2 тілесними ушкодженнями і належним чином підтверджені наданими доказами. Витрати на правову допомогу мають стягуватися з обвинуваченого у випадку винесення вироку. В тому кримінальному провадженні не тільки не виносився обвинувальний вирок, а навіть не направлявся до суду обвинувальний акт. Вони намагалися заявити в тому кримінальному провадженні цивільний позов, проте головуючий суддя відмовив у прийнятті позову і роз'яснив, що з питанням відшкодування витрат слід звертатися в цивільному порядку. Моральна шкода на їх думку обґрунтована належними і допустимими доказами і детально описана в обґрунтуванні позовних вимог. З наданими відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запереченнями вони не згодні тому, що в даному випадку саме батьки неповнолітньої особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, мають доводити свою невинуватість, а не навпаки. На допиті в поліції ОСОБА_10 повідомляв, що вони з ОСОБА_2 20 березня примирилися, про що знали і ОСОБА_3 і ОСОБА_7.

В судовому засіданні законний представник позивача - ОСОБА_1 позов підтримав і просив задоволити, підтвердив обставини викладені в позовній заяві та їх обґрунтування. Суду пояснив, що 20 березня 2015 року його син вибачився перед ОСОБА_10 і вони примирилися, але ОСОБА_3 сказав що йому цього не достатньо і побив його сина. Також ОСОБА_3 став вимагати в ОСОБА_2 зустрічі 23 березня 2015 року, де вони вирішать всі питання. Вважає, що матеріальна та моральна шкода обґрунтована і підтверджена належними і допустимими доказами. Розмір моральної шкоди 30000 грн. визначений виходячи з тих обставин, що кримінальне провадження і взагалі ця справа триває досить довго і справу намагалися закрити, лише після звернення до Генпрокуратури справа зрушилася з місця. Йому навіть погрожували в зв'язку з цією справою.

Представник відповідачів ОСОБА_11 в судовому засіданні позов визнав частково, підтримав письмові заперечення та їх обґрунтування. Суду пояснив, що його довірителі ОСОБА_5 і ОСОБА_4 заявлений до них позов не визнають, так як не було їх винної поведінки, яка б сприяла виникненню тієї ситуації, яка склалася. Вони не могли вплинути жодним чином на цю ситуацію, так як про неї ОСОБА_3 не повідомив батьків. Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 належним чином виховують дітей, характеризуються позитивно, до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків не притягувалися. Мала місце обопільна бійка тому має місце змішана форма вини. Відповідач ОСОБА_3 позов визнає частково матеріальну шкоду на 3141,77 і моральну шкоду в сумі 1000 грн. Матеріальна шкода визнається в частини вартості лікування зубів, всі інші витрати які включені до моральної шкоди, стягненню не підлягають. Проїзд до м.Суми, обстеження та лікування не підлягають відшкодуванню, оскільки вони не були необхідними для відновлення стану здоров'я, обстеження було проведено за наполяганням батьків. Дане обстеження не було необхідним для відновлення стану здоров'я ОСОБА_2 Що стосується витрат на правову допомогу в кримінальному провадженні, вони мають бути стягнуті з обвинуваченого, а відповідно вони не можуть бути стягнуті в порядку цивільного судочинства. Розмір моральної шкоди вважають значно завищеним, так як позов заявлений до неповнолітнього, має місце спільна вина як ОСОБА_3 так і ОСОБА_2, такий розмір моральної шкоди не підтверджений належними й допустимими доказами. Крім цього, ухвала суду не має доказового значення для суду, оскільки це не вирок. Бійка була обопільна тому має місце як вина ОСОБА_3 так і вина ОСОБА_2

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не прибув забезпечив явку представника.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засідання позов визнала частково, підтримала письмові заперечення та їх обґрунтування. Суду пояснила, що їх син росте нормальною дитиною, ніколи не був замішаний в якихось негарних подіях. Вони нормально виховують дітей. В тому що трапилося винен не лише її син, так само винен і ОСОБА_2 Хлопці билися обоє і наносили один одному удари, тільки вони зразу не зверталися до поліції, щоб порушити справу, а коли дізналися що ОСОБА_2 звернувся в поліцію, у ОСОБА_3 вже не було ніяких тілесних ушкоджень. Вони зверталися в поліцію з цього приводу в липні 2015 року, але про результати розгляду їх заяви їй нічого не відомо. Бійка відбувалася декілька хвилин, хлопці нанесли одне одному по декілька ударів, про це їй відомо зі слів сина ОСОБА_3 та ОСОБА_7. Вони розповідали, що прийшли до художньої студії щоб з'ясувати стосунки з ОСОБА_2, так як той говорив на їх молодшого сина що той боягуз. 20 березня 2015 року, тоді коли вийшов ОСОБА_2 ОСОБА_3 його дійсно вдарив раз. Але на тому щоб зустрічатися і розбиратися з цього приводу ще раз - 23 березня наполягав саме ОСОБА_2. Так як їм розказували син і потім 23 березня він не хотів з'ясовувати стосунки, але ОСОБА_2 наполягав на зустрічі і сказав, що все будуть вирішувати при зустрічі 23 березня. Як вони далі розповідали, то 23 березня коли зустрілися син запитував у ОСОБА_2 чи впевнений той що треба з'ясовувати стосунки, а той відповів, що впевнений. ОСОБА_2 перший вдарив ОСОБА_3, після чого ОСОБА_3 теж вдарив ОСОБА_2. Вони з чоловіком до відповідальності за неналежне виховання сина не притягувалися. Вони не могли запобігти цій бійці тому, що син вважаючи себе дорослим не розповідав про цю ситуацію і вважав, що може самостійно врегулювати всі питання. Якби вони знали про цю ситуацію, вони б змогли запобігти цим подіям. ОСОБА_3 старший ОСОБА_2 на півтора роки, а менший син ОСОБА_10 - менший за віком від ОСОБА_2 До цього часу вони не відшкодовували шкоди тому, що вони пропонували 5000 грн., а ОСОБА_1 відмовився. ОСОБА_3 втрутився в цю ситуацію і заступився за молодшого брата. Вона була б згодна сплатити відповідачу 7 тисяч гривень за мировою угодою.

В судове засідання відповідач ОСОБА_5 не прибув забезпечив явку представника.

Допитана в якості свідка ОСОБА_14 суду пояснила, що вона дитячий лікар невролог і до неї 10 квітня 2015 року зверталися ОСОБА_2 з батьком зі скаргою на періодичні запаморочення, потемніння в очах, втрату свідомості. Вони говорили що 20 березня його вдарив інший хлопець і він втратив свідомість. Було рекомендоване лікування та призначене МРТ голови. 15 квітня 2015 року вони повторно прийшли з тими ж скаргами і з результатами МРТ. Вона призначала лікування. При оглядах вона травми не виявляла. На МРТ вона направляла в обласну дорослу лікарню тому, що в дитячій лікарні не було апарата для МРТ. Підстави для проведення МРТ були, тому що треба було з'ясувати яка була травмa, її наслідки та інше. Коли вона призначила обмтеження МРТ з боку батьків не було жодних заперечень. Призначати МРТ її не просили і на цьому не наполягали.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився 28 серпня 2001 року і його батьком в свідоцтві про народження вказаний ОСОБА_1

Ухвалою Роменського міськрайонного суду від 22 січня 2016 року до неповнолітнього ОСОБА_3 застосовані примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд його батьків - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 строком на один рік. З ухвали вбачається, що ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння: наніс умисні легкі тілесні ушкодження неповнолітньому потерпілому ОСОБА_2 23 березня 2015 року о 16 годині неповнолітній ОСОБА_3 перебуваючи біля котельні Роменської ЗОШ № 1, що розташована поблизу буд. № 22 що по вул. Калнишенвського в м.Ромни Сумської обл., на грунті неприязних відносин, маючи умисел на заподіяння шкоди здоров'ю неповнолітнього ОСОБА_2, 2001 р.н., усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс близько десяти ударів руками по обличчю ОСОБА_2, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: садна на слизовій нижньої губи справа, навколо крововиливи, на першому та другому зубах у верхній щелепі справа - коронки зламані, крововилив в ясна, синець на віках правого ока у зовнішнього кута, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 136 від 08.04.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров'я. Своїми діями, які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров'я, ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст. 125 КК України. В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_3 визнав свою вину в скоєнні вищевказаного суспільно-небезпечного діяння повністю і пояснив, що в скоєному щиро розкаюється.

З довідки від 24 березня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2 звернувся в районну стоматполіклініку за скаргами на біль в губах… Дігноз: травматичний перелом 2 1…

Як вбачається з довідки ПП «ДЛЦ Медгарант» вартість лікування зубів ОСОБА_2 становить 2986 грн.

Відповідно квитанцій до прибуткового касового ордера та квитанції ПАТ «Приватбанк» ОСОБА_2 придбав ліків на 3141,77 грн.

10 квітня 2015 року ОСОБА_2 було виписано направлення на консультацію в СОДКЛ для проведення МРТ голови.

10 квітня 2015 року проведено мігнітно-резонансну томографію головного мозку ОСОБА_2

Згідно акту наданих послуг від 10 квітня 2015 року вартість наданих медико-діагностичних послуг становить 716 грн., які сплачені згідно квитанції від 10 квітня 2015 року.

Згідно копій квитків від 10 квітня 2015року, вартість проїзду з м. Ромни до м. Суми становить 41,78 грн., та з м. Суми в м. Ромни - 41,78 грн. Всього на проїзд витрачено 167,12 грн.

21 квітня 2015 року придбано лікарські засоби - Неуробекс Форте та Фезам, на суму 149,04 грн.

Згідно довідки лікаря від 15 квітня 2015 року ОСОБА_2 має діагноз: наслідки ЗЧМТ, струсу головного мозку, звільнення від фізкультури 1 місяць.

В інформації Роменської ЦРЛ від 25 листопада 2016 року вказано, що ОСОБА_2, звернувся до невролога Роменської ЦРЛ 10.04.2015 р. зі скаргами на періодичні запаморочення, потемніння в очах… Дитина була оглянута, встановлено діагноз: наслідки ЗЧМТ, струс головного мозку? ВСД із ангіоспазмами. Враховуючи давність скарг, дитині було рекомендоване проведення МРТ. 15.04.2015 р. повторно з'явилися на огляд із результатами МРТ і 15.04.2015 р. був встановлений діагноз: ВСД із ангіоспазмами. Для лікування було призначено такі препарати як фезам по 1 капсулі 3 рази на добу протягом 1 місяця, неуробекс-форте по 1 таблетці один раз на добу, протягом 1 місяця та дотримання режиму дня.

Згідно квитанції № 65-1 від 24 липня 2015 року ОСОБА_2 сплатив адвокату Яковець Є.О. 3000 грн. відповідно до договору про надання правової допомоги від 23.07.2015р. за представництво у досудовому слідстві.

Згідно квитанції № 73 від 15 лютого 2015 року ОСОБА_2 сплатив адвокату Яковець Є.О. 2000 грн. за надання правових послуг відповідно до договору про надання правової допомоги від 8 лютого 2016 року.

Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини щодо відшкодування майнової шкоди.

Відповідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов'язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття, або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Аналіз наведених судом норм приводить до висновку, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) в першу чергу відповідає за завдану нею шкоду самостійно і лише у випадку відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником.

Та обставина, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_3 завдано шкоди ОСОБА_2 визнана відповідачами і підтверджується належними доказами.

За таких обставин, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов в цілому обґрунтований, але може бути задоволений лише частково.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди завданої ОСОБА_3 ОСОБА_2 суд вважає доведеним і таким що підлягає стягненню розмір матеріальної шкоди в сумі 4173,93 грн., яка належним чином доведена і підтверджена належними і допустимими доказами. Ця сума складається з 3141,77 грн. витрат на лікування зубів, які не заперечуються й відповідачем ОСОБА_3 та 1032,16 грн. витрат на обстеження головного мозку, ліки та проїзд. Заперечення відповідача ОСОБА_3 щодо стягнення з нього суми витрат на обстеження головного мозку проїзд та лікування, суд оцінює критично і до уваги не бере, оскільки необхідність проведення обстеження та лікування за наслідками обстеження підтверджена належними й допустимими доказами, а саме показами свідка ОСОБА_15, довідкою Роменської ЦРЛ та іншими належними й допустимими доказами. В той же час, відповідачі не висловили сумнівів щодо наявності причинного зв'язку між діями ОСОБА_3 та наслідками отриманими ОСОБА_2, які потягли за собою необхідність проведення обстеження головного мозку та відповідне лікування.

Підстав для стягнення з відповідача суми витрат на правову допомогу в кримінальному провадженні в розмірі 3000 грн. суд не вбачає, оскільки питання відшкодування судових витрат понесених в кримінальному провадженні має вирішуватися при розгляді кримінального провадження в порядку Кримінального процесуального Кодексу України, і не повинно вирішуватися в цивільному порядку шляхом стягнення матеріальної шкоди.

Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, суд погоджується з доводами позивача та його представника стосовно того, що у зв'язку з даною подією позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, які він переніс через фізичний біль, необхідність лікування та дискомфорт, що призвело до порушення нормального ритму його життя.

Разом з тим, враховуючи тяжкість і тривалість моральних страждань, яких зазнав позивач, інші обставини, відшкодування моральної шкоди позивачу у розмірі 4000 грн. буде цілком відповідати засадам розумності, виваженості й справедливості та вимогам ч. 3 ст. 23 ЦК України. В іншій частині позов про відшкодування моральної шкоди не обґрунтований і задоволенню не підлягає.

При цьому суд вважає, що позивач та його представники не довели існування наступних факторів вказаних в обґрунтування позовної заяви, а саме - в результаті струсу мозку відчував тривогу за своє життя, проте струс мозку МРТ не підтвердило і в остаточному діагнозі струс мозку не встановлений. Взагалі відсутні докази на підтвердження того, що позивач не спілкувався в повній мірі з друзями по причині косметологічного дискомфорту, по цей час відчуває тривогу і переживання відвідуючи художню студію та школу. Таку обставину, яку вказав представник позивача - «після порушення кримінальної справи син змушений був витрачати свій час для участі у розслідуванні справи, неодноразово відвідувати слідчого», взагалі не можна розцінювати як фактор, що спричиняє виникнення моральної шкоди, оскільки позивач сам звернувся в поліцію, де було вжито відповідних заходів, для вирішення порушеного ним питання.

Вирішуючи спір суд, вважає можливим, у випадку відсутності у відповідача ОСОБА_3 майна або заробітку, достатнього для відшкодування шкоди, вимоги позивача про стягнення шкоди, з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 задоволити. Доказів наявності у відповідача ОСОБА_3 майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, сторонами не надано.

При цьому заперечення відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в частині того, що для стягнення з них шкоди, позивач мав довести наявність їхньої вини, чого не зробив, суд до уваги не бере, так як обов'язок доказування в даному випадку, відповідно ст. 1179 ЦК України, лежить на батьках і вони мають відповідати за шкоду завдану їх неповнолітніми дітьми доки не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Відповідно ст. 88 ЦПК України, враховуючи висновок суду що спір виник з вини відповідачів, з них на користь, на користь ОСОБА_2 мали б бути стягнуті судові витрати у визначеному розмірі, проте підтверджень того, що за надання правової допомоги в цивільній справі та представництво інтересів позивач сплачував кошти, суду не надано: квитанція № 65-1 від 24 липня 2015 року, це кошти за представництво у досудовому слідстві; квитанція № 73 від 15 лютого 2015 року це також кошти за представництво у суді першої інстанції, оскільки квитанція датована 15 лютого 2015 року, більш ніж за рік до звернення позивача з позовом. В квитанції мається посилання на договір від 8 лютого 2016 року, проте даний договір суд не може розцінювати як такий, на виконання якого сплачені кошти, оскільки в квитанції вказано що кошти прийняті від ОСОБА_2, а договір від 8 грудня 2016 року укладений з ОСОБА_1

Крім цього, з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 22, 1166,1179 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 14, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 292, 294, 296 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, законного представника ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, чотири тисячі сто сімдесят три гривні дев'яносто три копійки (4173,93 грн.) матеріальної шкоди та чотири тисячі гривень (4000 грн.) моральної шкоди, а у разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_3 майна або заробітку, достатнього для відшкодування матеріальної шкоди - стягнути чотири тисячі сто сімдесят три гривні дев'яносто три копійки (4173,93грн.) матеріальної шкоди та чотири тисячі гривень (4000 грн.) моральної шкоди на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_2, та ОСОБА_5, РНОКПП НОМЕР_3, у рівних частинах.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_2, та ОСОБА_5, РНОКПП НОМЕР_3, на користь держави, в рівних частинах судовий збір в сумі 551,2 грн., по 183,73 гривні з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя… підпис.

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга