Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/4145/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

30 січня 2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А..

при секретарі - Ворона Д.В.,

за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки у праві спільної часткової власності на будинок, визначення розміру часток земельної ділянки та виділ їх в натурі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про виділ в натурі частки у праві спільної часткової власності на будинок, визначення розміру часток земельної ділянки та виділ їх в натурі. В позовній заяві посилалась на те, що вона та відповідач ОСОБА_2 є співвласниками жилого будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: м.Полтава, вул.Сорочинська, 18, в рівних частках. З приводу користування спільним майном у неї з відповідачем виникають суперечки. Тому в своєму позові позивач просила суд постановити рішення, яким виділити їй в натурі належну їй 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по вул.Сорочинській, 18, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, визначити розмір часток земельної ділянки площею 0,1 га. за цією ж адресою та виділити їх в натурі співвласникам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи.

В судове засідання позивач не зявилась, уповноваживши представляти її інтереси ОСОБА_1

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Пояснив, що позивач просить виділити їй частку спільного майна згідно варіанту №2 судової експертизи від 22 листопада 2016 року, оскільки цей варіант передбачає найменші перебудови в будинку.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила. В подальшому уточнені позовні вимоги визнала.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими побудовами за адресою м.Полтава, вул.Сорочинська, 18 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2. При цьому частки співвласників є рівними, і складають: ОСОБА_3 1/2 частина, ОСОБА_2 1/2 частина.

Також ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є співвласниками земельної ділянки площею 0,1 га. цільове призначення якої «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд», кадастровий номер :01:003:0493. Вказана земельна ділянка співвласникам належить на праві спільної сумісної власності (а.с.6-9).

Відповідно до ст. 364 ЦК України власник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У висновку №114 судових будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз від 22 листопада 2016 року експертом надано шість варіантів виділу в натурі належної ОСОБА_3 1/2 частини житлового будинку, господарських будівель і споруд, за якими ОСОБА_3 може бути або першим, або другим співвласником, та три можливих варіанти розподілу земельної ділянки (а.с.35-59)

В кожному з запропонованих варіантів експертом вказані перебудови та добудови, які мають бути виконані співвласниками.

Позивач надала суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій просила суд виділити в натурі ОСОБА_3 належну їй 1/2 частину домоволодіння по вул. Сорочинській, 18 в м. Полтаві згідно варіанту № 2.1 висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 114 від 22.11.2016р., згідно якого виділити їй приміщення кухні 1-1 пл.12,9 кв.м., кімнати 1-3 пл.8,4 кв.м., загальною площею 21,3 кв.м., (додаток №3 зафарбовано в зелений колір).Господарські будівлі та споруди: 1/2 частина сараю літ. «Б», 1/2 частина сараю літ. «б», 1//2 частина погреба літ. «б1», 0,18 частин огорожі №1, 14 частина вимощення №3. В спільному користуванні ОСОБА_3 і ОСОБА_2 залишити приміщення 1-4 пл.5,8 кв.м., 1/2 частину колодязя питного літ. «К», огорожу №2. Здійснення будівельних робіт по розподілу будинку просила покласти на неї. Зовнішні мережі електропостачання та газопостачання залишити в загальному користуванні.

Також просила визначити, що розмір часток співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку пл.0,1 га., кадастровим номером :01:003:0493 по вул. Сорочинській, 18 в м. Полтаві складає: ОСОБА_3 1/2 частина, ОСОБА_2 1/2 частина, та здійснити її розподіл згідно варіанту №2 висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №114 від 22.11.2016 року, виділивши ОСОБА_3 земельну ділянку пл.484 кв.м. (додаток №6 до експертизи зафарбовано в зелений колір), ОСОБА_2 земельну ділянку пл.484 кв.м. (додаток №6 зафарбовано в жовтий колір). Земельна ділянка пл.32 кв.м. залишається в спільному користуванні (додаток№6 зафарбовано в червоний колір).

Вирішуючи справу в межах позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Позивач просить суд виділити її частку із спільного майна за запропонованим експертом варіантом, згідно якого їй виділити приміщення кухні 1-1 пл.12,9 кв.м., кімнати 1-3 пл.8,4 кв.м., загальною площею 21,3 кв.м, а відповідачу кімнату 1-2 площею 17,6 кв.м., залишивши приміщення №І (1-4) у спільному користуванні.

Суд не бере до уваги вказаний варіант, оскільки згідно нього відбувається виділення сторонам в натурі лише частки від належних їм часток спільного нерухомого майна, інша його частина залишається в спільній власності сторін.

Такий варіант виділу частки від належної позивачу частки у праві спільної власності суперечить вимогам ст.364 ЦК України.

Як розяснив судам Верховний Суд України у «Висновках Верховного Суду України у цивільних справах за II півріччя 2015 р.» частиною 1 ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Оскільки після виділу частки із спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, який здійснює виділ, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 цього Кодексу та п. 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 р. N 1117 "Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них".

Запропонований вище варіант виділу частки наведеним вимогам не відповідає, а тому не може бути прийнятий судом.

Більш того, в представник позивача зазначив у своїй заяві на адресу суду, що даний позов стосується лише виділу в натурі частки, а не про поділ домоволодіння з виділом в окремий обєкт нерухомого майна. Наполягав на цьому в судовому засіданні 27 вересня 2016 року (а.с.25, 31).

Крім того, згідно даного варіанту виділу частки в натурі співвласники отримують різні за площею житлові приміщення: перший співвласник (ОСОБА_3В.) 21,3 кв.м., другий співвласник (ОСОБА_2В.) 17,6 кв.м.

Нерівнозначність часток співвласників житлового приміщення призводить до порушення їх прав.

Також суд звертає увагу, що у наведеному варіанті виділу частки із спільного майна запропоновані частки є нерівнозначними і за своєю вартістю.

Так, вартість житлового приміщення, яке позивач просить їй виділити, складає 36826 грн., вартість приміщення, яке вона просить залишити відповідачу 30429 грн., вартість усіх приміщень і будівель, які позивач просить виділити їй, - 73046,40 грн., вартість приміщень і будівель, що позивач просить залишити відповідачу 71613,60 грн.

На час розгляду справи позивачем на депозит суду не внесені кошти для виплати відповідачу компенсації різниці вартості часток, хоча це питання в судовому засіданні обговорювалось.

Суд не бере до уваги пояснення відповідача, надані нею в судовому засіданні, що вона не бажає отримувати від позивача компенсації, оскільки право на одержання нею компенсації прямо передбачено законом (ч.2 ст.364 ЦК України).

Оскільки варіант виділу належної їй частки земельної ділянки, який підтримує позивач, також передбачає залишення її частки в спільному користуванні, з наведених вище підстав суд не бере його до уваги.

Вирішити питання про виділ позивачу частки за іншими варіантами, запропонованими експертом, суд також не має можливості, оскільки у них передбачені значні перебудови та переобладнання, в тому числі з втручанням в несучі конструкції, на що сторонами у встановленому законом порядку не одержано дозволу виконкому Київської районної у м.Полтаві ради, не виготовлено проектної документації, яку не погоджено з виконкомом, варіанти розподілу не погоджені з енергопостачальними та протипожежними службами.

Здійснення будь-яких добудов в будинковолодінні без одержання відповідних дозволів не допускається.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи, що позивачем та її представниками суду не надано відповідних дозволів та проектів для здійснення вказаних експертом добудов та перебудов, суд приходить до висновку, що ними не доведено можливості здійснення виділення позивачу належної їй частки.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як передбачено ч.4 ст.364 ЦК України договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Судом встановлено, що позивач до відповідача з пропозицією нотаріального посвідчення такого договору не зверталася, відповідно, відповідач їй в цьому не відмовляла, а значить права не порушувала. Про намір позивача виділити її частку у спільному майні відповідач дізналася лише з матеріалів позову, на чому вона неодноразово наголошувала в судовому засіданні.

Крім того, як встановлено експертом у висновку №114 судових будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз від 22 листопада 2016 року, фактичний спільний порядок користування житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами, а також земельною ділянкою домоволодіння не склався. Усі будівлі та споруди, земельна ділянка знаходяться у фактичному користуванні ОСОБА_3 (а.с.44).

Таким чином відповідач право позивача не порушила, не оспорила та не вчинила дій, що свідчать про його невизнання, відповідно, право ОСОБА_3 захистові не підлягає.

Тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.209, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки у праві спільної часткової власності на будинок, визначення розміру часток земельної ділянки та виділ їх в натурі - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий (підпис) О.А.Самсонова

30.01.2017