АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Яремка В.В., Міцнея В.Ф.

секретар Окармус О.М.

за участю: представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою представника ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11 жовтня 2016 року

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовував слідуючими обставинами.

29.09.2008р. банк і ОСОБА_1 уклали кредитний договір № СVХ0GА, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 31256,29 дол. США на термін до 29.09.2018р.

В забезпечення виконання зобов'язання за договором кредиту між позивачем та ОСОБА_2 був укладено договір поруки.

ОСОБА_1 А свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на 03.08.2015р. у неї виникла заборгованість в розмірі 22832,85дол. США, яка складається із: заборгованості за кредитом - 18878,32 дол. США; заборгованості по

процентам за користування кредитом - 2105,72 дол. США; заборгованості по комісії за користування кредитом - 441,08дол. США; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань - 309,18дол. США; штрафу (фіксована частина) - 11,84дол. США; штрафу (процентна складова)-1086,72дол. США.

22-ц/794/ 30/2017р. Головуючий у 1 інстанції Цуркан В.В.

Категорія 19/27 доповідач Перепелюк І.Б.

Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів вищевказану заборгованість та судові витрати.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11 жовтня 2016 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № СУХ0GА від 29.09.2008р., у розмірі 505,20 дол. США, що згідно курсу НБУ на 03.08.2015р. становить 10669,20грн. та судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, просив рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт вважає оскаржуване рішення суду незаконним та необґрунтованим. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно надав перевагу висновку експерта, не взявши до уваги доводи позивача, у звязку з чим відповідачів фактично звільнено від виконання зобовязань за кредитним договором.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення змінити з наступних підстав.

Встановлено, що 29.09.2008р. між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір СVХ0GА, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 31256,29дол. США терміном до 29.09.2018р.

В забезпечення виконання зобов'язання за договором кредиту банк та ОСОБА_2 уклали договір поруки № СVХ0GА/1.

За змістом ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 536 ЦК України передбачає, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2ст. 1050 ЦК України банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, а також у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем зобов'язань за цими договорами, які є забезпеченням виконання зобов'язань.

Згідно ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 були порушені зобов'язання за кредитним договором.

Однак, стягуючи заборгованість з відповідачів, суд посилався на висновок судово-економічної експертизи СП «Західно-Український Експертно-Консультативний центр » № 402 від 9 червня 2016 року, згідно якого, сума заборгованості станом на 19.09.2015р. становить 505,20 дол. США. Також суд першої інстанції посилався на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № CVX0GA4 від 29.09.2008р. не відповідає умовам кредитного договору.

Висновок експерта є одним із доказів і повинен бути оцінений судом разом із іншими доказами.

Згідно ч.6 ст. 146 ЦПК України висновок експерта для суду не є обовязковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 212 ЦПК України.

Вищевказаний висновок не має для суду наперед встановленого значення.

Суд першої інстанції безпідставно не взяв цього до уваги і ухвалив рішення лише на підставі висновку експерта, при цьому не дослідив інші докази по справі, не дав їм належної оцінки, зокрема залишив поза увагою розрахунки заборгованості по кредитному договору, надані позивачем.

Суд неповно дослідив всі обставини справи, не дав оцінку всім доказам, чим порушив норми процесуального права, що відповідно до п.1, п.4 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення.

Ознайомившись із умовами кредитного договору, розрахунком заборгованості та висновком експерта, встановлено, що експертом, в супереч умовам кредитного договору не взято до уваги при здійсненні розрахунку заборгованості винагороду за резервування ресурсів у розмірі 5,64% річних від суми зареєстрованих ресурсів, внаслідок чого, сума заборгованості не відповідає умовам кредитного договору. Експертом не враховані п.п.2.1.3, 2.2.7 кредитного договору та не взято до уваги суму оплати страхових платежів за 2009-2014рр., а також не враховані положення договору при нарахуванні відсотків.

З представлених позивачем розрахунків, вбачається, що заборгованість за кредитом становить 18878,32 дол. США; заборгованість по процентам за користування кредитом становить 2105,72дол. США; заборгованості по комісії за користування кредитом становить 441,08дол. США; штраф (фіксована частина) 11,84 дол. США; штраф (процентна складова) 1086,72дол. США., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань становить 6531,94грн.

За правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Згідно п.п. 5.4,5,5 кредитного договору № СVХ0GА від 29.09.2008р. нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобовязань передбаченої п.п.5.1,5.2,5.3 здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобовязання повинне бути виконане позичальником.

Терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Отже, розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку, виходячи з розрахунків заборгованості, слід стягнути в межах позовної давності за три роки, в національній валюті, що становить 6531,94грн., відповідно до наданих розрахунків.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня).

Пеня й штраф є різновидами неустойки, тому стягнення одночасно двох видів неустойки за несвоєчасне виконання одного й того самого грошового зобов'язання суперечить ст. 61 Конституції України та загальним засадам цивільного законодавства.

Враховуючи зазначені обставини, слід стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за кредитним договором № СVХ0GА від 29.09.2008р. в розмірі 21425,12дол.США, яка складається із: заборгованості за кредитом - 18878,32 дол. США; заборгованості по процентам за користування кредитом - 2105,72дол. США; комісії - 441,08дол. США та пеню 6531,94грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи ці вимоги, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме по 3597,80грн. з кожного.

Керуючись ст.307, п.1, п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11 жовтня 2016 року в частині стягнення розміру заборгованості змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № CVX0GA4 від 29.09.2008р. заборгованість в розмірі 21425,12дол.США, яка складається із: заборгованості за кредитом - 18878,32дол. США; заборгованості по процентам за користування кредитом - 2105,72дол. США; комісії - 441,08 дол. США; та пеню 6531,94грн.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 3597,80грн. з кожного на користь ПАТ КБ «Приватбанк» на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом вірно :