Справа №639/7426/16
№2/639/311/17
РІШЕННЯ

Іменем України

3 квітня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Іванової І.В.,

за участю секретаря - Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення власникові перешкод у користування квартирою , суд-

Встановив:

29.09.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю , а саме квартирою №29 в будинку №3 по Профсоюзному бульвару у м. Харкові шляхом виселення з неї ОСОБА_2 та звільнення її від речей відповідача та його майна: меблів, побутової техніки, документів, особистих речей, тварин, рослин тощо.

У обґрунтування позову ОСОБА_3 посилається на те, що їй на праві власності належить квартира №29 в будинку №3 по Профсоюзному бульвару в місті Харкові, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно,Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомого майна від 28.08.2016 року за №66759882. Однак в порушення її прав як власника вказаної вище квартири , відповідач продовжує проживати в належній їй квартирі № 29 в будинку 33 по Профсоюзному бульвару в м. Харкові. Гарантуючи захист прав власності , закон надає власникові вимагати усунення будь- яких порушень його прав, навіть якби ці порушення і не були повязані з позбавленням володіння. Аналіз змісту статті 41 Конституції України, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 317,386 ЦК України, ст. 150 ЖК України свідчать про те , що припинення права власності особи на житлове приміщення припиняє його право на користування ним за відсутності інших для цього підстав . Інших підстав для проживання відповідача в належній їй квартирі не існує. Вона жодних усних або письмових домовленостей чи правочинів на проживання в належній їй на праві власності квартирі із відповідачем не укладав, згоду на проживання там відповідачу , його родичам, друзям або знайомим не надавав. Відповідач не є членом її сімї і не має права користуватися квартирою відповідно до положень ст. 405 ЦК України. При цьому , на глибоке її переконання , проживання в належній їй на праві власності квартирі сторонньої особи перешкоджає їй володіти і вільно користуватися цим житлом , що призводить до порушення її права власності згідно до ст. ст. 319,321,381 ЦК України. До того ж, окрім перешкод у володінні та користуванні своєю квартирою, вона зазнає незручностей та ймовірних у майбутньому втрат у звязку з накопиченням відповідачем боргів за користування в належній їй квартирі послугами підприємства з надання комунальних послуг та можливим відключенням такими підприємствами в подальшому житлового приміщення від мережі постачання своїх послуг. В будь якому разі, очевидно, що дії відповідача порушують її права та законні інтереси як власника майна, спричиняють їй прямі та опосередковані збитки, призводять до втрати вигоди.

Позивач у судове засідання не зявилася , надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю та відсутністю її представника, позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився , належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Справа неодноразово призначалася до розгляду , повістки які надсилалися на адресу відповідача були повернуті з відміткою «за не запитом».

Відповідно до положень ст. 74 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Виходячи з вимог ч. 3 ст. 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання своїми процесуальними правами, положення ст. 157 ЦПК України щодо строків розгляду справ та ст. 67 ЦПК України щодо строків процесуальних дій, суд визнав неявку відповідача в судове засідання такою, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи , вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, ст. ст.316,317,319,321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого май на будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16,386,391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст.379,382 ЦК України).

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомого майна від 28.08.2016 року за №66759882 ОСОБА_1 , на підставі договору іпотеки є власником квартири 29 у будинку №3 по Профсоюзному бульвару в м. Харкові.

Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» та відповіді з адресно-довідкового бюро у квартирі 29 у будинку №3 по Профсоюзному бульвару в м. Харкові на теперішній час зареєстровані: ОСОБА_2. /а.с.42,68/.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК Україн та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Правила ч. 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинку цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.

Відповідач не є членом сім'ї нового власника, позивача у справі, а тому гарантії, визначені ст. 156 ЖК України на нього не розповсюджуються.

Згідно ч.1 ст. 158 ЖК Української РСР наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Матеріали справи не містять даних про наявність договору найму житлового приміщення між сторонами.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Суд вважає, що оскільки право власності ОСОБА_2 припинилося з моменту реалізації ОСОБА_1 свого права іпотекодержателя та звернення стягнення на предмет іпотеки рахунок виконання основного зобовязання шляхом реєстрації за собою права власності на квартиру 29 у будинку №3 по Профсоюзному бульвару в м. Харкові,а тому відповідно до положень ст. 391 ЦК України позивач по справі має право вимагати усунення перешкод у користуванні своєю власністю шляхом виселення попереднього власника.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Відповідно до норм п. 26 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині виселення відповідача з вказаної вище квартири.

Що стосується позовних вимог про звільнення спірної квартири від речей відповідача та його майна: меблів , побутової техніки, документів , особистих речей, тварин, рослин тощо, то такі не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, позивач, предявляючи вищевказані вимоги , не зазначив кого саме необхідно зобовязати звільнити спірну квартиру від речей відповідача та його майна: меблів , побутової техніки, документів , особистих речей, тварин, рослин тощо. Також не вказав перелік цього майна.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На думку суду позивачем не надано доказів наявності майна відповідача у спірній квартирі.

Відповідно до п 3 статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» із змінами і доповненнями, внесеними Законами України від 3 листопада 2016 року №1730-VІІІ, від 20 грудня 2016 року №1787-VІІІ, від 21 грудня 2016 року №1798- VІІІ, примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. 59, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 -задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 /ідентифікаційний номер / власністю - квартирою №29 в будинку №3 по Профсоюзному бульвару у м. Харкові .

Виселити ОСОБА_2 /ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер / з квартири №29 в будинку №3 по Профсоюзному бульвару у м. Харкові.

В іншій частині позовних вимог- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 /ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер / на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Іванова