АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

[1] І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [2]

09 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Стрижеуса А.М.,Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-банк», третя особа: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання припиненими правовідносин майнової поруки, -

ВСТАНОВИЛА :

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача .

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 18.05.2007 р. між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 5-042/07Ф. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним кредитним договором 22.05.2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 5-042/07Ф, згідно з яким позивач передав в заставу банку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17.07.2014 року з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» було стягнуто заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії від 18.05.2012 року у сумі 687 884, 23 грн. А тому, вважав, що зобов'язання за кредитним договором, та як наслідок і за договором іпотеки, є припиненими у зв'язку: - із неможливістю їх виконання; - із збільшенням обсягу відповідальності позичальника за основним зобов'язанням без згоди майнового поручителя та другого із подружжя як співвласника іпотечного майна;- оскільки строк, встановлений діючим законодавством на звернення до суду з вимогами до поручителя, сплив; - оскільки рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17.07.2014 року з ОСОБА_4 на користь банку вже було стягнуто заборгованість за кредитним договором, кредитні правовідносини між сторонами припинено, що в свою чергу призвело й до припинення договору іпотеки .

Посилаючись на те, що дія іпотечного договору чинить власнику іпотечного майна перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, позивач просив визнати припиненими правовідносини майнової поруки за договором іпотеки № 5-042/07Ф від 22.05.2007 року, що був укладений між АКБ «Правекс Банк» та ОСОБА_2

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28.09.2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1, діючи від імені та в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, неповне з'ясування обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з'явилися.

Зважаючи на положення ч.5 ст.74,ч.5 ст.76 ,ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів визнала їх повідомлення належним,а неявку такою ,що не перешкоджає судовому розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного .

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що позичальник не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, який не є розірваним або припиненим в установленному порядку, й тому майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки до повного виконання зобов'язань за ним відповідно до умов укладеного між сторонами договору,а відтак відсутні підстави вважати договір іпотеки припиненим.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом 18.05.2007 року між АКБ «Правекс-Банк» (яке змінило своє найменування на ПАТ КБ «Правекс-Банк») та ОСОБА_4 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 5-042/07Ф, згідно з яким банк надав позичальнику кредитну лінію в іноземній валюті для споживчих потреб у розмірі 74 000,00 дол. США, строком до 18.05.2012 року зі сплатою 15 % річних .

20.06.2008 року між сторонами укладено договір про внесення змін та доповнень до договору № 5-042/07Ф про відкриття кредитної лінії, за яким п. 1.2 кредитного договору викладено у новій редакції, а саме, встановлено відсоткову ставку у розмірі 16% річних з 20.06.2008 року .

23.06.2008 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_4 укладено договір про внесення змін та доповнень до договору № 5-042/07Ф про відкриття кредитної лінії, за яким змінено редакцію первісного договору про відкриття кредитної лінії. Зокрема, встановлено 16% річних за користування кредитом, починаючи з 20.06.2008 року по 18.05.2012 року .

22.05.2007 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки № 5-042/07Ф, відповідно до умов якого останній передав, за згодою своєї дружини, в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 та як поручитель, зобов'язався нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання у повному обсязі зобов'язань позичальника ОСОБА_4 за договором про відкриття кредитної лінії № 5- 042/07Ф від 18.05.2007 року.

26.06.2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін та доповнень до договору поруки № 5-042/07Ф від 22.05.2007 року, відповідно до якого поручитель солідарно з основним боржником відповідає і у разі подальших можливих змін до кредитної угоди.

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 17.07.2014 року позовну заяву ПАТ КБ «Правекс Банк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь банку заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії у розмірі 687 884 грн.23 коп. У задоволенні позову до ОСОБА_2- відмовлено.

Зазначене рішення й до тепер не виконане.

Відповідно до п.5.3 укладеного між сторонами договору іпотеки договір набуває чинності з моменту підписання і нотаріального посвідчення та діє до повного розрахунку позичальника з іпотекодержателем за основним зобов'язанням.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із Законом України «Про іпотеку» іпотекодавець є майновим поручителем та його відповідальність обмежується правами на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки є способом задоволення грошових вимог.

Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст.ст.598-609 ЦК України встановлені підстави припинення зобов'язання. Так, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; переданням відступного; зарахуванням; за домовленістю сторін; прощенням боргу; поєднанням боржника і кредитора в одній особі; неможливістю його виконання; смертю фізичної особи; ліквідацією юридичної особи.

За змістом ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору та з інших підстав, передбачених цим Законом.

У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки , встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та сплати неустойки (ст.611 ЦК України).

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного та іпотечного договорів, слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

При цьому, рішення суду є актом, яким закінчується судове провадження з розгляду відповідної справи, після чого, у випадках встановлених законом, рішення суду пред»являється до примусового виконання в органи державної виконавчої служби. Рішення суду про стягнення коштів не припиняє правовідносин сторін, а лише посвідчує факт та визначає спосіб відновлення порушеного права.

Згідно із ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією цивільного процесу.

Примусове виконання є установленим державою способом захисту інтересів суб'єктів відповідних відносин шляхом застосування до боржника заходів, наслідком яких має стати відновлення прав стягувача. Законом установлені строки подання виконавчих документів до виконання, у разі пропуску яких виконавчий документ до виконання не приймається.

Разом із тим, неможливість пред'явлення виконавчого документу до виконання унаслідок пропуску строків, встановлених для такої дії, правовідносин сторін не припиняє, оскільки такі підстави встановлені нормами матеріального закону, який власне регулює ці правовідносини.

Отже, слід дійти висновку, що неможливість примусово виконати рішення про стягнення суми заборгованості не має впливу на можливість задоволення вимог кредитора за рахунок предмета забезпечення,

Крім того,з договору іпотеки убачається, що іпотека є чинною до повного розрахунку за основним зобов'язанням (п.5.3), що відповідає положенням ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку».

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає,що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304,307, 311,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення , але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 757/29274/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1520/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Батрин О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.