АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/1599/16-ц Номер провадження 22-ц/786/453/17Головуючий у 1-й інстанції Киричок С. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.І.,

при секретарі Кальник А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами фермерського господарства «Жито-3» та фермерського господарства «Юхименко Агро» на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2016 року по справі за позовом фермерського господарства «Жито-3» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та фермерського господарства «Юхименко Агро» про визнання договору недійсним, визнання договору поновленим,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року позивач фермерське господарство (далі ФГ) «Жито-3» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та фермерського господарства (далі ФГ) «Юхименко Агро» про визнання договору недійсним, визнання договору поновленим, посилаючись на те, що 01 березня 2010 року між ФГ «Жито-3» та ОСОБА_5 було укладено договір оренди земельної ділянки, яка після її смерті 29 червня 2013 року перейшла в порядку спадкування до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_2 Відповідно до укладеного договору його припинення у разі смерті орендодавця не передбачено. У подальшому ФГ «Жито-3» звернулося до орендодавців з пропозицією поновити договір, проте останні відмовили без пояснення причин. Згодом ФГ «Жито-3» дізналося про укладення договору оренди земельної ділянки між ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ФГ «Юхименко Агро» на тих самих умовах, що пропонувалися позивачем, чим порушили його переважне право на поновлення договору оренди.

Просило визнати недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0010, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ФГ "Юхименко Агро"; визнати поновленим договір оренди земельної ділянки №5 від 01 березня 2010 року, зареєстрований відділом Держкомзему Гадяцького району 21 квітня 2011 року шляхом визнання укладеною додаткової угоди від 21 квітня 2016 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ФГ «Жито-3» в редакції, яка була направлена орендодавцям.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2016 року позовну заяву ФГ «Жито -3» задоволено частково.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0010, укладений 01 березня 2016 року між ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ФГ «Юхименко Агро».

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 10 лютого 2017 року стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ФГ «Юхименко Агро» на користь ФГ «Жито-3» судовий збір в сумі 344 грн. 50 коп. з кожного.

З рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2016 року не погодилося ФГ «Юхименко Агро» та подало апеляційну скаргу в якій просило рішення суду в частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0010, укладеного 01 березня 2016 року між ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ФГ «Юхименко Агро» скасувати та прийняти нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити, в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення по справі та порушення норм матеріального та процесуального права.

ФГ «Жито -3» також подало апеляційну скаргу на зазначене рішення, в якій просило його скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове яким задовольнити позовні вимоги про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки № 5 від 01 березня 2010 року, зареєстрованого відділом Держкомзему Гадяцького району від 21 квітня 2011 року, шляхом визнання укладеною додаткової угоди від 21 квітня 2016 року між ОСОБА_2 ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ФГ «Жито-3», вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права.

У судове засідання сторони не зявилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 01 березня 2010 року між орендодавцем ОСОБА_5та фермерським господарством «Жито-3» укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,154 га строком на п'ять років, зареєстрований 21 квітня 2011 року у відділі Держкомзему в Гадяцькому районі Полтавської області.

Як вбачається з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 57218321 від 12 квітня 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві власності належить по 1/3 частині земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0010, загальною площею 3,1536 га, на підставі свідоцтва про право на спадщину № 300 від 04 березня 2014 року, свідоцтва про право на спадщину № 867 від 04 липня 2014 року та свідоцтва про право на спадщину № 865 від 04 липня 2014 року.

Відповідно до п. 8 зазначеного вище договору після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за тридцять днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно наданих копій поштових повідомлень з описом вкладень 17 лютого 2016 року орендар направив відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 листи-повідомлення про поновлення договору оренди та по два екземпляри додаткової угоди.

Відповідно до штампу на поштовому конверті 09 березня 2016 року відповідачі направили на адресу позивача лист-повідомлення, згідно якого після закінчення терміну дії договору, а саме 21 квітня 2016 року вони не мають наміру поновляти його на новий термін.

Згідно наданої в судовому засіданні копії договору оренди земельної ділянки 01 березня 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та ФГ «Юхименко Агро» уклали договір на 10 років зі сплатою орендної плати в розмірі 7% від нормативної грошової оцінки землі.

Як вбачається з проекту додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, надісланому ФГ «Жито-3» орендодавцям, запропонований строк договору оренди встановлювався на 10 років та розмір орендної плати 7% від нормативної грошової оцінки.

Згідно ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Як вбачається з правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 23 березня 2016 року по справі № 6-146цс16, ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Таким чином, відповідно до положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Отже, для застосування ч. 1 ст. 33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до ст. 3 ЦПК України, буде порушеним у разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право.

Таким чином, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що укладення орендодавцями договору оренди з фермерським господарством "Юхименко Агро" 01 березня 2016 року, тобто навіть до направлення 09 березня 2016 року повідомлення про відсутність наміру поновити дію договору з фермерським господарством "Жито-3" свідчить про порушення права попереднього орендаря на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, так як в судовому засіданні не доведено неналежного виконання своїх обов'язків орендарем. Повідомлення відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не містить будь-якого обґрунтування причин відмови в поновленні договору оренди чи незгоди з запропонованими істотними умовами договору, що протирічить ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Також судом першої інстанції вірно встановлено, що лист - повідомлення про поновлення договору оренди містить пропозицію щодо поновлення договору оренди землі на той самий строк на тих самих умовах, які були передбачені договором. Згідно п.8 договору строк його дії складає 5 років.

Тоді як, текст додаткової угоди містить пункт про поновлення строку договору на 10 років, що є зміною істотних умов договору оренди землі.

Укладення відповідачами нового договору з ФГ «Юхименко Агро» не може бути свідченням їх волевиявлення на зміну істотних умов договору оренди з ФГ «Жито-3», зокрема щодо строку дії, так як переписка сторін з цього питання не велась.

Зважаючи на викладене, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відсутності можливості визнання договору оренди поновленим, шляхом визнання укладеною додаткової угоди від 21 квітня 2016 року, так як це протирічить ст. 627 ЦК України щодо вільного визначення умов договору.

Доводи наведені в апеляційній скарзі ФГ «Юхименко Агро» стосовно того, що суд не звернув увагу на те, що договір оренди земельної ділянки укладений між ним та ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 01 березня 2016 року був зареєстрований 07 квітня 2016 року, тобто набрав чинності вже після закінчення дії договору оренди землі з ФГ «Жито-3» та не порушує права попереднього орендаря на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк є безпідставними, оскільки дана обставина не свідчить про те, що переважне право ФГ «Жито-3» на поновлення договору оренди землі не було порушене.

При цьому, суд першої інстанції вказав на обставину укладення договору оренди земельної ділянки між ФГ «Юхименко Агро» та ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 01 березня 2016 року, як на доказ того, що ще до відправлення листа-повідомлення про відсутність наміру поновити дію договору та виконання вимог законодавства щодо надання переважного права, вчинили дії щодо укладення договору з іншим фермерським господарством.

Посилання ФГ «Жито-3» на те, що суд не визначив який саме вид пролонгації договору повинен застосовуватися до договору оренди від 01 березня 2010 року, чи надають відповідачі згоду на укладення додаткової угоди на таких умовах не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції виходячи з наступного.

Положеннями ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено дві підстави поновлення дії договору оренди. Перша, - направлення орендарем орендодавцю листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з доданим проектом додаткової угоди та в подальшому проведення переговорів щодо такого поновлення відповідно до ч.ч. 1-5 цієї статті. Друга підстава міститься у ч. 6 ст. 33 даного Закону та передбачає, що у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Тобто, перша підстава це активні дії з боку сторін щодо поновлення договору оренди землі з можливістю зміни його умов, а друга, по суті, - мовчазна згода сторін на поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, при цьому сторони не вчиняють будь-яких активних дій.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем направлявся листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з доданим проектом додаткової угоди, на який відповідачами, ще до закінчення договору оренди, була надана відповідь про відсутність наміру поновити дію договору, крім того був укладений договір з ФГ «Юхименко Агро». Таким чином відсутні підстави вважати можливим поновлення договору на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Доводи наведені в апеляційній скарзі позивача, що судом першої інстанції неправомірно відмовлено в задоволенні позову в частині визнання договору поновленим є безпідставними зважаючи на наступне.

Однією із загальних засад цивільного законодавства передбачених ст. 3 ЦК України є свобода договору.

Як вже зазначалося, відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно положень ч. 1, 3 Закону України «Про оренду землі», що узгоджуються з положеннями ст. 777 ЦК України, по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Таким чином поновлення договору оренди з попереднім орендарем є правом, а не обовязком орендодавця.

При цьому, ФГ «Жито-3» в наданій додатковій угоді про поновлення договору оренди землі змінило строк його дії, що суперечить листу-повідомленню про поновлення договору оренди відповідно до якого позивач просить поновити вказаний догів на той самий строк на тих самих умовах.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена певна процедура, щодо узгодження умов договору та його поновлення, яка сторонами виконана не була. Позивач має можливість скористатися переважним правом на поновлення договору оренди.

Тобто, за даних обставин у суду відсутні підстави зобовязати орендодавців укласти договір на умовах визначених позивачем, оскільки це порушує право орендодавців в межах принципу свободи договору.

Колегія суддів не бере до уваги заяву про визнання апеляційної скарги ФГ т»Жито-3» поданої ОСОБА_2, оскільки спірні правовідносини виникли з приводу договору оренди всієї земельної ділянки. При цьому, на даний час, власники не позбавлені права укласти договір оренди з ФГ «Жито-3».

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу фермерського господарства «Жито-3» та відхилити.

Апеляційну скаргу фермерського господарства «Юхименко Агро» відхилити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: С.Б. Бутенко

ОСОБА_7