ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/583/17
провадження № 2/753/2747/17
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"23" січня 2017 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Комаревцева Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління юстиції у місті Києві, третя особа ОСОБА_3 про продовження строку для прийняття спадщини за заповітом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 19.08.1999 року у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_1, визнання недійсним заповіту в частині ? частки квартири АДРЕСА_1,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Головного управління юстиції у місті Києві, третя особа ОСОБА_3 про продовження строку для прийняття спадщини за заповітом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 19.08.1999 року у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_1, визнання недійсним заповіту в частині ? частки квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має міститись посилання, зокрема, на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до Головного управління юстиції у місті Києві. Зокрема, відсутні посилання на звернення до суду з заявленими вимогами до Відповідача, враховуючи предмет спору та субєктний склад осіб, визначений за змістом позовних вимог. Тобто ті юридично значимі факти, на основі яких позивач звертається до суду та обґрунтовує свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування.

Таким чином, в поданій позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує своє право вимоги відповідно до норм матеріального права, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто, які саме права позивача порушені Відповідачем, до якого заявлено вимоги, який характер мають правовідносини, що виникли між сторонами з приводу даного спору, якими правовими нормами вони регулюються та яким чином передбачені шляхи їх поновлення, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначено ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості з'ясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв'язків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно викласти обставини в обґрунтування пред'явлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, які права, свободи чи інтереси були порушені та ким саме, чим визначений той засіб захисту права, який просить застосувати, з посиланням на обставини як правові підстави, а також на докази в підтвердження обставин на обґрунтування заявлених вимог з чітким визначенням предмету позову та змістом позовних вимог.

Відповідно до п.13 постанови № 10 ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Разом з цим, позивачем в повному обсязі не сплачено судовий збір за звернення до суду з вимогами не майнового характеру. За змістом заявлених вимог позивача є три вимоги не майнового характеру, за одну з яких позивачем сплачено судовий збір на суму 551.20 грн.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" за поданням фізичної особи до суду позовної заяви не майнового характеру сплачується 0.2 розміру мінімальної заробітної плати. Тобто позивачу необхідно сплатити 551 грн. 20 коп. за кожну вимогу не майнового характеру, врахувавши зарахування судового збору до державного бюджету та надати оригінал квитанції до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Згідно ст.121 ЦПК України, якщо позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119, 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, суддя постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п"яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління юстиції у місті Києві, третя особа ОСОБА_3 про продовження строку для прийняття спадщини за заповітом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 19.08.1999 року у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_1, визнання недійсним заповіту в частині ? частки квартири АДРЕСА_1 - залишити без руху.

Роз"яснити позивачеві, що в разі невиправлення зазначених недоліків в строк, який не може перевищувати трьох днів з дня отримання позивачем копії ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною і повернена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Комаревцева Л.В.