РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, третя особа - Перша Сєвєродонецька державна нотаріальна контора, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Сєвєродонецької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, третя особа - Перша Сєвєродонецька державна нотаріальна контора, посилаючись на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4, яка на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. До моменту смерті ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину після померлих - ОСОБА_5 та ОСОБА_9., оскільки була зареєстрована з ними за однієї адресою. Після смерті матері позивача залишилося спадкове майно, яке складається з квартири за адресою: АДРЕСА_1. 19 листопада 2016 року представник позивача звернулася до Першої державної нотаріальної контори в м. Сєвєродонецьку з заявою про видачу на ім'я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після її померлої матері ОСОБА_4 Однак постановою державного нотаріуса Перепелицею Ю.М. від 19.11.2016 їй було відмовлено у здійсненні нотаріальної дії з підстав того, що позивачка не подала заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня смерті спадкодавиці. Позивач вважає, що такий пропуск строку з її боку є поважним, оскільки вона з 1990 року постійно проживає та зареєстрована в м. Рівне, а з березня 2014 року по кінець 2016 року втратила зв'язок зі своєю матір'ю в зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території м. Сєвєродонецька. З того часу вона побоювалася приїздити до м. Сєвєродонецька, оскільки зі ЗМІ постійно було чутно про неприпиняючі бойові дії на сході України. Вона вважала, що поїздка до матері небезпечна для її життя. Відновити зв'язок з нею та відвідати матір вона вирішила після припинення бойових дій та закінчення антитерористичної операції на сході України. Аж наприкінці 2016 року вона випадково дізналася, що її мати померла. У зв'язку з цим у своїх позовних вимогах ОСОБА_1 просить визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 тривалістю в 3 місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні підтримали вимоги, викладені у позовній заяві. Позивач додатково пояснила, що в вона з 1990 року проживає та зареєстрована у м. Рівне. Її мати хворіла втратою пам'яті, останній раз вона відвідувала мати у вересні 2013 року. Після цього вона дізналася про смерть матері в серпні 2016 року, про що їй повідомила ОСОБА_7 - дружина її померлого брата. Вона не знає хто поховав її мати. Вона не відвідувала мати та не виходила з нею на зв'язок протягом двох з половиною років внаслідок того, що вона побоювалася приїжджати в зону проведення АТО. Її мати була дуже спокійною, під час спілкування з нею вона, ОСОБА_1, не відчувала будь-якої загрози чи агресії.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову у зв'язку із його повною необґрунтованістю.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_7, пояснила, що вона є колишньою дружиною рідного брата позивача ОСОБА_1. Мати позивача ОСОБА_4 мешкала одна в м. Сєвєродонецьку та перебувала під наглядом соціальних працівників, а також перебувала в неадекватному стані, тобто нікого не впізнавала. Останній раз вона, ОСОБА_7, контактувала з матір'ю позивача в лютому 2014 року. В серпні 2016 року після повернення до м. Сєвєродонецька з Дніпропетровської області вона дізналася про смерть матері позивача, про що відразу повідомила позивача. Хто поховав мати позивача вона не знає.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 31.03.1959 Северодонецким бюро ЗАГЗ Лисичанского р-на Луганской обл. (російською), ОСОБА_1 (російською) народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, про що зроблено відповідний актовий запис № 211. Батьком якої записаний ОСОБА_9 (російською), матір'ю - ОСОБА_4 (російською).

Згідно із копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого повторно 23.08.2016 Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Сєвєродонецьк Луганської області у віці 78 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 399.

Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 10 січня 1994 року Сєвєродонецьким СВО «Азот», квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_9 та членам його сім'ї - ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 25.10.1993 № 1405.

ОСОБА_1 з 30.08.1990 по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання особи від 06.12.2016 за № 26090.

Відповідно до копії довідки № 82 від 05.12.2016, виданої директором КЗ НКК, ОСОБА_1 дійсно працює у комунальному закладі «Навчально-курсовий комбінат» Рівненської обласної ради з 01 жовтня 2000 року по даний час.

19.11.2016 постановою про відмову здійснення нотаріальної дії державний нотаріус Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелиця Ю.М. відмовила у здійснені нотаріальної дії по заяві ОСОБА_7, яка є представником за довіреністю ОСОБА_1, від 19.11.2016 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_1. Померла ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину після померлих ОСОБА_9 і ОСОБА_5, так як була зареєстрована з ними за однією адресою, а саме у АДРЕСА_1. При перевірці інформації щодо наявності спадкової справи після померлої ОСОБА_4 виявилося, що ОСОБА_1 не подала заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня смерті спадкодавці.

На адресу суду надійшов Лист від 11.01.2017 за № 14/02-14 Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори, яка повідомила, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини або відмову від неї у встановленому законом шестимісячний строк з дня смерті спадкодавці ніхто не звертався, спадкової справи не заведено.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив термін для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий термін, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно із п. 24 постанови Пленуму ВСУ при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у Листі № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" поважними визнаються такі причини пропуску строку для прийняття спадщини, як тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Суд зазначає, що спадщина після смерті матері позивача відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто шестимісячний строк для подання позивачем заяви про прийняття спадщини закінчився 29.09.2014 року. Отже, для доведення обґрунтованості пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачу необхідно довести наявність поважних причин у період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 29.09.2014 року, або протягом переважної частини такого періоду.

Посилання позивача на те, що вона втратила зв'язок із своєю матір'ю та побоювалася їхати в зону проведення АТО до м. Сєвєродонецька протягом двох з половиною років, тобто в період з березня 2014 по серпень 2016 року, є повністю неспроможними, адже по-перше станом на час смерті матері позивача антитерористична операція ще не почалася, а по-друге м. Сєвєродонецьк Луганської області протягом березня, квітня, травня, серпня, вересня 2014 року мало нормальне та регулярне транспортне і поштове сполучення з іншими регіонами України, що є загальновідомою обставиною та не потребує доказування.

Суд також звертає увагу, що згідно із поясненнями позивача її мати, хоча і не пам'ятала її, проте була дуже спокійною, не виявляла жодної агресії. Тобто регулярне спілкування позивача з мамою, демонстрація зацікавленості життям, станом здоров'я, соціальними, побутовими чи фінансовими проблемами матері не становила жодних труднощів чи небезпек для позивача.

Ті факти, що позивач проживає в іншій місцевості України, ніж її мати, а також працює, жодним чином не свідчать про наявність непереборних та об'єктивних причин для пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, адже позивач мала об'єктивну можливість приїхати до м. Сєвєродонецька на залізничному, автобусному або особистому транспорті. При цьому суд враховує, що згідно із пунктами 3.5, 3.11, 3.23, 3.24 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 із змінами та доповненнями, заява про прийняття спадщини може бути надіслана нотаріусу засобами поштового зв'язку.

Отже, звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на території України протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини не становило для позивача об'єктивних, непереборних, істотних труднощів.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що строк для прийняття спадщини - це строк преклюзивний (присікальний), протягом якого існує суб'єктивне право спадкування, тобто право на прийняття спадщини. Сплив цього строку зумовлює припинення права на прийняття спадщини.

На думку суду шестимісячний строк для прийняття спадщини встановлений, в тому числі для того, щоб відрізнити тих спадкоємців, які регулярно підтримували із спадкодавцем родинні, сімейні відносини за час його життя та протягом шести місяців після смерті спадкодавця дізналися про його смерть, від тих спадкоємців, які усунулися від спілкування із спадкодавцем, тобто взагалі не цікавилися життям спадкодавця і не дізналися про його смерть протягом шести місяців з дня смерті.

Пропуск позивачем строку для прийняття спадщини, на думку суду, зумовлений лише однією обставиною - позивач з вересня 2013 року по серпень 2016 року не робила спроб спілкуватися зі своєю матір'ю та взагалі не виявляла інтересу до її життя, стану здоров'я, соціальних, побутових чи фінансових проблем.

У зв'язку із викладеним, позовна заява ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, третя особа - Перша Сєвєродонецька державна нотаріальна контора, не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і представник відповідача або третя особа не вказували про наявність у них документально підтверджених судових витрат. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, третя особа - Перша Сєвєродонецька державна нотаріальна контора.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 13 лютого 2017 року.

Суддя Д. Б. Баронін