Справа №:461/1900/17
Провадження №: 6/461/41/17
УХВАЛА

судового засідання

07.04.2017 р. Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Государського А.В.,

при секретарі Скаб В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 в інтересах боржника ОСОБА_1, звернувся в суд зі заявою про скасування тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що ОСОБА_1 має дозвіл на постійне проживання на території РП і саме там має можливість заробляти кошти, та сплачувати їх частину на виконання рішення суду. Стверджує, що у державного виконавця відсутні докази ухилення боржника від виконання рішення суду. Просить суд скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, застосоване щодо ОСОБА_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, накладене на підстав ухвали Луцького міськрайонного суду від 04 квітня 2014 року.

У судове засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи.

Вважаю за можливе проводити розгляд подання за відсутності ситорін на підставі наявних у справі доказів, які є достатніми. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 квітня 2014 року тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.12.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» в особі філії ПАТ «Укрексімбанк» 2404919 грн. за кредитним договором №86707С40 від 08.11.2007 року та 1820 грн. судових витрат.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно з п.2 ст.6 вищевказаного Закону підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Порядок вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України передбачено ст.377-1 ЦПК України, у відповідності з якою питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Чинним ЦПК України не передбачено порядок та вирішення питання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон.

У разі врегулювання боргових зобовязань державний виконавець виносить відповідну постанову про скасування тимчасового обмеження в праві виїзду особи з України, у якій вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України, копія якої підлягає обов'язковому направленню до Адміністрації ДПС для своєчасного зняття особи (боржника) з контролю.

Отже, тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а скасування обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.

Враховуючи викладене у суду відсутні правові підстави для скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, а відтак у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року з наступними змінами та доповненнями, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України» від 21.01.1994 року з наступними змінами, суд

у х в а л и в :

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий А.В. Государський