Справа № 721/1177/15-ц
Провадження 2/721/2/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Путильський районний суд Чернівецької області в складі:

Головуючого судді: Проскурняка С.П.

за участю секретаря: Помазан М.В.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Путила Путильського району Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, набутого під час перебування у шлюбі та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна, набутого під час перебування у шлюбі.

В позовній заяві посилався на те, що він з відповідачкою ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з 10 січня 2009 року по 23 квітня 2013 року. За час перебування у шлюбі вони жили однією сім'єю, вели спільне господарство. Всі кошти, які вони заробляли використовували спільно за взаємною згодою.

З метою покращення умов проживання їхньої сім'ї, вони вирішили побудувати житловий будинок в селі Усть - Путила Путильського району Чернівецької області по вулиці Джерельна.

Позивач в позові зазначає, що рішенням за №64-7/ 06 від 22.12.2006 року Усть-Путильської сільської ради, його дружині було надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд та будівель. Рішенням за №118-11/07 від 20.06.2007 року Усть-Путильської сільської ради Путильського району Чернівецької області було затверджено проект відведення земельної ділянки площею 0,2500га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Яка розташована по вул. Джерельній с. Усть-Путила.

07.09.2007 року Путильським районним комунальним проектно-виробничим архітектурно - планувальним бюро був виготовлений будівельний паспорт на будівництво житлового будинку ОСОБА_3, в селі Усть Путила, паспорт зареєстровано в журналі реєстрації забудовників за № 2.

Однак будівництво зазначеного житлового будинку було розпочато ними спільно тільки осінню 2009 року уже після реєстрації їхнього шлюбу.

Вказує, що за період їхнього спільного перебування у шлюбі вони власними коштами звели будинок, вкрили його та частково облаштували для придатності для життя в ньому.

Зокрема зведені стіни та дах будинку. Будинок стоїть на бетонному фундаменті. Стіни дерев'яні, дах вкритий метало черепицею, будинок має два поверхи. В будинку вставлені всі вікна (склопакети) та двері. Також в ньому встановлені чотири кахельних пічки. Ззовні будинок оббитий фальш брусом, в середині оштукатурені чотири кімнати, а одна обшита деревяною вагонкою.

Позивач в позові зазначає, що він особисто та разом із відповідачкою будував даний будинок в період з 2009 року по 2014 рік. Навіть після розірвання шлюбу він приймав участь у його будівництві, однак їм не вистачило коштів щоб завершити його будівництво та здати в експлуатацію.

Так як вони вносили у будівництво спірного будинку спільні кошти як подружжя то вважає, що в ньому міститься рівно 50 % його особистих коштів, як це передбачено чинним законодавством.

На підставі викладеного просить суд поділити між ним та відповідачем не закінчений будівництвом жилий будинок, який знаходиться по вулиці Джерельній в селі Усть-Путила Путильського району Чернівецької області, який є спільним майном набутим під час перебування у зареєстрованому шлюбі у рівних співвідношеннях.

В свою чергу ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в якому зазначає, що період спільного проживання з відповідачем, а саме з 10.01.2009 року по 23.04.2013 року, за їхні спільні кошти було придбане майно, а саме кухонний набір, вартістю 3200гривень; холодильник вартістю 2800 гривень; пральна машина автомат вартістю 3500 гривень; кухонний стіл із 6-ма табуретами вартістю 800 гривень; набір каструль вартістю 1200 гривень; 60 тарілок вартістю 1500 гривень; набір 12 кружок з тарілками вартістю 480 гривень; набір ложки та вилки (по 10 штук) вартістю 700 гривень; набір кришталевих стаканів (12 штук) вартістю 200 гривень; тюль та штори на вікна у чотири кімнати вартістю 75 гривень; дві люстри вартістю 280 гривень та 250 гривень, всього 530 гривень; 4 пластикові склопакети з підвіконниками (два вікна кімнаті та 2 вікна в кухні) вартістю 6000 гривень; викопали криницю глибиною 4,5 м вартістю 2000 гривень; насос для подачі води вартістю 2800 гривень; бойлер для нагрівання води об'ємом 100 літрів на кухню вартістю 650 гривень; бойлер для нагрівання води об'ємом 200 літрів вартістю 1300 гривень; 7 дерев'яних дверей вартістю 5810 гривень; 40м.кв. вагонки вартістю 560 гривень; зробили євроремонт витрати склали 10000 гривень; ванна вартістю 1300 гривень; умивальник вартістю 180 гривень; унітаз вартістю 560 гривень; встановили теплу підлогу у ванні вартістю 2400 гривень; збудували господарський комплекс 12x5 вартістю 20000 гривень; Залили армопояс на житловому будинку вартістю 4000 гривень; придбали автомобіль фірскас (самогруз) вартістю 58000 гривень також придбали автомобіль марки ВАЗ-2115 вартістю 60000 гривень. Всього майна на загальну суму 191220 гривень.

Вказує, що дане майно залишилось у користуванні відповідача і не включене спільне нажите майно у позовній заяві поданій ОСОБА_1.Вважає, що її частка у даному майні складає 95610 гривень

На підставі викладеного просить суд виділити у власність їй автомобіль марки ВАЗ-2115 вартістю 60000 гривень, решту її частки у розмір 35610 гривень зобов'язати ОСОБА_1 сплатити в грошовому виразі, решту майна залишити у власності ОСОБА_1.

В судовому засіданні позивач та його представник первісні позовні вимоги підтримали. Та надали пояснення аналогічні позовній заяві. Просили суд позов задовольнити. В зустрічних позовних вимогах відмовити з підстав зазначених в запереченні. Також позивач пояснив суду, що дійсно він з відповідачкою спільно проживали з 10 січня 2009 року до квітня 2009 року. В квітні відповідачка забрала свої речі та переїхала проживати до своєї матері. Хоча при цьому вони весь час спілкувались, коли приїжджала в Україну разом відпочивали, він їй допомагав як матеріально так і своєю працею в будівництві, оскільки вони мали намір переїхати жити в спірний будинок. Також зазначив, що всі документи які були поданні відповідачкою та її представником є підробленні, а тому вважає, що суд не повинен брати їх до уваги.

Представник відповідача в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що сторони фактично проживали чотири місяці. В квітні 2009 року його довірителька переїхала жити до своєї матері. Після чого між сторонами фактично припинились сімейні відносини. Позивач декілька раз допомагав в будівництві, але не як член сімї, а як робітник, оскільки за його допомогу ОСОБА_3 та її матір сплачували йому грошові кошти. Дана допомога була мізерною та полягала в доставці автомобілем будівельних матеріалів, а саме пісок, щебінь. А тому вважає, що спірне нерухоме майно є особистою приватною власністю ОСОБА_3 Просив суд в задоволенні первісних позовних вимог відмовити. Щодо зустрічних вимог позовні вимоги підтримав та надав пояснення аналогічні зустрічному позову. Просив суд його задовольнити.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є рідною сестрою позивача ОСОБА_1. Так в 2009 році він вирішив одружитись, вона не заперечувала, їх мати та брат були проти, оскільки вважали ОСОБА_3 корисливою людиною. Після одруження відповідачка перейшла жити до ОСОБА_1 у його власний будинок. В подальшому відповідачка забажала зареєструватись в його будинку, але він був проти і між ними виникали суперечки. Через декілька місяців ОСОБА_3 забрала свої речі. В 2010 році відповідачка забрала всі речі, в тому числі які їй не належали, хоча вона не бачила, їй про це розповіла мати. В 2011 році її брат ОСОБА_1 подав на розлучення, оскільки телефонував до дружини, трубку підняв невідомий чоловік, після розлучення вони продовжували спілкуватись і разом відпочивали. Спірне будівництво було розпочате в 2009 році, за спільні сімейні кошти. Її брат весь час допомагав в будівництві як працею так і грішми. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 продовжував будівництво спірного будинку. Облік витрат на будівництво не вівся та їй не відомо. ОСОБА_3 нічого не вкладала в будівництво, що розташоване в с. Стебні, а також сімейні кошти не вкладались. Все будував її брат ОСОБА_1 до одруження.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що позивач є його рідним братом. Вони займаються спільним бізнесом. Будинок в с. Стебні Роман придбав до одруження та здійснив його ремонт. Після одруження відповідачка перейшла жити до ОСОБА_1 у його власний будинок. В подальшому відповідачка забажала зареєструватись в його будинку, але він був проти і між ними виникали суперечки. Через декілька місяців після одруження ОСОБА_3 забрала свої речі, в тому числі які їй не належали, хоча він не бачив, йому про це розповіла мати. Спірне будівництво в с. Усть-Путила було розпочате в 2009 році, за спільні сімейні кошти. Його брат весь час допомагав в будівництві як працею так і грішми. Коли ОСОБА_3 приїжджала з закордону чи жили вони разом йому не відомо. Спірний автомобіль був придбаний ним та ОСОБА_1 до 2009 року. Коли проживали сторони він до них в гості не заходив, про сімейний бюджет йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_6, суду пояснила, щ позивач ОСОБА_1 є її сином. Будинок в с. Стебні Роман придбав до одруження та здійснив його ремонт. В 2009 році, її син вирішив одружитись, вона заперечувала, оскільки вважала ОСОБА_3 корисливою людиною. Після одруження відповідачка перейшла жити до ОСОБА_1 у його власний будинок. В подальшому відповідачка забажала зареєструватись в його будинку, але він був проти і між ними виникали суперечки. Через декілька місяців ОСОБА_3 забрала свої речі. Будівництво в с. Усть-Путила було розпочате в 2009 році, за спільні сімейні кошти. Її син весь час допомагав в будівництві як працею так і грішми. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 продовжував будівництво спірного будинку багато вклав грошей та праці в нього. Коли відповідачка приїжджала вона інколи відпочивала з сином разом.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що сторони по справі, після одруження разом проживали з 10 січня 2009 по квітень 2009 року в с. Стебні Путильського району. В кінці квітня 2009 року ОСОБА_3 забравши свої речі переїхала проживати до своєї матері ОСОБА_8, вона їй допомагала забирати речі. Оскільки умов в даному будинку, як таких не було, то вони разом провели воду до будинку, придбали: кухню, стільці, бойлер, холодильник, пральну машинку, вставили нові вікна і двері. В 2010 року ОСОБА_1 заливав фундамент на будівництво комплексу в с. Стебні. Вказала, що ОСОБА_1 не брав жодної участі у будівництві, яке знаходиться с. Усть-Путила Путильського району.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що в 2007 році він допомагав заготовляти деревину на спірний будинок, що знаходиться в с. Усть-Путила, оскільки відповідачка є його сестрою, фундамент заливали в червні 2008 року. ОСОБА_1 участі в заготовці деревини і будівництві будинку участі не брав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що він допомагав заливати фундамент на будинок в 2008 році, який знаходиться в с. Усть-Путила. В 2013 році обшивав кімнату в будинку вагонкою, за роботу домовлялась мати відповідачки ОСОБА_8, ОСОБА_1 на будівництві він не бачив.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що він допомагав заливати фундамент на будинок в 2008 році, який знаходиться в с. Усть-Путила. В 2012 році обшивав будинок фальш брусом, за роботу домовлялась мати відповідачки ОСОБА_8. ОСОБА_1 на будівництві він не бачив.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні вказав, що станом на 2013 рік сторони разом не проживали. В період з 2014-2015 роки він допомагав на будівництві с. Усть-Путила, а саме проводив електрику, вкладав двері, встановлював підлогу в будинку. ОСОБА_1 на будівництві він не бачив.

ОСОБА_13 в судовому засіданні в якості свідка суду пояснив суду, що він з бригадою будівельників заливав фундамент на будинок, який знаходиться в с. Усть-Путила, за виконану роботу кошти платила мати відповідачки ОСОБА_8. ОСОБА_1 один раз привозив інструменти, які саме не памятає. При розмові з ним, він казав що вищевказаний будинок ОСОБА_12 будує синові.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні зазначив, що допомагав ОСОБА_1 будувати комплекс в с. Стебні в 2010 році, це не була новобудова, а перероблялось з іншого приміщення. За виконану роботу розраховувався ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_3 не бачив, чи сторони на той час проживали разом йому не відомо.

Свідок ОСОБА_15 зазначив, що виконував роботи по дереву на будівництві в с. Усть-Путила, домовлявся за роботу ОСОБА_1, але розраховувалась ОСОБА_3. Чи привозив ОСОБА_1 будівельні матеріали згадати не може.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона є матірю відповідачки ОСОБА_3 з 2009 по 2013 рік сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, але проживали разом з січня по квітень 2009 року. Будинок в с. Усть-Путила почали будувати з 2008 року, фундамент, а також будівельний ліс були до одруження. Кошти на будівництво надавала їй ОСОБА_3, вона в свою чергу всі витрати записувала в щоденник, щоб в подальшому звітувати своїй дочці. ОСОБА_1 не допомагав матеріально, одного разу перевіз ліс, більше ніякої допомоги від нього не було, але за це йому вона заплатила.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що в 2013-2014 році ставив печі в будинку в с. Усть-Путила, хто купляв матеріали йому невідомо. За роботу домовлялись ОСОБА_3, а потім ОСОБА_1. На будівництві ОСОБА_1 бачив 2-3 рази, він привозив матеріали (рейсори). Розраховувалась за виконану роботу мати відповідачки ОСОБА_8.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач по первісному позові ОСОБА_1 та його представник в супереч вимогам ст.60 ЦПК України, не надали суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовної вимоги про поділ майна, набутого під час перебування у шлюбі.

Судом встановлено, що 10 січня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, 23 квітня 2013 року, рішенням Путильського районного суду Чернівецької області, шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища /а.с.5/.

Рішенням Усть-Путильської сільської ради Путильського району Чернівецької області за №64-7/06 від 22.12.2006 року, ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд та будівель /а.с.7/.

Рішенням Усть-Путильської сільської ради Путильського району Чернівецької області за №118-11/07 від 20.06.2007 року, ОСОБА_3 затверджено проект відведення земельної ділянки площею 0,2500га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по вул. Джерельній с. Усть-Путила /а.с.8/.

06.09.2007 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю надано дозвіл на виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку в с. Усть-Путила Путильський район. Строк дії дозволу до кінця 3-го кварталу 2009 року /а.с.157/.

07.09.2007 року комунальним проектно-виробничим архітектурно-планувальним бюро був виготовлений будівельний паспорт на будівництво житлового будинку ОСОБА_3, в селі Усть-Путила, паспорт зареєстровано в журналі реєстрації забудовників за №2 /а.с.9/.

Суд відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поділ майна, набутого під час перебування у шлюбі, виходить з наступного.

Норми статей 57, 60 СК України встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками:

1) час набуття майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" судам роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання

Як вбачається з вищевказаних показів свідків, та згідно пояснень самого позивача ОСОБА_1, сторони по справі проживали однією сімєю та вели спільне господарство з 10 січня 2009 року до квітня місяця включно 2009 року. В кінці квітня 2009 року ОСОБА_3 забравши свої речі переїхала проживати до своєї матері ОСОБА_8, а в подальшому, а саме 02.05.2009 року виїхала за кордон, а саме до Чехії, проводивши більше свого часу в даній державі. До офіційного розірвання шлюбу, а також після, відповідачка приїжджаючи в Україну проживала в своєї матері, тобто між сторонами по справі фактично були припиненні сімейні стосунки з кінця квітня 2009 року /а.с.149-156/.

Позивач та його представник звертаючись до суду з позовом та в процесі розгляду справи не довели та не подали належних та допустимих доказів, що позивач ОСОБА_1 своїми коштами або працею набув спірне майно, сам факт перебування в зареєстрованому шлюбі до квітня 2013 року, не є безумовною підставою набуття спільної сумісної власності подружжя, як на це акцентує увагу позивач.

Також суд не приймає до уваги твердження в судовому засіданні позивача про те, що при будівництві спірного будинку він придбав значну кількість будівельного лісу та здійснював його розпилювання, оскільки останній в супереч вимогам ст.60 ЦПК України не подав докази, що підтверджували дані твердження. При цьому як встановлено судом лісодеревина придбана ОСОБА_3 до реєстрації шлюбу з позивачем, а також після фактичного припинення сімейних стосунків, що підтверджується нарядами на відпуск лісодеревини, які придбанні відповідачем та її родичами, в тому числі її матірю ОСОБА_17 /а.с.27,28,36-38/.

Суд вважає, що не заслуговують на увагу твердження позивача в судовому засіданні, про те, що він придбав кахель для пічок, фальшбрус та вагонку, для спірного будинку, оскільки як видно з матеріалів справи, дані будівельні матеріали були придбанні на прізвище відповідачки та її матері в червні 2013 року та у вересні 2014 року, тобто після припинення фактичних сімейних стосунків та розірвання шлюбу /а.с.30,31,35/.

Суд критично ставиться до тверджень в судовому засіданні позивача, що за спільні сімейні кошти було придбано черепицю для покрівлі будинку, а також металопластикові вікна, для спірного будинку, оскільки як видно з матеріалів справи дані матеріали були придбанні в 2010 році, при цьому як вище встановлено судом сторони по справі фактично не проживали та не вели спільне господарство.

Щодо тверджень в судовому засіданні позивача, про те, що всі наданні відповідачем письмові докази є підробленими, суд не приймає до уваги оскільки дані твердження є надуманими та підтверджуються жодними доказами по справі.

Заслухавши доводи сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, враховуючи те, що спірний будинок побудований не за спільні сімейні кошти та не спільною працею подружжя, а також не під час спільного проживання, тобто він є особистою приватною власністю дружини (відповідача), а тому суд вважає, вимоги ОСОБА_1 про поділ майна, набутого під час перебування у шлюбі, є безпідставними та такимищо не підлягають задоволенню.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя то суд вважає, що вони є необґрунтовані з наступних підстав.

Як вище встановлено судом між сторонами по справі фактично були припиненні сімейні стосунки з кінця квітня 2009 року.

Згідно матеріалів справи, за ОСОБА_1 в період з 10.01.2009 року по 23.04.2013 року транспортні засоби не реєструвались, даний факт підтверджується відповіддю на запит територіального сервісного центру №7342 /а.с.69/.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач по зустрічному позові ОСОБА_3 та її представник в супереч вимогам ст.60 ЦПК України не надали суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовної вимоги про поділ майна, а саме щодо придбання за час спільного проживання вказаного в зустрічній позовній заяві спільного майна, а тому підстав, для задоволення зустрічних вимог немає, внаслідок чого в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Враховуючи те, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, а тому підстав для стягнення судових витрат немає.

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.11,15-16 ЦК України, ст..ст.57,60 СК України, ст.ст.3-5,57-60,64,88,208-209,212-215,218,223,294-295 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, набутого під час перебування у шлюбі- відмовити.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Путильський районний суд Чернівецької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: С.П. Проскурняк