1Справа № 335/1727/17 2/335/899/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Світлотехніка» про розірвання договору,зобовязання вчинити дії, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Світлотехніка» про розірвання договору, зобовязання вчинити дії, стягнення коштів.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Компетенція судів щодо розгляду цивільних справ закріплена у ст. 15 ЦПК України, відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 якої суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Окрім того, згідно зі статтею 16 Цивільного процесуального кодексу України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства. Разом із тим, суд також має врахувати, що в порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий.

При вирішенні питання про відкриття провадження у цивільній справі суддя дійшов до висновку про відмову у відкритті провадження з наступних мотивів.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів, підвідомчі господарським судам.

Стаття 167 ГК України визначає корпоративні відносини як що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав. Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У п. 2, 6 Постанови Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» №13 від 24.10.2008 року зазначено, що Законом України від 15 грудня 2006 р. N483-V "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних спорів" до підвідомчості господарських судів віднесено справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Продаж частки у статутному капіталі товариства означає відчуження сукупності корпоративних прав та обовязків, повязаних з участю особи в товаристві, серед яких, зокрема, право на управління товариством, на отримання частини прибутку від діяльності товариства. Особа, яка придбала частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю у встановленому порядку, одночасно отримує право на участь у вказаному товаристві.

Учасник, який вибув зі складу юридичної особи, може бути стороною корпоративного спору щодо визначення та стягнення належної йому до сплати вартості частки майна юридичної особи, про визнання недійсними рішень про виключення його зі складу юридичної особи, а також про визнання недійсними інших рішень юридичної особи, якщо ці рішення прийняті в період до виходу (виключення) учасника, а відповідні вимоги обґрунтовуються порушенням його корпоративних прав на момент прийняття такого рішення.

Крім того, у п. 1.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» №4 від 25.02.2016 року роз'яснено, що за змістом положень пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України, статті 167 ГК України,статті 2 Закону України "Про акціонерні товариства" сторонами у корпоративному спорі є: 1) юридична особа та її учасник (засновник, акціонер, член), у тому числі учасник, який вибув; 2) учасники (засновники, акціонери, члени) юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 була одним із учасників ТОВ «Механічний завод №1». Судовим рішенням скасовано протокол про прийняття позивача до складу учасників ТОВ «Механічний завод №1». З позовних вимог ОСОБА_1 суддя вбачає, що предметом спору є розірвання договору купівлі-продажу часток у статутному капіталі ТОВ «Механічний завод №1», укладених між ПАТ «Світлотехніка» як учасником товариства з ОСОБА_1 21.10.2014 року.

Тому, з урахуванням наведеного суб'єктного складу сторін у справі, виник корпоративний спір і вказаний спір повинен розглядатись в порядку господарського судочинства.

Позивач у позові посилається, на п. 1.7 Пленуму ВГСУ від 25.02.2016 року №4 який зазначає, що до корпоративних спорів не належать та вирішуються загальними або господарськими судами залежно від суб'єктного складу сторін: - спори про визнання права власності на акції, спори щодо укладення, розірвання, зміни, виконання, а також визнання недійсними договорів купівлі-продажу акцій, та спори щодо інших правочинів з акціями, крім спорів, пов'язаних з порушенням переважного права акціонерів на придбання акцій; спори між набувачем права власності на частку в статутному капіталі та учасниками ТОВ або ТДВ про право власності на частку.

Разом із тим, відносини між сторонами не стосується акцій, адже позов предявлено до ТОВ, вимог про визнання права власності на частку в статутному капіталі позов не містить.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Згідно п.3 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення судового збору здійснюється у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 122 ч. 2 п. 1 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Світлотехніка» про розірвання договору,зобовязання вчинити дії, стягнення коштів, відмовити.

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області повернути ОСОБА_1 сплачену суму судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 3000 (три тисячі) грн..00 коп., сплачену на р/р 0007 згідно квитанції № 0.0.702723430.1 від 09.02.2017 року сплачену у ПАТ КБ «ПриватБанк».

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали

Суддя: Ю.В. Апаллонова