Справа № 498/1268/16-ц
Провадження по справі № 2/498/23/17
10 квітня 2017 р. смт. Велика Михайлівка Одеської області
Великомихайлівський районний суд Одеської області у складі:
головуючої судді: Ткачук О.Л.
за участю секретаря судового засідання Козачінської Л.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України, в залі суду смт. Велика Михайлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 липня 2015 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким він передає, а ОСОБА_2 отримує грошові кошти у розмірі 1500 (тисяча пятисот) доларів США, що підтверджується розпискою. Відповідно до розписки відповідач зобовязувався повернути грошові кошти до 15 вересня 2015 року. У разі прострочення строку виконання зобовязання відповідач зобовязується сплачувати проценти у розмірі 0,1 % за кожен день прострочки. На теперішній час, грошові кошти повернуто не було, виникла заборгованість. Він неодноразово звертався до ОСОБА_2 з вимогою виконати зобовязання, проте відповідач уникає зустрічі, не відповідає на телефонні дзвінки та невідомо де зараз знаходиться. Досудово врегулювати спір не вдалось. Тому, він просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошову суму у розмірі 128 736 грн.75 коп. Також, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь понесені судові витрати у розмірі 1287 грн.37 коп.
Позивач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих письмових доказів. Позов підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про дату розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією за місцем реєстрації, про що у справі є підтвердження. Причин неявки суду не повідомляв; про розгляд справи у його відсутність суд не просив. Враховуючи думку позивача, судом винесена ухвала про проведення заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши позов в межах заявлених вимог, суд дійшов до наступного.
У ст. 1046 ЦК України вказано, що за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів. Договір займу є виконаним з моменту передачі грошей. У ч.2 ст. 1047 ЦК України зазначено, що у підтвердження договору позики може бути надана розписка позичальника.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно умовам договору та вимогам законодавства.
Позивачем до матеріалів справи надано оригінал розписки, яка складена ОСОБА_2, із зазначенням його паспортних даних, в якій вказано, що ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 одну тисячу пятсот доларів США, суму боргу зобовязувався повернути до 15 вересня 2015 року. В разі прострочення 0,1% в день. Розписка датована 13.07.2015 роком.
Із позовної заяви вбачається, що позивач звертався до відповідача із проханням виконати зобовязання та повернути суми боргу, але відповідач до теперішнього часу ухиляється від виконання взятих на себе зобовязань, борг не повернув, про що свідчить оригінал розписки позичальника, наявний у позикодавця.
Таким чином, суд вважає доведеним факт існування між сторонами договірних відносин з приводу передачі позивачем в борг відповідачу певної грошової суми на умовах повернення.
Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів. Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України у справі №6-1967цс15 від 11 листопада 2015 року.
Також, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов договору позики, оскільки відповідачем зобовязання про повернення боргу у строк, зазначений в розпиcці, не виконане, про що свідчить наявність у позивача оригіналу розписки.
При цьому суд приймає до уваги те, що вимоги позивача визначені на день подання позову, а не на день прийняття судом рішення у справі, але враховуючи положення ст. 11 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог.
Розглянувши заявлені вимоги в частині стягнення пені за невиконання грошового зобовязання в сумі 128 736, 75 грн., суд встановив наступне.
Так, із розрахунку розміру пені, предявленого позивачем до стягнення, вбачається, що пеня розрахована із суми всієї заборгованості за кредитом, виходячи із умов договору у розмірі 0,1% в день, за 391 день прострочення.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобовязання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобовязання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.
Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частина перша, друга статті 551 ЦК України).
Як вбачається із змісту боргової розписки,-у разі несвоєчасного погашення платежів позичальник зобовязувався сплачувати позикодавцю неустойку в розмірі 0,1% від усієї суми позики за кожен день прострочення.
За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому, виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.
Оскільки право на стягнення пені в кредитора виникло з наступного дня після 15 вересня 2015 року, а до суду він звернувся лише 19 жовтня 2016 року, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня предявлення позову.
Крім того, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.
Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.
Відповідно до ч.1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись ст. 10,11, 60,79,84, 88, 212-215,224-227 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КМ №228248, виданий Великомихайлівським РВ УМВС України в Одеській області 18.03.2004 року, на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації понесених судових витрат 424,83 грн. (чотириста двадцять чотири гривні 83 копійки).
Копію заочного рішення надіслати відповідачу ОСОБА_2
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Одеської області через Великомихайлівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя О.Л.Ткачук