Провадження №2-о/193/20/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

06 квітня 2017 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді: Кащука Д. А.

при секретарі: Палій Л. Г.

за участю заявника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 Наільєвни, заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту смерті в певний час, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник 17.03.2017 року звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту смерті її батька ОСОБА_2 Натфулловича.

В обґрунтування позовних вимог посилається на наступні обставини:

Зазначає, що в 2017 році її батько ОСОБА_2 поїхав до м. Єнакієве (Юнокомунарівськ) Донецької області щоб відвідати могилу покійної дружини та побачитися зі своєю донькою.

10 лютого 2017 року заявника ОСОБА_1 повідомила сестра про те, що батько потрапив до лікарні, а 20 лютого 2017 року її батько ОСОБА_2 помер.

Зазначає, що батька поховали на міському кладовищі м. Єнакієве (Юнокомунарівськ) Донецької області та заявник зі своєю донькою ОСОБА_3 були присутні на похованні батька.

Заявник звернулася до Софіївського районного відділу держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про реєстрацію смерті ОСОБА_2, однак у реєстрації факту смерті отримала відмову, оскільки документи які предявила заявниця для реєстрації смерті ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть, яке видане адміністрацією м. Юнокомунарівська від 21.02.2017 року) є не чинними на території України.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 заявнику потрібно для отримання свідоцтва про смерть та прийняття спадщини після смерті батька.

Тому, заявник просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2 Натфулловича, який помер 20 лютого 2017 року у м. Єнакієво (Юнокомунарівськ) Донецької області.

Заявник в судовому засіданні наполягає на задоволенні заявлених вимог.

Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, належним чином повідомлений у судове засідання не з'явився, заяву про розгляд справи без його участі до суду не надавав.

Суд, вислухавши думку заявника, дослідивши матеріали справи, заслухавши свідків та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований та до травня 2014 року проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Юнокомунарівськ) Донецької області. В травні 2014 року з початку військових дій у Донецькій області він переїхав для проживання в сел. Софіївка та відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 27 листопада 2014 року № Софіївської районної державної адміністрації проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

В січні 2017 року ОСОБА_2 поїхав до м. Єнакієве (Юнокомунарівськ) Донецької області, щоб відвідати могилу жінки та побачитися зі своєю донькою

10 лютого 2017 року заявника ОСОБА_1 повідомила сестра про те, що батько потрапив до лікарні, а 20 лютого 2017 року її батько ОСОБА_2 помер.

У довідці лікаря про причину смерті № 226 від 21.02.2017 року зазначено, що ОСОБА_2 помер в результаті крововиливу, перелому склепіння черепа, закритої черепно-мозкової травми.

Як вбачається з матеріалів справи, орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть ОСОБА_2 Натфулловича у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року.

Так, п. 5 розділу ІІІ Правил передбачено, що підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 ; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 ; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 190/14.43-60 від 07.03.2017 року заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2, оскільки заявник для підтвердження факту смерті пред'явила документ, який не є підставою для державної реєстрації смерті в розумінні ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Судом враховується, що згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнаються тимчасово окупованою територією.

Частиною 2 ст. 9 даного Закону передбачено будь які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 0711.2014 № 1085-р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Єнакієве включене до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом оглянуто надане заявником в обґрунтування поданої заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_4 про смерть ОСОБА_2 Натфулловича від 21.02.2017 року, видане адміністрацією м. Юнокомунарськ Донецької області, але вказаний доказ не є належним в розумінні ст.58 ЦПК України, оскільки вказане свідоцтво про смерть видане неповноважним органом, який незаконно утворений на тимчасово окупованій агресором території окремих регіонів Донецької області, а тому вказане свідоцтво не є чинним на території держави Україна документом, що посвідчує смерть особи.

В той же час, судом в судовому засіданні оглянуто та досліджено надану заявником фотокартку з міського кладовища, розташованого у м. Єнакієве, згідно якого вбачається, що поряд з могилою ОСОБА_2 Забіри Мулланурівни, яка обладнана надгробним пам`ятником, розташована могила, без надгробного пам`ятника, вкрита траурними вінками, з таблицею, прикріпленою до дерев`яної основи, що ідентифікує померлого, з чого слідує, що згідно національних традицій поховання вказана могила є нещодавнім похованням. На вказаній таблиці візуально вбачається повне ім`я померлого - ОСОБА_2, а також дата народження - 02.02.1940 року та дата смерті - 20.02.2017 року.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що про факт смерті її дідуся вона дізналася від своєї тітки 20 лютого 2017 року. Зазначила, що вона разом із матірю отримали від координаційного центру дозвіл на перебування на окупованій території ОРДЛО та вирушили до м.Єнакієве Донецької області, де й в присутності родичів 23.02.2017 року поховали на міському кладовищі її дідуся - ОСОБА_2 Натфулловича поряд з могилою її бабусі - ОСОБА_2 Забіри Мулланурівни.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 також підтвердив факт смерті ОСОБА_2 Натфулловича, а також те, що донька та онука ОСОБА_2 брали участь в церемонії його поховання, для чого виїжджали на тимчасово окуповану територію в м. Єнакієве Донецької області.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України тільки у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника та допитавши свідків, суд вважає, що подана заявником заява про встановлення факту смерті обгрунтована, підтверджена поданими доказами, а тому з метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 Наільєвні про встановлення факту смерті, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, а рішення суду надасть можливість отримати громадянці України ОСОБА_1 Наільєвні свідоцтво про смерть батька ОСОБА_2 Натфулловича в державних органах України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.235, 256-259 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 Наільєвни, заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту смерті в певний час -задовольнити повністю.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 Натфулловича, ІНФОРМАЦІЯ_4 громадянина України, уродженця: ІНФОРМАЦІЯ_5, Татарстан, який помер в м. Єнакієве (Юнокомунарівськ) Донецької області, 20 лютого 2017 року у віці 77 років .

Копію рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя: Д.А. Кащук