Справа № 465/5478/16 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/556/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю представника апелянта - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 23 вересня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до Львівського державного нотаріального архіву Львівської області, за участю третьої особи - ОСОБА_3 про визнання безпідставною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі належно уповноваженого представника за довіреністю ОСОБА_4 звернувся у суд із позовом до відповідача Львівського державного нотаріального архіву Львівської області, залучив до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору гр. ОСОБА_3, в якому просить визнати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.05.2016 року незаконною з підстави неоднозначного розуміння ст. 53 Закону України «Про нотаріат», зобовязати відповідача надати дублікат свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Жовківського районною нотаріальною конторою Львівської області 15.07.2002 року за реєстраційним номером 1-1496 спадкоємцю ОСОБА_3 у спадковій справі № 476. Судові витрати просить покласти на відповідача.

В обґрунтування предявленого позову послався на те, що набрало законної сили рішення Жовківського районного суду Львівської області від 07.09.2010 року, яким банку надано право продати від власного імені будинок № 146-а по вул. Лесі Українки у м. Жовква Львівської області, для задоволення своїх вимог за кредитним договором, що був укладений з гр. ОСОБА_3, ОСОБА_5 і не виконувався. Крім того, банк є іпотекодержатилем вказаного предмету іпотеку, а гр. ОСОБА_3 є його власником.

Вказує, що гр. ОСОБА_3 втратила оригінал правовстановлюючого документа на згаданий вище житловий будинок, яким є свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Жовківського районною нотаріальною конторою Львівської області 15.07.2002 року за реєстраційним номером 1-1496. На даний час спадкова справа знаходиться в архіві.

З огляду на вказане, банк 12.05.2016 року звернувся до відповідача із заявою про видачу дубліката такого свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак відповідач своєю постановою від 17.05.2016 року № 1103/02-03 відмовив у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи таку положеннями ст. 53 Закону України «Про нотаріат».

Відтак, позивач був змушений звертатись за захистом свого порушеного права до суду із вказаним позовом.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 23 вересня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до Львівського державного нотаріального архіву Львівської області, з участю третьої особи - ОСОБА_3 про визнання безпідставною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач ПАТ КБ «Приват Банк» оскаржив таку в апеляційному порядку, подавши 24.10.2016 року апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, не обґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм цивільного законодавства, а тому підлягає скасуванню. Звертає увагу на приписи ст. ст. 2, 15, 119 ЦПК України, Закону України «Про нотаріат», а також розяснення, котрі надані Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в узагальненні судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що 12.05.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до відповідача Львівського державного нотаріального архіву Львівської області із заявою про видачу дублікату свідоцтва про право на спадщину за заповітом за реєстровим № 1-1496. У свою чергу відповідач своєю постановою від 17.05.2016 року № 1103/02-03 відмовив у вчиненні цієї нотаріальної дії. Дану відмову мотивував приписами ст. 53 ЗУ «Про нотаріат» та зазначив, що нотаріально посвідчений документ не був втрачений чи зіпсований, а ПАТ КБ «Приват Банк» не був стороною правочину, відтак дублікат свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане на імя ОСОБА_3 не може бути видано.

Таким чином банк, як іпотекодержатель, не може реалізувати своє право на відчуження обєкта нерухомого майна на підставі рішення суду, котре набрало законної сили. Власником такого обєкта нерухомого майна житлового будинку, розташованого у м. Жовква Львівської області по вул. Лесі Українки , 146-а, є гр. ОСОБА_3 на підставі вказаного вище правовстановлюючого документа, оригінал якого втрачений.

Вважає, що спір, який виник між банком та відповідачем, носить виключно цивільно-правовий характер, так як стосується усунення порушень реалізації банком свого цивільного права на продаж предмета іпотеки, а, відтак, повинен розглядатися у порядку цивільного судочинства.

Натомість суд дійшов помилкового висновку про необхідність розгляду даної справи у порядку адміністративного судочинства, виходячи з того, що спір носить публічно-правовий характер.

Просить ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 23 вересня 2016 року скасувати та скерувати справу для продовження розгляду до Франківського районного суду м. Львова.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно із ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги стосуються публічно-правових відносин, відтак, захист прав позивача повинен здійснюватися за правилами ст. 2, 4, 6, 17, 18,19 КАС України. Тому суд дійшов висновку, що дана заява не підлягає розгляду у судах у порядку цивільного судочинства, а, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, у відкритті провадження у справі належить відмовити, із поверненням позовної заяви із доданими документами позивачу та роз'ясненням позивачу права звернутися до адміністративного окружного суду з позовом у порядку адміністративного судочинства.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.

Як вбачається із змісту позовної заяви, вимоги такої стосуються оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії. Скаржником (позивачем) є банк, як особа, прав та інтересів якої стосується така нотаріальна дія.

Згідно із ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на усі правовідносини, що виникають у державі, а за ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за положеннями КАС України (ст. 17) чи ГПК України (ст. ст. 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідні розяснення також містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», де, з-поміж іншого, вказано, що суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших, є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, субєктний склад такого спору (однією із сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

За змістом ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що дана справа щодо оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії і зобовязання до вчинення такої дії повинна розглядатися за правилами цивільного-процесуального судочинства, у порядку позовного провадження, оскільки вбачається спір про право, а саме порушення права банку на реалізацію майна, котре перебуває в іпотеці, так як реалізації такого права перешкоджає відмова відповідача у вчиненні нотаріальної дії.

Наведене вище, а, основне наявність спору по право, повністю виключає можливість розгляду зазначеного спору у порядку адміністративного судочинства, на що суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про відмову у відкриття провадження.

Відтак, ухвала судді Франківського районного суду м. Львова від 23 вересня 2016 року про відмову у відкритті провадження у справі підлягає скасуванню із поверненням справи до суду першої інстанції, для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, 304, 307 ч. 2 п. 4, 311 ч. 1 п.4, 313 314 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Приват Банк» - задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 23 вересня 2016 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що в силу вимог ст. 324 ЦПК України не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_6