Справа № 211/2922/16-ц
Провадження № 2/211/183/17
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бардін О. С.

при секретарі Зоріній С.М.

за відсутності: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника виконкому Довгинцівської районної у місті ради представника третьої особи ЖБК «Веселка-2»

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради,треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору житлово-будівельний кооператив «Веселка-2», ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

позивач 05 липня 2016 року звернулася до суду з позовом, який 06 березня 2017 року уточнив зазначивши, що він є сином ОСОБА_4, який 30 листопада 2015 року помер.

Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 (Гутовського) м. Кривого Рогу.

У червні 2016 року він як спадкоємець першої черги звернувся до державного нотаріуса з приводу видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, однак отримав відмову в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, оформленого належним чином на імя померлого.

У 1993 році його батько будучи членом ЖБК «Веселка-2» на підставі рішення райвиконкому № 560/2 отримав у користування квартиру АДРЕСА_2 (Гутовського) м. Кривого Рогу, 29 жовтня 1993 р. взяв на себе індивідуальне зобовязання щодо виплати вартості квартири.

Згідно довідки голови ЖБК «Веселка-2» № 49 від 13.06.2016 р. станом на 1993 рік пайовий внесок за квартиру в розмірі 47 244 крб. сплачений в повному обсязі, однак право власності на квартиру батько за життя належним чином не оформив. Він є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4, його рідний брат ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини після смерті батька .

Тому позивач просить встановити факт належності за життя ОСОБА_4 на праві приватної власності квартири АДРЕСА_3 (Гутовського) м. Кривого Рогу та визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_3 (Гутовського) м. Кривого Рогу загальною площею 39,5 кв.м. та житловою площею 17,5 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 30 листопада 2015 року (а.с. 2-5, 60-63).

В судове засідання сторони не зявилися.

Представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за їх з позивачем відсутності, наполягає на задоволенні вимог з підстав, викладених в позові (а.с. 70).

Голова виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради ОСОБА_5 звернувся до суду з відгуком про слухання справи за відсутності представника виконкому, заперечень щодо вимог не мають в разі відсутності інших спадкоємців (а.с.69).

Голова житлово-будівельного кооперативу «Веселка-2» ОСОБА_6 звернулася до суду з заявою про слухання справи за її відсутності, рішення прийняти згідно діючого законодавства (а.с. 44).

Третя особа ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, від спадщини після смерті батька він відмовився в передбаченому законом порядку та претендувати в майбутньому наміру не має (а.с. 59).

Відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 (а.с. 10 копія свідоцтв про народження).

Згідно ордеру на житлове приміщення № 20 виданого на підставі рішення райвиконкому № 560/2 від 30.12.1993 р. ОСОБА_4 надано в користування квартиру АДРЕСА_4 (а.с.14 копія ордеру).

30 листопада 2015 року ОСОБА_4 помер (а.с. 11 копія свідоцтва про смерть).

Відповідно до пункту 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Мін'юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Постановою державного нотаріуса Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори від 08 червня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Вячеслава Чорновола (колишня Гутовського) АДРЕСА_5, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на зазначене майно на імя ОСОБА_4, який помер 30 листопада 2015 року (а.с. 13 постанова).

Згідно повідомлення за вих. № 2740/01-16 від 03.11.2016 р. завідувача Четвертої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7, 15.12.2015 р. з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь сина померлого ОСОБА_1 звернувся син ОСОБА_3, який на день подання заяви був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 39 копія повідомлення).

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно пункту першого частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме … право власності на нерухоме майно.

Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 № 697-XII, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, член житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому у користування, набуває права власності на це майно.

Пунктом 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 18.09.87 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» роз'яснено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Положенням постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснено, що якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

29 жовтня 1993 року ОСОБА_4 взяв на себе письмове зобовязання індивідуального позичальника комбінату «Криворіжсталь» щодо виплати позики в сумі 47244,00 крб. (а.с. 15 копія зобовязання).

Згідно довідки голови житлово-будівельного кооперативу «Веселка-2» № 49 від 13.06.2016 р., станом на 1993 р. пайовий внесок по квартирі АДРЕСА_4 виплачений повністю. Вартість квартири 47 244,00 крб. (а.с. 16 довідка).

Оскільки пайовий внесок за квартиру повністю виплачений, право власності на квартиру за життя ОСОБА_4 набув, а отже суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо встановлення факту належності за життя ОСОБА_4 померлому 30 листопада 2015 р. на праві власності квартири АДРЕСА_3 (колишня «Гутовського») міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, так як вказані обставини підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Відповідно до частини пятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктом 9 частини 1статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV передбачено, що однією із підстав державної реєстрація права власності та інших речових прав є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи наявні в справі письмові докази, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_4 після смерті батька ОСОБА_4, оскільки вказані обставини підтверджуються письмовими матеріалами справи.

Звертаючись до суду з уточненим позовом, позивач висунув нову вимогу про встановлення факту, але при цьому не сплатив судовий збір в сумі 640 гривень, який підлягає стягненню з позивача в дохід держави.

Керуючись статтями 355, 357, 358, 392, 1261, 1267, 1268, 1270, 1273, 1296, 1297 ЦК України 2003 року, статтями 10, 60, 197, 212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт належності за життя ОСОБА_4, який помер 30 листопада 2015 року, на праві приватної власності квартири АДРЕСА_3 (Гутовського) міста Кривого Рогу Дніпропетровської області загальною площею 39,5 кв.м. та житловою площею 17,5 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 померлого 30 листопада 2015 року, на квартиру АДРЕСА_3 (Гутовського) міста Кривого Рогу Дніпропетровської області загальною площею 39,5 кв.м. та житловою площею 17,5 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_8