ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/564/16-ц
провадження № 2/753/391/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Заболотній Л.Г.

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру,припинення права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просив скасувати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та визнати право власності на вказану квартиру за ОСОБА_2, мотивуючи вимоги тим, що з 1996 року сторони проживали разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Згодом було прийнято рішення про придбання квартири. Кошти на інвестування нової квартири були особистими грошима позивача, оскільки майже вся сума була взята ним у борг під розписку, однак ф`ючерський контракт про інвестування у житлове будівництво був укладений із забудовником та відповідачем - ОСОБА_3, і в подальшому саме вона стала власником квартири АДРЕСА_1, про що свідчить свідоцтво про право власності від 02.03.1998 року. У 2001 році сторони уклали шлюб, який було розірвано 2015 року, та за період якого народилась донька - ОСОБА_4. У спірній квартирі позивач проживає разом з донькою, несе всі витрати по догляду та користуванню квартирою, а відповідач намагається виселити позивача із спірної квартири. З урахуванням викладеного, позивач вважає свої права порушеними, що стало підставою звернення до суду із відповідними вимогами.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 в останнє судове засідання не з`явився, однак під час розгляду справи позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, стверджуючи, що спірна квартира була придбана за кошти відповідача, оскільки на той час, її батьком було продано земельну ділянку та будинок, які знаходились у житловому масиві Осокорки в м. Києві, а виручені кошти були передані ОСОБА_3 для придбання житла.

Заслухавши позивача, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позову, виходячи з наступного.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини.

Як стверджував позивач у судовому засіданні, з 1996 року він та відповідач ОСОБА_3 проживали разом як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Вказані обставини також не заперечувались і представником відповідача у судовому засіданні.

05.11.1997 року позивачем ОСОБА_2 від ОСОБА_7 при свідках ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були отримані грошові кошти у сумі 35 000 грн. для придбання житла, з зобов'язанням повернути позичені кошти на першу вимогу, що підтверджується розпискою (а.с.60-61).

18.11.1997 року між АТ ХК «Київміськбуд» та ОСОБА_3 було укладено ф`ючерський контракт №6277 про інвестування у житлове будівництво, за умовами якого АТ ХК «Київміськбуд» зобов`язується своїми силами і засобами збудувати і передати ОСОБА_3 обумовлене житло - двокімнатну квартиру на 7 поверсі у будинку серії ЕС у районі забудови «Позняки-4», а ОСОБА_3 зобов`язується забезпечити відповідне фінансування об`єкту інвестування та прийняти його у свою власність (а.с.3).

Як вбачається з акту прийому-передачі квартири інвестору від 24.02.1998 року, АТ ХК «Київміськбуд» побудував та передав, а інвестор сплатив 100% вартості та приймає квартиру АДРЕСА_1. Загальна дійсна вартість квартири складає 35 693,49 грн. (а.с.5).

Як свідчить довідка №01/2014 від 27.01.2014 року, видана ТОВ «Фаетон Плюс», ОСОБА_2 являвся засновником ЗАТ «Фаетон Плюс» з перших днів заснування і йому належало 16% статутного Фонду товариства згідно угоди про спільну діяльність та створення ЗАТ «Фаетон Плюс» від 21.03.1995 року. Згідно нової редакції угоди про спільну діяльність ЗАТ «Фаетон Плюс» від 14.02.1997 року і протоколу №12/1 від 23.01.1997 року засновнику ОСОБА_2 належить 10% статутного фонду ЗАТ «Фаетон Плюс» (а.с.56).

05.06.1997 року було проведено державну реєстрацію Повного товариства «Геліос», що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №570631 (а.с.41). Як вбачається з протоколу №1 зборів засновників ПТ «Геліос» від 02.06.1997 року, учасником правління даного товариства було обрано ОСОБА_2 Відповідно до угоди у новій редакції про діяльність ПТ «Геліос», зареєстрованої у відділі з питань підприємництва Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації 22.09.2003 року за №615/22, ОСОБА_2 являвся учасником даного товариства, і його частка у статутному фонді ПТ «Геліос» становила 20% (а.с.44-53).

Як свідчить посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палагутою Л.О. заява від 08.09.2003 року, ОСОБА_2 заявив прохання про виведення його зі складу ПТ «Геліос» (а.с.55).

Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трудова діяльність її розпочалось 03.10.1996 року з прийняттям на роботу робочою до ЗАТ «Фаотон-Плюс», 21.05.1997 року ОСОБА_3 було звільнено за власним бажанням. 11.06.1997 року відповідача було зараховано на посаду члена бригади ресторану до МакДональдз Юкрейн ЛТД, звідки 21.10.1997 року її також було звільнено за власним бажанням (а.с.57).

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 02.03.1998 року серії НОМЕР_1, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 02.03.1998 року №112-С/КІ, ОСОБА_3 є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1, жилою площею 32,8 кв. м, загальною площею 58,4 кв. м. Вказана квартира зареєстрована в БТІ на праві приватної власності і записана у реєстрову книгу за реєстровим №40260 від 04.03.1998 року (а.с.4).

Як вбачається з рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25.10.2013 року, частково зміненого рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06.03.2014 року, 15.06.2001 року укладено, а 25.10.2013 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.14-19). В період даного шлюбу, 03.07.2001 року, у подружжя народилась дівчинка - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.59).

Як пояснила в судовому засіданні свідок ОСОБА_8, у 1997 році позивач ОСОБА_2 взяв у її чоловіка ОСОБА_7 у борг позику в розмірі 35 000 грн. для придбання квартири в м. Києві. З відповідачем ОСОБА_2 спільно проживали і бажали придбати квартиру. До цього вони вже кілька років жили разом. Відповідач має земельну ділянку у жилому масиві Осокорки в м. Києві, яка не оформлена на праві власності. Батько відповідача не мав змоги допомогти матеріально при купівлі квартири, оскільки не мав таких коштів.

Як стверджував у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 05.11.1997 року він надав ОСОБА_2 в борг позику в розмірі 35 000 грн. для придбання житла, свідком передачі коштів була його дружина ОСОБА_8 вказані кошти ОСОБА_2 позичав для купівлі квартири в м. Києві. Згодом, ОСОБА_2 позичені кошти повернув. Батько відповідача хворів на хворобу Паркінсона, пересувався за допомогою візочка, не працював. Земельна ділянка у жилому масиві Осокорки в м. Києві не продавалась, оскільки після смерті батька ОСОБА_3, який був власником ділянки, оформлення у власність ніхто не здійснив.

Свідок ОСОБА_11, яка є сестрою відповідача у судовому засіданні вказала, що квартира АДРЕСА_1 була придбана за кошти позивача ОСОБА_2 Батько ОСОБА_3 грошей не мав, у його власності була земельна ділянка у жилому масиві Осокорки в м. Києві, але вона не була оформлена і документів на право власності не існувало, а після смерті батька ділянку успадкувала мати ОСОБА_3

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_11, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М., її дочка ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 1996 року проживали як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. У 1997 році ОСОБА_2 було прийнято рішення про придбання квартири у м. Києві. Для реалізації цього, ОСОБА_2 було позичено 35 000 грн. Оскільки власного житла ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мали, тому проживали у орендованих квартирах. Зберігати позичені кошти у орендованій квартирі до купівлі житла ОСОБА_2 не став, а тому 06.11.1997 року, у присутності батька відповідача ОСОБА_13, сестри ОСОБА_11 та ОСОБА_3 передав ОСОБА_11 на зберігання 35 000 грн. і повідомив, що ці кошти він взяв у борг у ОСОБА_7 для інвестування у будівництво квартири. 18.11.1997 року у присутності тих же осіб ОСОБА_2 попросив повернути надані для зберігання кошти для проведення інвестування у новобудову, в квартиру АДРЕСА_1, а також зауважив, що інвестиційний договір на житлове будівництво будуть оформлювати на доньку ОСОБА_11 - ОСОБА_3 (а.с.58).

Крім того, вказані обставини також підтверджуються показами свідка ОСОБА_14, яка є матір`ю ОСОБА_2, що містяться на жорсткому диску CD-R (а.с.77), відібраними Корюківським районним судом Чернігівської області, яка пояснила, що з 1996 року її син ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали разом у орендованих квартирах. У 1997 році ОСОБА_2 було прийнято рішення про придбання квартири. Кошти, на купівлю житла, у розмірі 35 000 грн. були позичені у ОСОБА_7

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про власність» громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

За приписами ст.13 Закону України «Про власність» об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Відповідно до ч.2 ст.346 ЦК України право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ствердження представника відповідача ОСОБА_6 про те, що спірна квартира була придбана за рахунок коштів, отриманих від продажу земельної ділянки та будинку, які знаходились у житловому масиві Осокорки в м. Києві та належали батьку відповідача, який продав вказане нерухоме майно, а гроші передав відповідачу, суд не може покласти в основу рішення, оскільки вони не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а саме: представник відповідача не зміг вказати адресу місця знаходження вказаної земельної ділянки та будинку, не надав доказів їх продажу, не надав доказів їх належності на праві власності батьку відповідача до їх продажу, а також вказані ствердження спростовуються описаними вище доказами у справі. Крім цього, представником відповідача не надано достатніх доказів наявності фінансової можливості у відповідача для придбання вказаної квартири за власні кошти.

Таким чином, суд вважає доведеним у судовому засіданні факт спільного проживання позивача і відповідача, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 1996 по 1998 р.р., а також придбання квартири за рахунок особистих коштів позивача, які він отримав у позику, а потім і повернув її, маючи при цьому достатню фінансову можливість. За таких обставин, суд вважає необхідним скасувати право власності на спірну квартиру за відповідачем та визнати це право власності на спірну квартиру за позивачем, на підставі того, що спірне нерухоме майно було придбане за особисті кошти позивача, які він взяв у борг і які сам особисто повернув.

Керуючись ст.10; 11; 57-60; 79; 88; 169; 209; 213-215 ЦПК України, ст.41 Конституції України, ст.12, 13 Закону України «Про власність», ч.2 ст.346 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на квартиру АДРЕСА_1, яке отримала на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 2.03.1998 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ: О.М. КОЛЕСНИК