Справа № 715/2030/16-ц
Провадження № 2/715/26/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області в складi:

судді Цуркана В.В.

при секретарі судового засідання Майщук С.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі Глибоцького районного суду Чернівецької області цивільну справу за позовною заявою ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 3449,19 доларів США, що за курсом 25,90 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.09.2016 року складає 89334,02 грн., посилаючись на те, що 31.08.2007 року між ними і відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №CVI0AE00003052. Згідно умов даного договору відповідачу було надано кредит в розмірі 13021,18 доларів США терміном до 30.08.2011 року, а останній зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У випадку порушення зобовязань відповідач зобовязався сплачувати позивачу відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані в суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. В якості забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором було укладено договір поруки із поручителем позичальника ОСОБА_3. Відповідачі свої зобовязання за договором кредиту не виконали, тому станом на 19.09.2016 року їхня заборгованість становить 33766,55 доларів США, однак від цієї суми віднімається 9 606,53 яка була присуджена до стягнення з них рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 29.01.2009 року. При цьому, позивач просить суд стягнути з відповідачів на рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» 3449, 19 доларів США, що за курсом 25,90 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.09.2016 року складає 89 334,02 гривень та судові витрати.

В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився, однак він подав до суду заяву якою просить справу розглянути його у відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідачів ОСОБА_1 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, у звязку із пропуском строків давності.

Вислухавши пояснення представника відповідачів та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволення позовної заяви слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідач ОСОБА_2. уклали кредитний договір №CVI0AE00003052 від 31.08.2007 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 13021,18 доларів США з яких 8000,00 доларів США на купівлю автомобіля, а також 6,8 дол. США для сплати за реєстрацію застави в державному реєстрі обтяжень рухомого майна, 4934,38 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та згідно умовам кредитного договору, а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 80,00 дол. США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і щомісячної винагороди у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту, строком до 30.08.2011 року.

Відповідно до договору поруки № CVI0AE00003052 від 31.08.2007 року ОСОБА_3 поручився перед кредитором за виконання умов кредитного договору ОСОБА_2

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом заборгованість відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 станом на 19.09.2016 року становить 33 766,55 доларів США та складається із: 9017,77 доларів США заборгованість за кредитом; 7071,63 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 518,14 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 17 159,01 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 29.01.2009 року, було достроково стягнуто з відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № CVI0AE00003052 від 31.08.2007 року та договором поруки CVI0AE00003052 від 31.08.2007 року в сумі 47 648,29 гривень (9606,53 доларів США), яка складалась з: 8968,58 доларів США заборгованість за кредитом; 497,68 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 73,64 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 66,63 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Згідно правової позиції, яка викладена у Постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі за №6-1206цс15, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Враховуючи вищенаведене рішення суду про дострокове стягнення заборгованості з відповідачів, суд вважає що після вищевказаного рішення суду у відповідачів не може бути заборгованості по тілу кредиту, проте наявна заборгованість, по процентам за користування кредитом, комісії та пені. При цьому заборгованість, по процентам, яку просить стягнути позивач складає 3400 доларів США.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.ст.1049, 1054 ЦК України позивальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст.554 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, за зобовязанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252, 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобовязання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у справі за № 6-990цс15.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договором №CVI0AE00003052 від 31.08.2007 року строк дії договору вказаний до 30.08.2011 року.

Однак, як вже було зазначено, позивач у 2009 році звертався до суду з позовом про достроково стягнення заборгованості з відповідачів, при цьому рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 29.01.2009 року, було присуджено до дострокового стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №CVI0AE00003052 від 31.08.2007 року в сумі 47 648,29 гривень.

Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до боржника протягом трьох років від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

При цьому, з розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що останньою датою сплати платежів згідно кредитного договору є 08.04.2008 року.

Будь-які інші дані про те, що перебіг позовної давності переривався в матеріалах справи відсутні, при цьому згідно виписки, що надана позивачем згідно ухвали суду, 21.12.2011 року списано кредит згідно протоколу КК від 15.12.2011 року.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» слід відмовити, у звязку пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявив представник відповідачів ОСОБА_1

На пiдставi викладеного, ст.ст.203, 256, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 552, 610-612, 614, 625, 1047-1050, 1052, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст.3-11, 15, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд Чернівецької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

СУДДЯ: