Справа № 314/3941/15-ц
Провадження № 6/314/2/2017
У Х В А Л А

м.Вільнянськ 23 березня 2017 року

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя Кофанов А.В.,

при секретарі Лазечна Н.С.,

розглянувши матеріали за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії та постанову державного виконавця у виконавчому провадженні про стягнення грошової суми на користь ПАТ "Універсал Банк",

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року стягувач ПАТ "Універсал Банк" подав до відділу ДВС Вільнянського районного управління юстиції виконавчий лист № 314/3941/15-ц від 05.07.2016 року щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. Постановою державного виконавця від 08.08.2016 року за цим виконавчим листом відкрито виконавче провадження № 51844721. Під час виконавчого провадження постановою державного виконавця від 04.10.2016 року оголошений розшук транспортного засобу боржника автомобілю НОМЕР_1.

У жовтні 2016 року боржник ОСОБА_1 подала до суду скаргу на дії та постанову державного виконавця, згідно якої просить визнати неправомірними його дії щодо оголошення розшуку зазначеного автомобіля, та скасувати відповідну постанову про розшук від 04.10.2016 року. Свою скаргу мотивує тим, що зазначений автомобіль перебуває у заставі в забезпечення кредитного договору, укладеного з ПАТ "Дельта Банк", а отже, відповідно до положень ст.54 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на нього з метою погашення боргу перед ПАТ "Універсал Банк" не допускається.

На судовий розгляд скарги, призначений на 23.03.2017 року, заявник та інші заінтересовані особи не з'явилися.

Суд, дослідивши доводи скарги та надані йому матеріали, підстав для задоволення цієї скарги не знаходить.

Так, відповідно до ч.1 ст.54 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 року, який діяв на момент вчинення оскаржених дій, звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Разом з цим, відповідно до ч.3 цієї ж статті, для задоволення вимог стягувачів, які не є

заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно ж ч.4 тієї ж статті, про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та

роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Таким чином, закон дозволяв державному виконавцю вчинення дій, пов'язаних зі зверненням стягнення на заставлене майно, хоча для їх вчинення передбачалися певні особливості. Крім того, суд констатує, що йому не подано відомостей відносно того, що заставодержатель у даному випадку звернувся до суду із позовом про зняття арешту із заставленого майна, або що цей арешт був скасований яким-небудь іншим чином, а сама скаржник таких вимог у своїй скарзі не заявляла.

Враховуючи наведене, вимоги скаржника є необґрунтованими.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.383-387 ЦПК України,

у х в а л и в :

У задоволенні скарги боржника ОСОБА_1 на дії та постанову державного виконавця відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів до Апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя А.В. Кофанов

23.03.17

23.03.2017