У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 17 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Український бізнес банк» Бобчука ІгоряПетровича, ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою,

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що між Публічним акціонерним товариством «Український бізнес банк» (далі - ПАТ «Укрбізнесбанк») та ОСОБА_4 укладено кредитний договір від 15 квітня 2013 року № КСПДФ/1009866.3 на загальну суму 1 млн. грн, зі сплатою відсотків в розмірі 23,30 %, строком по 14 лютого 2016 року. На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за вищевказаним кредитним договором між ПАТ «Укрбізнесбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки від 15 квітня 2013 року № ОБП/1009885.1, відповідно до умов якого процентна ставка за кредитним договором становить 23,30 % річних. Вважає, що порука є припиненою, оскільки прострочення заборгованості почалось із березня 2014 року, а відтак право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного боржником зобов'язання щодо повернення кредиту у відповідача виникло протягом наступних шести місяців, проте банк протягом цього строку вимоги до поручителя не направляв, позов до суду не подавав.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 26 травня 2016 року позов задоволено. Визнано договір поруки від 15 квітня 2013 року № ОБП/1009885.1, укладений між ПАТ «Укрбізнесбанк» та ОСОБА_2, припиненим. Виключено п. 3.1 з кредитного договору № КСПДФ/1009866.3 від 15 квітня 2013 року, яким закріплено поруку ОСОБА_2

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17 листопада 2016 року скасовано рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 26 травня 2016 року та ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного рішення апеляційного суду.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із того, що відповідно до копії довідки розрахунку заборгованості банк пропустив шість місяців з дня настання строку пред'явлення вимоги до поручителя відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Однак із вказаними висновками обґрунтовано не погодився суд апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, дійшов правильного висновку, що оскільки поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, а умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, зазначені правила з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України повинні застосовуватися і до поручителя, враховуючи, що банком не пред'являлась досудова вимога до ОСОБА_2 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14 та від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14.

Апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні, а тому доводи касаційної скарги в частині неправильного застосування апеляційним судом положень ч. 4 ст. 559 ЦК України є помилковими.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Укрбізнесбанк» Бобчука Ігоря Петровича, ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Запорізької області від 17 листопада 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак