Ухвала

іменем україни

29 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., ПисаноїТ.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Шевченківського районного суду Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, за касаційними скаргами Шевченківського районного суду Харківської області та ОСОБА_3 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11 січня 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Шевченківського районного суду Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що постановою Шевченківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2009 року йому було відмовлено в задоволенні позову до дільничного інспектора РВ ГУ МВС України в Харківській області Юсіфова А.Н. про скасування протоколу та постанови від 02 лютого 2009 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП України. Суд направив йому копію постанови на двох аркушах, проте при ознайомленні із матеріалами справи він виявив фальсифікацію. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 липня 2012 року постанова Шевченківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2009 року була скасована, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. Постановою Шевченківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2012 року його позов задоволено частково. Скасовано постанову від 02 лютого 2009 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, складену ДІМ Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області, справу про адміністративне правопорушення закрито. Закрито провадження у справі в частині скасування протоколу про адміністративне правопорушення від 02 лютого 2009 року серії ХА № 924489, складеного Шевченківським РВ ГУ МВС України в Харківській області відносно ОСОБА_3

З урахуванням уточнень, просив стягнути з Шевченківського районного суду Харківської області на відшкодування компенсації моральної шкоди 350 000 грн протягом трьох місяців з дня набрання рішенням чинності; зобов'язати Державну казначейську службу України відшкодувати позивачу за рахунок коштів державного бюджету моральну шкоду в сумі 350 000 грн, завдану незаконними діями Шевченківського районного суду Харківської області протягом трьох місяців з дня набрання рішенням чинності. Винести окрему ухвалу до ВККС України та Генеральної прокуратури України щодо притягнення винних осіб до юридичної відповідальності.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 11 січня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 56 085 грн.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 16 березня 2016 року рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 1 000 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи своїдоводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі Шевченківський районний суд Харківської області просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено та з матеріалів справи вбачається, що постановою Шевченківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2009 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до дільничного інспектора Шевченківського РВ ГУ МВС України в Харківській області Юсіфова А.Н. про скасування протоколу та постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП було відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2009 року постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2009 року в частині відмови у задоволенні позову про скасування протоколу про адміністративне правопорушення - скасовано, провадження в цій частині позовних вимог закрито. У іншій частині постанову суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 липня 2012 року постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2009 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2009 року скасовано, справу передано до суду першої інстанції на новий розгляд.

Після повторного розгляду справи постановою Шевченківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2012 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову дільничного інспектора Шевченківського РВ ГУ МВС України в Харківській області Юсіфова А.Н. про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності від 02 лютого 2009 року скасовано, справу про адміністративне правопорушення закрито та закрито провадження у справі в частині скасування протоколу про адміністративне правопорушення від 02 лютого 2009 року серії ХА № 924489 у зв'язку зі спливом строку для накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 1176 ЦК Українишкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (далі - Закон) (у редакції, чинній на момент завдання шкоди) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові зокрема внаслідок: незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

За статтею 2 цього Закону право на відшкодування шкоди у таких випадках виникає у разі закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу як адміністративного стягнення.

Згідно зі ст. 12 Закону розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі дії чи розглядав справу, в місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи дізнання, досудового слідства, прокуратури і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо справу закрито судом при розгляді її в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку. Оскарження до суду не позбавляє громадянина права звернутись із скаргою до відповідного прокурора.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України, п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, з урахуванням характеру, обсягу і глибини страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) і з урахувань інших обставин - стану його здоров'я, істотності вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому судом враховуються вимоги розумності і справедливості.

Встановлено, що позивач протягом певного періоду часу вживав передбачені законодавством заходи для відновлення своїх прав, починаючи з часу винесення дільничним інспектором міліції постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності і до скасування вказаної постанови судом та закриття провадження у справі. Проте вважати, що весь цей час ОСОБА_3 знаходився під судом, немає підстав.

Обставини про те, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрито, свідчать про незаконність його притягнення до адміністративної відповідальності та становлять підставу для відшкодування завданої йому у зв'язку з цим моральної шкоди.

Отже, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням вищенаведених вимог закону обґрунтовано визначив розмір коштів на відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу в сумі 1 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування шкоди (у тому числі моральної) здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

При цьому відшкодування моральної шкоди із Державного бюджету України проводиться шляхом списання з відповідного казначейського рахунку, тобто списання Державною казначейською службою України із державного бюджету як органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, а не шляхом стягнення коштів із Державної казначейської служби України як юридичної особи публічного права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, а тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Шевченківського районного суду Харківської області та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 16 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Л.М. Мазур

Т.О.Писана