Справа №591/1590/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Клименко А. Я.
Номер провадження 22-ц/788/33/17 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі: головуючого- Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 жовтня 2016 року

в цивільній справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: Харківська міська рада Харківської області про встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до Зарічного районного суду м. Суми з заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин, а саме що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 є двоюрідним братом заявниці. Свою заяву обґрунтовувала тим, що вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4, відноситься до п»ятої черги спадкоємців за законом. Проте через відсутність окремих документів їх кровного споріднення заявниця позбавлена можливості оформити спадкові права у нотаріуса.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_3 задоволено, встановлено факт родинних відносин та визнано, що ОСОБА_3 та померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 є двоюрідними братом та сестрою.

В апеляційній скарзі Харківська міська рада Харківської області, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи та порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухваливши нове, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3

Вказує, що судом першої інстанції не було встановлено коло спадкоємців померлого ОСОБА_4, а заявницею не надано доказів звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після його смерті. Зазначає також, що по справі не доведено кровне споріднення між заявницею та ОСОБА_4, а саме, що вони дійсно являються двоюрідними братом та сестрою.

Окрім того, на думку апелянта між сторонами виник спір про право, який може бути вирішено лише в порядку позовного провадження.

Заслухавши пояснення заявниці та її представника, які заперечують проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи

Зарічного районного суду м. Суми №591/4156/15-ц, провадження №2-о/591/124/15, матеріали цивільної справи Московського районного суду м. Харкова №643/608/14-ц, провадження №2-о/643/108/14, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 ( а.с. 6 ), після його смерті відкрилась спадщина, яка складається в тому числі з квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_3, в установлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Чепи М.В. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4

Заявниця позбавлена можливості отримати свідоцтво про права на спадщину, оскільки не збереглися деякі документи, які підтверджують родинні відносини між нею та померлим ОСОБА_4

У відповідності до ч. 1, п. 5) ч. 2 ст. 234 та п. 1) ч. 1 ст. 256 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, до яких відносить зокрема і встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення » від 31 березня 1995 року №5 роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи заяву ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що по справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують факт родинних відносин між вищевказаними особами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

За змістом п. 1) ч. 1 ст. 256 ЦПК України, встановлення факту родинних відносин між фізичними особами можливе у випадку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника, а підтвердити родинні відносини у інший спосіб, зокрема, шляхом звернення до органів РАЦС неможливо.

Окрім того, у пункті 3 згаданої постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено також, що у тому разі, коли буде встановлено, що встановлення підвідомчого судового факту пов»язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз»яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Отже, перетворення окремого провадження в позовне можливе лише за наявності безпосереднього зв»язку між установленням юридичного факту з необхідністю вирішення матеріально-правового спору. Тобто, якщо заявник подає заяву про встановлення юридичного факту з метою в майбутньому порушити спір про право на підставі такого рішення суду, а спір про право не може бути вирішений без встановлення цього факту.

На думку апелянта, такий спір наявний, оскільки він ( апелянт ) оспорює право заявника на спадкування, однак ці доводи апеляційної скарги є помилковими та не ґрунтуються на законодавстві.

Зокрема, суд, розглядаючи справу в порядку окремого провадження, не вирішує питання про права та обов»язки осіб, які беруть участь у такій справі, а лише встановлює наявність або відсутність фактів, які зумовлюють виникнення, зміну чи припинення прав заявника.

Спір в окремому провадження допускається лише про факт. Заінтересовані особи можуть заперечувати існування юридичного факту, оспорювати докази, подані заявником у справі.

Встановлення особою певного юридичного факту в порядку окремого провадження може бути підставою для здійснення її суб»єтивних прав. Проте таке право особа може і не реалізувати. Окрім того, при наявності спору про юридичний факт мова йде лише про наявність чи відсутність цього факту та його доведеність, а не про право, обумовлене таким фактом.

У даному випадку, заявниця ОСОБА_3, як двоюрідна сестра померлого, 20.05.2015 року подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини за законом, була відкрита відповідна спадкова справа.

Інших осіб, які б за період майже у 2 роки звернулися з аналогічними заявами, немає.

Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи №07/2015, що міститься в матеріалах цивільної справи Зарічного районного суду м. Суми №591/4156/15-ц, провадження №2-о/591/124/15 ( а.с. 87-106 ), яка була оглянута судом апеляційної інстанції, а також листом в.о. завідувача Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області від 24.01.2017 року за №21102-14, що було видано заявниці під час розгляду справи апеляційним судом.

Таким чином, апелянт заперечує існування юридичного факту, оспорює докази, однак спір про право між заявником та апелянтом на даному етапі відсутній як такий.

Щодо доведеності факту родинних відносин між заявницею та ОСОБА_4 колегією суддів встановлено наступне.

Дане звернення ОСОБА_3 з заявою про встановлення факту родинних відносин є повторним. Зокрема, при розгляді цивільної справи Зарічного районного суду м. Суми №591/4156/15-ц, провадження №2-о/591/124/15 заявниця на стадії апеляційного розгляду заявила клопотання про залишення заяви без руху з метою отримання додаткових доказів родинних зв»язків з померлим спадкодавцем ( а.с. 44-45 ).

За змістом ст. 235 ЦПК України, у справах окремого провадження суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази, справи розглядаються без дотримання положень про змагальність та щодо меж судового розгляду.

Колегією суддів апеляційного суду були досліджені матеріали цивільних справ Зарічного районного суду м. Суми №591/4156/15-ц, провадження №2-о/591/124/15 та Московського районного суду м. Харкова №643/608/14-ц, провадження №2-о/643/108/14, копії окремих письмових доказів щодо родинних зв»язків заявниці та спадкодавця, встановлення над ним опіки, а також щодо спадкування долучені до матеріалів справи, яка переглядається.

З цих матеріалів вбачається, що заявниця народилася 01.09.1953 р. у м. Суми, її дошлюбне прізвище - ОСОБА_6. Батьками заявниці є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ( справа Зарічного районного суду м. Суми №591/4156/15-ц, провадження №2-о/591/124/15 - а.с. 9 ).

З копії свідоцтва про народження вбачається, що мати заявниці - ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Великий Вистороп Лебединського району Сумської області, а її батьками, згідно копії свідоцтва, є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ( а.с. 56 ), проте оригінал даного документу, а також паспорт матері заявниці не збереглися.

Згідно листа Державного архіву Сумської області від 30.03.2015 року за №Д-20 ( справа Зарічного районного суду м. Суми №591/4156/15-ц, провадження №2-о/591/124/15, а.с. 13 ) в книгах реєстрації актів громадянського стану про народження по с. Великий Вистороп Лебединського району Сумської області за 1932 р. відомостей про народження матері заявниці немає.

Восени 2015 року Сумським МОГ « Фонд підтримки інформаційних проектів « Алгоніка «, на замовлення заявниці, проводилося дослідження книг реєстрації актів громадянського стану по м. Суми та ряду інших населених пунктів за 1931-1932 роки, проте запису про народження матері заявниці - ОСОБА_7 виявлено не було ( а.с. 8 ).

У заявниці зберігся атестат зрілості матері ( а.с. 19 ), з якого вбачається, що її ім»я вказано у документі як «Драннікова Катерина Прокопіївна». Остання, згідно атестату, народилася ІНФОРМАЦІЯ_3, проте, як зазначено, у с. Істороп Сумської області.

Мати заявниці - ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Суми, у віці 78 років.

Як зазначалося вище, заявниця доводить факт родинних відносин з померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 ( а.с. 6 ), а саме, що вони є двоюрідними братом та сестрою, зазначаючи, що батько ОСОБА_4 та мати заявниці були рідними братом та сестрою.

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Харків, його батьками є ОСОБА_11 та ОСОБА_12, що підтверджується копією паспортів та свідоцтва про народження ( справа Зарічного районного суду м. Суми №591/4156/15-ц, провадження №2-о/591/124/15, а.с. 11, 117, 119 ).

ОСОБА_11, в свою чергу, народився ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Суми, що підтверджується копією його паспорта, свідоцтва про шлюб, а також архівного витягу Державного архіву Сумської області від 30.03.2015 року за №Д-28 ( справа Зарічного районного суду м. Суми №591/4156/15-ц, провадження №2-о/591/124/15, а.с. 11, 14, 117 ). Згідно даного архівного витягу, батьками ОСОБА_11 є ОСОБА_13 та ОСОБА_14.

Таким чином, встановлено дещо різне написання імен ( прізвищ, імен та по-батькові ) батьків матері заявниці та батька спадкодавця ОСОБА_4, що для першої половини ХХ сторіччя, невисокого, на той час, рівня грамотності населення, а також довільного складання окремих особистих документів було звичним явищем. Відтак встановити факт родинних відносин заявниця має можливість в порядку окремого провадження ЦПК України.

З матеріалів цивільної справи Московського районного суду м. Харкова №643/608/14-ц, провадження №2-о/643/108/14 вбачається, що за заявою ОСОБА_11 його сина - ОСОБА_4 рішенням вказаного суду від 12.08.2003 року було визнано недієздатним, а іншим рішенням цього ж суду, від 04.05.2007 року, ОСОБА_11 було призначено опікуном ( вказана справа, а.с. 9-10 ).

12.12.2013 року ОСОБА_11 звернувся до опікунської ради Московського району Харківської міської ради з заявою про звільнення його від обов»язків опікуна у зв»язку з погіршенням стану здоров»я та похилим віком ( 75 років ). Одночасно, він просив призначити опікуном над недієздатним сином доньку заявниці - ОСОБА_15, яку назвав у заяві племінницею.

Аналогічна заява надійшла до опікунської ради і від ОСОБА_15, яка надала усі необхідні документи для призначення її опікуном.

Дана заява опікунською радою була задоволена та адміністрація Московського району Харківської міської ради звернулася з заявою до Московського районного суду м. Харкова, рішенням якого від 20.03.2014 року ОСОБА_11 звільнено від обов»язків опікуна та призначено опікуном доньку заявниці ( там же, а.с. 4-5, 7, 14-20, 41-42 ).

Під час перебування вказаної справи в провадженні суду - ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_11 помер, спадщину після його смерті прийняв ОСОБА_4, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Дружина ОСОБА_11 - ОСОБА_12 ( мати ОСОБА_4 ) померла раніше, ІНФОРМАЦІЯ_8 ( там же, а.с. 11, 29 ).

В матеріалах цивільної справи Московського районного суду м. Харкова №643/608/14-ц, провадження №2-о/643/108/14 мається також довідка з місця проживання, видана безпосередньо ОСОБА_11, з якої вбачається, що ОСОБА_15 проживає разом із ним, за адресою : квартира АДРЕСА_1. ОСОБА_15 в довідці вказана як племінниця ОСОБА_11

Цю ж домашню адресу ОСОБА_15 зазначила і у своїй заяві до опікунської ради, відповідна відмітка мається у паспорті доньки заявниці ( а.с. 5, 7, 13 вказаної справи ).

Таким чином, за життя батько спадкодавця ОСОБА_4 - ОСОБА_11 визнавав факт родинних відносин з ОСОБА_15 - донькою заявниці та, відповідно, і з останньою.

Із довідки КП « Сумитеплоцентраль « СМР від 17.03.2016 року за №251 ( а.с. 10 ) вбачається, що наймачем квартири АДРЕСА_3 був ОСОБА_16, який помер у ІНФОРМАЦІЯ_7. Згідно рішення Сумської міської ради від 27.08.1987 р. наймачем квартири визнано заявницю. Остання в квартирі зареєстрована з 1982 року як онука ОСОБА_16 Також у квартирі була зареєстрована і донька заявниці - ОСОБА_15, яка знялася з реєстрації у 2013 році.

Із копії свідоцтва про право власності на житло від 02.03.1999 року ( а.с. 17 ) вбачається, що вищевказана квартира належить на праві спільної сумісної власності заявниці та її доньці ОСОБА_15

Допитана в якості свідка ОСОБА_17 в суді першої інстанції пояснила, що вона проживає в АДРЕСА_3 і її сусідами були ОСОБА_13 та ОСОБА_14, які проживали в квартирі НОМЕР_1 цього ж будинку. У них був син ОСОБА_4, якій жив в м. Харкові, а також донька - ОСОБА_7, яка була вчителем математики в СШ №4 м. Суми та депутатом міської ради. ОСОБА_3 - дочка ОСОБА_7 проживала разом із дідом та бабою в квартирі НОМЕР_1, поховала їх, а потім приватизувала цю квартиру. Заявницю ОСОБА_3 вона знає з дитинства. Члени даної сім»ї весь час підтримували добрі родинні стосунки.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона є донькою ОСОБА_3 У м. Харкові проживала сім»я їх родичів - ОСОБА_4. За ОСОБА_4 вона здійснювала опіку згідно з рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.03.2014 року. В квартирі АДРЕСА_1 свідок зареєстрована.

Проаналізувавши вищенаведені матеріали справ у їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належно оцінив наявні у справі докази та ухвалив рішення у відповідності до вимог матеріального та процесуального права.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 жовтня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -