Справа № 739/2002/16-ц
Номер провадження 2/739/34/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2017 року Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Наполова М.І.,

секретаря Шкурат О.Г.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про зобовязання вчинити певні дії. Позовні вимоги мотивує тим, що кредитний договір «Миттєва розстрочка» є недійсним (нікчемним), оскільки був оформлений в односторонньому порядку менеджером банку по телефонному дзвінку, а з боку ОСОБА_1 не було волевиявлення в належній (письмовій) формі на укладення такого договору.

В ході судового розгляду представником позивача неодноразово уточнювалися позовні вимоги. Відповідно до остаточно зміненої редакції ( змісту останньої заяви про уточнення позовних вимог) позивач просить суд: «Зобовязати публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» вчинити дії: відновити попередні умови кредитного договору до моменту переходу на умови «Миттєвої розстрочки» 24 квітня 2016 р. з ставкою відсотків, що діяли станом на 21.10.2009 р. по картці «Універсальна», з зарахуванням сплачених мною за час з 24 квітня 2016 р. - 3863,33 г станом на 12.02.2017 р. . в погашення кредиту, який становив 6140,76 грн. станом на 24.04.2016 р., та нарахованих відсотків.».

В с у д о в о м у з а с і д а н н і :

позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та повністю погодилася з доводами свого представника.

Представник позивача, ОСОБА_4, фактично посилаючись на вказані у позовній заяві доводи, висловився про наявність правових підстав для задоволення у повному обсязі заявлених позивачем вимог та зазначив, що банк «сам перейшов на новий кредит», оскільки в ході телефонної розмови представник банку взагалі не спілкувався з позивачем з приводу «миттєвої розстрочки». При цьому, обґрунтовуючи доводи щодо недійсності (нікчемності), відповідно до змісту пояснень, кредитного договору «Миттєва розстрочка» - вказав на те, що позивач не вчинила жодної з передбачених п.п. 2.7.6.1.2.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг дій ( будь-яких дій, які б прирівнювалися до письмової заяви про зміну умов кредитного договору на «Миттєву розстрочку» ) що свідчить про недотримання положень ст. 1055 ЦК України щодо письмової форми укладення правочину.

Представник відповідача - ОСОБА_3 позов не визнав та висловився про безпідставність заявлених позовних вимог. При цьому, посилаючись на положення частини першої статті 207 ЦК України та на зміст телефонної розмови (звукозапис досліджений судом) представника банку з позивачем з приводу змін до комплексного договору « Про надання банківських послуг», зокрема до кредитного розділу вказаного договору, стверджував факт

дотримання вимог чинного законодавства, вказуючи на те, що авторизація можлива і за телефонним дзвінком.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав:

згідно з положеннями ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ч.3 ст.27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Згідно з вимогами ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести, а згідно припису ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В порушення приписів вказаних норм процесуального закону позивачем та представником позивача не доведено ті обставини, на які вони посилалися, як на підставу своїх вимог. У свою чергу представником відповідача доведено факти та обставини, на які представник відповідача посилався як на підтвердження своїх заперечень.

Так, по справі встановлено, що 31.03.2011 року між сторонами був укладений Договір про надання банківських послуг та в цей же день видана кредитна картка «Універсальна». У відповідності до пункту 1.1.1.129. Умов та Правил надання банківських послуг, сервіс «Миттєва розстрочка» - це послуга Банку, яка надається держателям платіжних карток "Універсальна" та "Універсальна GOLD" на умовах терміновості, платності та зворотності. Відповідно до 2.7.6.1.2.3. Умов та Правил надання банківських послуг, дії клієнта описані в п. 2.7.6.1.2.2. даних Умов, вчинені Клієнтом, прирівнюються Сторонами до заяви на відкриття карткового рахунку для отримання кредиту по сервісу «Миттєва розстрочка».

Відповідно до положень ст.207 ч.1 ЦК України, воля сторін на укладення правочину може бути виражена також за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку, але за умови наявності достатніх ознак їх приналежності стороні даного правочину.

24 квітня 2016 року ОСОБА_1 працівником банку в телефонній розмові (звукозапис розмови досліджений судом, факт та зміст розмови не заперечується позивачем) було запропоновано погасити заборгованість за кредитним лімітом по кредитній картці «Універсальна» шляхом підключення до сервісу «Миттєва розстрочка» - фактично змінити умови обслуговування по кредитній картці. Позивач погодилася з запропонованими банком умовами та підтвердила свою згоду.

Отже, виходячи з положень частини першої ст. 207 ЦК України, суд вважає, що при підключенні кредитної картки «Універсальна» до сервісу «Миттєва розстрочка» 24.04.2016 року, сторонами була дотримана письмова форма договору.

За вказаних встановлених фактичних обставин суд вважає, що за результатами судового розгляду не встановлено порушень прав та інтересів позивача, які б підлягали судовому захисту шляхом ухвалення рішення про задоволення позову.

При цьому суд також вважає, що вимоги позивача щодо «відновлення попередніх умов кредитного договору до моменту переходу на умови «Миттєвої розстрочки» 24 квітня 2016 р. з ставкою відсотків, що діяли станом на 21.10.2009 р.» є безпідставними, оскільки 21.10.2009 року між сторонами взагалі не існувало спірних правовідносин (договір про надання банківських послуг між сторонами був укладений 31.03.2011 року).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 203, 207ч.1, 215 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 27, 60, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: Наполов М.І.