ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2-14/12
провадження № 2/753/69/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого-судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ЯБЛОНСЬКОЇ І.К.

сторін :

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача КМР МАСЛЯНІКОВОЇ В.В.

представника відповідача ДЗР ТКАЧЕНКО О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ЗАСТУПНИКА ПРОКУРОРА КИЇВСЬКОЇ МІСЦЕВОЇ ПРОКУРАТУРИ № 2 міста КИЄВА в інтересах Територіальної громади м. Києва в особі її представницького органу Київської міської ради до ОСОБА_3, третя особа: Департамент земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки , суд

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2008 року позивач Заступник прокурора Дарницького району м. Києва Гаврюшенко В.О. ( змінена назва на Київську місцеву прокуратуру № 2 м. Києва) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва в інтересах Територіальної громади м. Києва в особі її представницького органу Київської міської ради до ОСОБА_3, третя особа : Департамент земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що до прокуратури Дарницького району м. Києва надійшов з Департаменту земельних ресурсів акт обстеження земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 код ділянки (кадастровий номер) НОМЕР_1, у якому зазначено наступне. Право власності на спірну земельну ділянку не зареєстровано, згідно з даними міського земельного кадастру (технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування) земельна ділянка, площею 0,1473 га, по АДРЕСА_1 обліковується за гр. ОСОБА_8

В Департаменті земельних ресурсів, по земельній ділянці, площею приблизно 0,13 га, матеріали інвентаризації не зареєстровано.Загальна площа, яка огороджена парканом, складає 0,28 га. Під час обстеження встановлено, що на земельній ділянці розміщено житловий будинок, господарські споруди, автомийка. А тому просить, Зобов'язати ОСОБА_3, за власний рахунок, звільнити та привести у придатний для використання стан самовільно займану земельну ділянку площею 0,28 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, яка діє за наказом № 103к від 24 січня 2017 року прокурора міста Києва державного радника юстиції 3 класу Р.Говда ( т.3, а.с.218) позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовних вимогах.

Представник Київської міської ради Маслянікова В.В., яка діє за довіреністю № 225-КМГ-210 від 27.01. 2017 року, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, підтримала письмові заперечення, додатково пояснивши суду, що згідно з ст.123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).

Рішення про надання ОСОБА_3 земельної ділянки по АДРЕСА_1 не приймала.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Факт використання земельної ділянки площею 0,28 га по АДРЕСА_1 без правовстановлюючих документів ОСОБА_3 підтверджується актом обстеження земельної ділянки №1597/02 від 09.12.14 Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації).

Згідно зі статтею 212 Земельного кодексу України самовільно зайнята земельна ділянка підлягає поверненню власнику землі або землекористувачу, та приводиться у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Таким чином, Київська міська рада підтримує позов прокуратури Дарницького району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_3 про звільнення земельної ділянки площею 0,28 га по АДРЕСА_1 повністю.

Відповідач ОСОБА_3, позовні вимоги не визнав, оскільки , Департаментом земельних ресурсів ВО КМР КМДА не проведено ніякої роботи і не вжито ніяких заходів для з»ясування дійсних обставин, що всі перевірки проведені та акти складені з порушенням чинного законоджавства і не можуть бути доказами, що ОСОБА_3 користується земельною ділянкою без документів.Просив суд відмовити в заявленому позові заступнику прокурора Дарницького района м.Києва в інтересах територіальної громади м.Києва в особі її представницького органу Київської міської ради в повному обсязі, як необгрунтованому і безпідставному.

Третя особа: Представник Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) Ткаченко О.О. , який діє за довіреністю № 05703-5025 від 22.03. 2017 року позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 213 ЦПК України).

Згідно з п.п. 1-8 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України у п. 11 постанови від 18.12.2009 року, № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз"яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з"ясуванню обставин справи: роз"яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов"язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.116, ч.1 ст.125 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно з абз.15 ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки.

Відповідно до вимог ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування витрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельної ділянки в придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель, споруджень, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Як слідує із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, земельною ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_2 ОСОБА_3 добросовісно, відкрито і безперервно користується з 1974 року, яка була виділена під забудову і садівництво 21.05.1974 року за №202 Бориспільським райвиконкомом, відповідно до кадастрового коду: НОМЕР_1 (а.с. 130-132 т.1) та підтверджується довідкою Голови РГТС ОСОБА_10 від 02.02.2009р. за №153 ( а.с. 133, т.1) , згідно якої вбачається, що на вказаній земельній ділянці ОСОБА_3 побудував житловий будинок та господарські споруди з дозволу сільської рад та звірено з технічним паспортом : будинок Г-ІІ; В-ІІ; А-ІІ; господарська споруда- Д;Б.

Зазначене підтверджується свідоцтвом під забудову індивідуальної садиби видане Бориспільською районною радою депутатів трудящих Київської області від 08.07.1974р. №170 (а.с 130 т.1), технічним паспортом Київського МБТІ інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна, який був виготовлений ОСОБА_3 19.01.2007р. (а.с46,61,62 т.1), технічним звітом по встановленню зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_3 АДРЕСА_2, кадастровий НОМЕР_1 виготовлено Комунальним підприємством «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» 18.07.2008р. (а.с133-144 т.1). А також, відповідно архівного витягу Виконавчого органу Дарницької районної в місті Києві ради № 8897/10 від 09.12. 2010 року з по господарської книги 1974-1985 р.р. Бортницької сільської Ради народних депутатів і її виконкому с.Бортничі Бориспільського р-ну, згідно якого у особистому користуванні ОСОБА_3, АДРЕСА_2, всього землі з 1974-1976 роки 0,08 га, а з травня 1974 року, відповідно до наказу № 202 від 21.05. 1974 - 0, 15 га (а.с. 192; 193, т.1; ).

Разом з тим, ОСОБА_3 була виділена земельна ділянка під огород 0,08га. Наказ №376 від 1990р.(а.с. 230 т.1).

Відповідно по встановленню зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_3 АДРЕСА_2 та експлікації будинків від 18.07. 2008 року , розмір земельної ділянки вказаний 2790, 19 кв. м. , а також надано опис земельної ділянки ОСОБА_3 АДРЕСА_2 (а.с. 30 -31 т.2 ).

Водночас у матеріалах справи знаходиться акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об»єкта (а.с. 35 т.2) на підставі будівельного паспорту на земельну ділянку за 1974 рік, робочого проекту газифікації житлового будинку ( т.2, а.с. 151- 167), в підтвердження чого Київським МБТІ інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна, створена інвентаризаційна справа № 24427 26.02. 2007 року по АДРЕСА_2 ( а.с. 186- 235, т.2).

Разом з тим, з акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 340/02 від 29.05. 2007 року складений Головним управлінням земельних ресурсів інспектором Передерій І.В., вбачається, що перевірка була проведена за заявою ОСОБА_11 земельної ділянки у АДРЕСА_1 орієнтовно 1300 кв. м. ( а.с. 7, т.1), зі слів останнього зазначена земельна ділянка використовується ОСОБА_3 без документів, без участі відповідача ОСОБА_3, на підставі плану схеми земельної ділянки ( а.с. 8, т.1)

Аналогічний акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 171/02 від 15.02. 2008 року складений Головним управлінням земельних ресурсів інспектором Передерій І.В., також без повідомлення та участі відповідача ОСОБА_3 ( а.с. 9-10, т.1)

Разом з тим, в акту обстеження земельної ділянки Департаменту земельних ресурсів №1597/02 від 09.12.2014р. зазначено, що обстеження земельної ділянки орієнтовно 0,28 га ( 0,1473 га, 0, 13 га) проводилося за адресою : АДРЕСА_1 на підставі листа прокуратури Дарницького району м.Києва від 19.11.2014р. та земельна ділянка площею 0, 1473га, по АДРЕСА_1 обліковується за гр. ОСОБА_8 по земельній ділянці, площею приблизно 0,13 га, матеріали інвентаризації в Департаменті земельних ресурсів не зареєстровано. Загальна ділянка площею приблизно 0,28 огороджена парканом. Під час обстеження встановлено, що на земельній ділянці розміщено житловий будинок, господарські споруди, авто мийка на підставі план-схеми земельної ділянки без участі користувачів зазначеної земельної ділянки ( т. 2, а.с. 102-103; 104-106).

Отже, твердження позивача та представника Київської міської ради , що рішення про надання ОСОБА_3 земельної ділянки по АДРЕСА_1 не приймала, не можуть судом бути прийняті до уваги, оскільки в користування земельну ділянку ОСОБА_3 отримав в 1974 році Бориспільською районною радою депутатів трудящих Київської області та відповідно до листа ДПІ у Дарницькому районі м. Києва № 3611/9/10-008 від 08.08. 2012 року ( т. 2, а.с. 29) нарахування земельного податку ОСОБА_3 за користування земельною ділянкою , 18 липня 2008 року, площа земельної ділянки по АДРЕСА_2 складає 2790,19 кв.м. ( т.2, а.с. 29). Про те, інформації в земельному кадастрі земельної ділянки по АДРЕСА_2 на ОСОБА_3 не внесено.

Крім того, як встановлено у судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 неодноразово, починаючи з 2008 року про приватизації землі, документи подані ним до КП «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі», знаходяться також і в Київземі, а ОСОБА_3 була дана відповідь Київземом , що ОСОБА_3 фактично користується земельною ділянкою площею біля 0,27га по АДРЕСА_2, а також те, що за даними автоматизованої системи «Кадастр» земельна ділянка по АДРЕСА_1 помилково зареєстрована за ОСОБА_8, обліковий код ділянки НОМЕР_2. Отже, земельної ділянки по АДРЕСА_1 не існує. А зазначена в актах земельна ділянка по АДРЕСА_1 і земельна ділянка АДРЕСА_2 це одна і таж сама ділянка, кадастровий код НОМЕР_1.

Отже, відомості. що містяться у вищезазначених актах обстеження земельних ділянок спростовуються іншими доказами добутими в ході судового засідання.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, від імені Українського народу право власника здійснюють органи державної влади і органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Згідно ст.ст. 142-145 Конституції України, до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, окрім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснює територіальна громада через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом ухвалення рішень.

Відповідно до п. 12 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження, щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, здійснюють відповідні сільські, селищні, та міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

У відповідності до ст. 12 Земельного кодексу України (далі ЗК України), до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, а також передача земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб.

Згідно зі ст. 78 ЗК України, земля в України може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

У відповідності до ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст є комунальною власністю.

Відповідач ОСОБА_3 не приймав участі під час складання актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 340/02 від 29.05. 2007 року; № 171/02 від 15.02. 2008 року та №1597/02 від 09.12.2014 р. та йому не пропонувалось взяти участь або підписати вказані документи. Доказів направлення або вручення складених за його відсутності документів реагування матеріали справи також не містять.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що факт самовільного зайняття відповідачем з 2007 року земельної ділянки площею 0,28 га, яка знаходиться в мікрорайоні Бортничі у Дарницькому районі м. Києва за адресою: АДРЕСА_1, в ході судового розгляду встановлено не було, а також суду не надано переконливих доказів того, що на момент складання актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства спірна земельна ділянка за адресою : АДРЕСА_1 була самовільно зайнята відповідачем, так само як і того, що розміщені на ній житловий будинок, господарські споруди, авто мийка, перебуває у володінні ОСОБА_3 , оскільки , останній відповідно до будинкової по господарської книги, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2

Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України № 3038-VI дозвільний документ (статті 35 - 37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об'єкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи.

Зважаючи на те, що в порушення ч.3 ст.10, ч.ч.1, 3 ст.60 ЦПК України, представником позивача до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення права користування земельною ділянкою з боку відповідача, не надано доказів її самовільного зайняття останнім та використання, не надано належних, допустимих та беззаперечних доказів та враховуючи положення діючого в Україні цивільного та земельного законодавства, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з принципу диспозитивності, неприпустимості порушення прав жодної із сторін, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову, в зв'язку з чим вважає, що задоволенню він не підлягає.

В порядку ст.88 ЦПК України, вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат також не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.ж 13, 58, 142-145 Конституції України, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57- 60, 61, 88, 212 - 215, 209, 294 ЦПК України, ст. ст. 12, 78, 83, 116, 125 ЗК України , суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ЗАСТУПНИКУ ПРОКУРОРА КИЇВСЬКОЇ МІСЦЕВОЇ ПРОКУРАТУРИ № 2 міста КИЄВА в інтересах Територіальної громади м. Києва в особі її представницького органу Київської міської ради до ОСОБА_3, третя особа: Департамент земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у

справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 04 квітня 2017 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК