АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/2968 /2017 р. Головуючий у 1 інстанції - Остапчук Т.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2017 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 4»

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 4»

до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 р. частково задоволено позовні вимоги ТОВ «РАДА 4» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «РАДА 4» індекс інфляції в розмірі 4611,58 грн., 3% річних в розмірі 206,43 грн. та судовий збір в розмірі 396,34 грн.; в іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «РАДА 4» просить скасувати це рішення і постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що відповідачка є власником квартири АДРЕСА_1, який знаходиться на балансовому утриманні позивача.

31 травня 2002 р. між відповідачкою та ТОВ «РАДА», правонаступником якого є ТОВ «РАДА 4» було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до п. 2.2.4 якого власник зобов'язаний не пізніше 1-го числа наступного місяця вносити плату на рахунок Підприємства пропорційно його частині власності в будинку і в розмірах, визначених чинним законодавством, за надані послуги, а саме: диспетчирізацію і технічне обслуговування ліфтів, вивіз побутових відходів, обслуговування будинкових вузлів обліку, їх стандартизацію і метрологію, обслуговування водостоків, люків, димовентиляційних каналів, протипожежної автоматики, внутрішніх та зовнішніх тепло - та електропроводів будинку, дизенфекцію, дератизацію, послуги аварійної служби, підготовку будинку до експлуатації у зимовий період, електроенергію на роботу ліфтів, на освітлення сходових кліток, опалення місць загального користування, воду на миття та полив прибудинкової території, податок на землю, матеріальні витрати, витрати на утримання адміністративного приміщення та апарату управління підприємства, санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будинку, технічне обслуговування, комунальні та інші платежі, передбачені чинним законодавством України.

Судом встановлено, що на день подання позову станом на 30 квітня 2015 р., в результаті несплати послуг, передбачених договором, за відповідачкою за період з 01.06.2014 р. по 30.04.2015 р. утворився борг в розмірі 9701,06 грн., який був сплачений нею під час розгляду справи судом першої інстанції.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене суд вірно дійшов висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги.

Тому, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання - інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми.

Крім того, згідно п.10 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. № 1875-ІУ споживач зобов»язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Вказаний обов»язок власника квартири щодо сплати пені за несвоєчасне внесення платежів передбачений також умовами украденого між сторонами договору (п.2.2.5) про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території (а.с.9).

Також з матеріалів справи вбачається, що 15.09.2016 р. представником позивача в порядку ст.ст.27, 31 ЦПК України було уточнено позовні вимоги у зв»язку із частковим погашенням заборгованості (відповідачкою в сумі 9701,06 грн.), та із визначенням заборгованості станом на 14.09.2016 р.

Таким чином, із урахуванням вказаних обставин позивач просив стягнути з відповідачки штрафні санкції : 5719, 75 грн. - суми інфляційних нарахувань; 480,07 грн. - 3% річних; 7552,06 грн. пені та судовий збір у розмірі 396,34 грн. (а.с. 105 -106).

За таких обставин судова колегія вважає, рішення суду першої інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 4» - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року - скасувати і постановити нове, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 4» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 4» штрафні санкці: 5719, 75 грн. - суми інфляційних нарахувань; 480,07 грн. - 3% річних; 7552,06 грн. - пеня та судовий збір у розмірі 396,34 грн.

Рішення може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :