РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

при секретарі Чалій Т.П.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2016р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що з відповідачкою перебували у шлюбних відносинах з 01.03.1997р. по 03.11.2011р. Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_5, 26.07.2000р.н. Після розірвання шлюбу донька проживала з відповідачкою та з нього за рішенням суду на користь відповідачки на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 були стягнуті аліменти в розмірі 556,00грн. щомісячно і до повноліття дитини. З травня 2013р. неповнолітня донька фактично проживає разом з ним, у звязку з чим він припинив сплачувати аліменти відповідачці. З травня 2013р. відповідачка ніякої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки є субєктом підприємницької діяльності і має від цього певні доходи, розмір яких йому невідомий. Інших неповнолітніх дітей вона немає, стягнень з неї по виконавчим документам не проводиться. Він же працює і має дохід у вигляді заробітної плати в середньому розмірі 3500,00грн., вимушений знімати для себе та дитини житло, оскільки власного житла немає. Сплачує щороку за навчання доньки в коледжі 7900,00грн., стипендію донька не отримує. Він повністю забезпечує дитину усім необхідним. Вважає, що відповідачка має матеріальну можливість виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду та до повноліття дитини.

Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07.06.2016р. провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини закрито.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 08.12.2016р. зазначена ухвала скасована, справа направлена на новий розгляд.

Під час нового судового розгляду позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві, позивач додатково суду пояснив, що з травня 2013р. дитина дійсно постійно проживає з ним, а з 15.11.2014р. після того, як вона досягла 14 років і набула право самостійно визначати місце свого проживання, вони зареєстровані та фактично мешкають за однією адресою. Після того, як дитина стала мешкати з ним, він повністю узяв на себе усі витрати на дитину, забезпечує її одягом, харчуванням, необхідними предметами побуту, навчання. Дитина навчається в коледжі на контрактній основі, стипендію не отримує, він сплачує кожного року кошти за навчання. Дитина перебуває на диспансерному обліку у лікаря та зараз проходить медичне обстеження. Йому відомо, що відповідачка є субєктом підприємницької діяльності та здійснює торгівельну діяльність на ринку «Ювілейний» в м.Запоріжжі. Однак ніякої допомоги на утримання дитини добровільно не надає, жодного поштового переказу аліментів він від неї не отримував. Після того, як дитина стала мешкати з ним, він намагається вирішити як в добровільному, так і судовому порядку питання щодо припинення стягнення аліментів на дитину на користь відповідачки. Остання від добровільного вирішення цього питання, в т.ч. забрати виконавчий лист з ДВС, відмовляється, наполягає на погашенні заборгованості по аліментам. Рішенням суду йому відмовлено в звільненні від сплати аліментів на користь ОСОБА_4, також рішенням суду він частково звільнений від заборгованості по сплаті аліментів, у визнанні в порядку ч.4 ст.369 ЦПК України виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, йому відмовлено. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідачка в судове засідання не прибула, її інтереси представляє адвокат ОСОБА_3

Представник відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що дитина з 15.11.2014р. дійсно зареєстрована та постійно проживає з батьком позивачем у справі. Відповідачка намагається надавати дитині посильну матеріальну допомогу, декілька разів направляла на імя позивача грошові перекази, які повертались без отримання. На даний час вона не працює, субєктом підприємницької діяльності не зареєстрована, ніяких власних доходів немає, знаходиться на повному утриманні свого чоловіка ОСОБА_6, з яким перебуває у шлюбі з 14.01.2012р. неповнолітніх дітей від цього шлюбу немає. Вона тривалий час страждає хронічним захворюванням щитовидної залози, гіпертонічною хворобою, потребує витрат на лікування, які також забезпечує її чоловік. Крім того, за рішенням суду вона сплачує аліменти на утримання своєї непрацездатної матері ОСОБА_7, яка зараз мешкає з нею, також страждає на тяжке захворювання хвороба Паркінсона, потребує постійного стороннього догляду. Через свій стан здоровя, стан здоровя матері вона немає можливості працювати. Крім того, є судове рішення, яким з позивача на її користь стягнуті аліменти на утримання дитини. Це рішення не скасовано, перебуває на примусовому виконанні, у позивача перед нею мається заборгованість по сплаті аліментів, позивач лише частково звільнений судом від сплати цієї заборгованості. Питання щодо припинення стягнення з позивача аліментів на її користь до теперішнього часу не вирішено. Просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідка, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за такими підставами.

Суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.03.1997р. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 03.11.2011р., яке набрало законної сили 15.11.2011р., шлюб розірвано (арк..8,9 т.1)

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_5, 26.07.2000р.н. (арк..3 т.1).

Після розірвання шлюбу неповнолітня дитина ОСОБА_5 залишилась мешкати з матірю відповідачкою у справі і рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15.03.2012р., яке набрало законної сили 26.03.2012р., з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 на утримання дитини ОСОБА_5 стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 556,00грн. щомісячно, починаючи з 21.02.2012р. і до повноліття дитини (арк..54-55 т.1).

Виконавчий лист, виданий на підставі зазначеного судового рішення, на даний час знаходиться на примусовому виконанні в органах Державної виконавчої служби (арк..34 т.1).

ОСОБА_9 довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 14.04.2016р. та копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 остання з 15.11.2014р. зареєстрована разом з батьком ОСОБА_1 за адресою м.Запоріжжя, вул..Бородинська,7/187 (арк..74-75,97-98 т.1)

При цьому, судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_5 з травня 2013р. по теперішній час фактично мешкає разом з батьком позивачем у справі. Ці обставини сторонами в судовому засіданні не оспорювались, в судовому засіданні представник відповідачки пояснила, що відповідачка визнає факт постійного проживання дитини з батьком. У звязку з цим зазначена обставина не підлягає доказуванню під час розгляду даної справи.

Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04.06.2014р. відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15.03.2012р. за нововиявленими обставинами, а саме у звязку з тим, що дитина ОСОБА_5 з травня 2013р. мешкає разом з батьком та знаходиться на його утриманні (арк..60 т.1).

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 12.08.2014р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 (арк..63-65 т.1).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 11.02.2015р. відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду Запорізької області від 12.08.2014р. за нововиявленими обставинами, а саме у звязку з тим, що дитина ОСОБА_5 11.11.2014р. знята з реєстрації за місцем мешкання матері та зареєстрована за його місцем проживання (арк..66-67 т.1).

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10.08.2016р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27.09.2016р., відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини (арк..145-146, 181-183 т.1).

Даними судовими рішеннями також встановлено, що з 15.11.2014р. неповнолітня донька сторін ОСОБА_5 зареєстрована та фактично мешкає за адресою місця проживання батька ОСОБА_1

Однак судами зазначено, що підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати на користь ОСОБА_4 аліментів, стягнутих за рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15.03.2012р., немає, оскільки нормами СК та ЦК України такий спосіб захисту прав та обовязків щодо стягнення аліментів не передбачений. Питання, повязані з припиненням обовязку боржника за зазначеним рішенням можуть бути вирішені позивачем в порядку ч.4 ст.369 ЦПК України.

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 31.10.2016р., яке набрало законної сили 11.11.2016р., ОСОБА_1 звільнено від сплати на користь ОСОБА_4 заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 за період з 15.11.2014р. по 31.10.2016р. в сумі 13 084,48грн. В іншій частині позову відмовлено (арк..113-114 т.2).

Також судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_5 навчається в Запорізькому електротехнічному коледжі Запорізького Національного технічного університету за спеціальністю «Дизайн», форма навчання денна, строк навчання 3 роки 10 місяців. Навчання здійснюється на контрактній основі відповідний договір укладено 27.08.2015р. між навчальним закладом, з однієї сторони, та ОСОБА_5, ОСОБА_1, з іншої. ОСОБА_9 із цим договором вартість навчання за весь період становить 31 600,00грн., за один рік 7900,00грн., і сплачується по семестрах замовником ОСОБА_1 (арк..115 т.2).

ОСОБА_9 платіжних документів ОСОБА_1 17.08.2015р. та 05.02.2016р. сплатив за навчання ОСОБА_5 відповідно 3 160,00грн. та 4740,00грн. (арк..7 т.1).

ОСОБА_9 оглянутої в судовому засіданні амбулаторної картки ОСОБА_5, вона знаходилась на диспансерному обліку у лікаря ортопеда з діагнозом плоскостопість, у лікаря нефролога з діагнозом хронічний пієлонефрит. На даний час проходить медичне обстеження на підтвердження діагнозу.

Відповідачка ОСОБА_4 знаходиться в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 з 14.01.2012р. (арк..129 т.1).

ОСОБА_9 копії трудової книжки ОСОБА_4 остання офіційно не працевлаштована з 28.01.2010р., з 01.03.2013р. по 23.02.2014р. отримувала допомогу по безробіттю відповідно до ст.23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (арк. 106-107 т.2).

З 17.01.2017р. ОСОБА_4 перебуває на обліку як безробітна особа в Правобережному районному центрі зайнятості населення (арк..105 т.2).

ОСОБА_9 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17.01.2017р. відомості про реєстрацію в цьому реєстрі ОСОБА_4 відсутні (арк.123 т.2).

ОСОБА_9 консультативних висновків МЦ «Діасервіс» від 15.03.2011р. та 26.02.2014р. ОСОБА_4 знаходиться під наглядом лікаря ендокринолога з діагнозом ДТЗ 2 ст., середньої тяжкості, мед.компенсація. С-м вегетативної дисфункції. С-м СТД (арк..89,90 т.2).

ОСОБА_9 довідки лікаря-невропатолога ОСОБА_10 від 10.01.2017р. ОСОБА_4 з 16.11.2015р. по теперішній час знаходиться під наглядом лікаря-невропатолога ПМЦ «Комплекс+» з діагнозом: патологія магістральних судин головного мозку, гіпертонічна хвороба 2 ст., дисциркуляторна енцефолопатія 2 ст., виражений цефолгічний, вестибуляторний синдром (арк..104 т.2)

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20.04.2015р., яке набрало законної сили 06.05.2015р., з ОСОБА_4 на користь її матері ОСОБА_7, 22.02.1949р.н., стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700,00грн. щомісячно, починаючи з 27.02.2015р., довічно (70-71 т.2).

ОСОБА_9 консультативного висновку Університетської клініки при Запорізькому державному медичному університеті від 22.03.2015р. ОСОБА_7 страждає хворобою Паркінсона 1,5ст., рекомендовано диспансерний облік у невропатолога (арк.. 109 т.2).

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 з 2012р. по теперішній час, вони мають спільний бюджет, ведуть спільне господарство. Дружина тривалий час ніде не працює за станом свого здоровя, вона страждає на ряд хронічних захворювань, постійно лікується, витрати на лікування забезпечує він за рахунок свого доходу. Крім того, за рішенням суду дружина повинна сплачувати аліменти на утримання своєї непрацездатної матері щомісячно по 700,00грн. Ці аліменти також сплачуються за рахунок його доходу. Донька дружини від шлюбу з ОСОБА_1 ОСОБА_5 пішла жити до батька в 2013р., з цього часу вони з дружиною намагаються надавати дитині матеріальну допомогу, періодично поштовими переказами направляють гроші в сумі 300-400,00грн., але позивач їх не отримує і гроші повертаються.

Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.8,9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

ОСОБА_9 з ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

ОСОБА_9 з ст.181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

ОСОБА_9 з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, крім випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

ОСОБА_9 з ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника аліментів або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

ОСОБА_9 з ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_9 з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності та взаємозвязку з точки зору належності, допустимості, достатності та достовірності, враховуючи насамперед інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним на підставі судового рішення стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки, оскільки стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Обовязок батьків утримувати свою неповнолітню дитину є беззаперечним. Способи виконання такого обовязку повинні визначатись за спільною домовленістю між батьками. За відсутності такої домовленості, той з них, з ким проживає дитина, вправі звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Тобто, законодавчо визначено право звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини того з батьків, з ким вона проживає, за відсутності домовленості між батьками.

Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_5, яка на час звернення до суду з цим позовом постійно проживає з батьком ОСОБА_1, який і звернувся до суду з цим позовом.

Ці обставини підтверджуються наданими суду письмовими доказами та встановлені багаточисленними судовими рішеннями. Крім того, вони визнаються сторонами у справі, тому не підлягають доказуванню іншими законними засобами.

При цьому, суд враховує, що спору між сторонами про місце мешкання дитини на момент звернення до суду з цим позовом немає, оскільки їх неповнолітня донька ОСОБА_5, 26.07.2000р.н., досягши 14 років, самостійно визначила місце свого проживання, у звязку з чим подала заяву про зняття з реєстрації за місцем мешкання матері та 15.11.2014р. зареєструвала місце свого проживання за адресою місця проживання батька ОСОБА_1.

При постановленні даного рішення суд не бере до уваги той факт, що рішенням суду від 15.03.2012р. з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_4 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 в розмірі 556,00грн. щомісячно з 21.02.2012р. і до повноліття дитини, яке на даний час є чинним і знаходиться на примусовому виконанні.

В даному випадку суд виходить з того, що позивач протягом тривалого часу намагається вирішити питання припинення стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_4 саме у звязку з тим, що їх неповнолітня донька, на утримання якої з нього первісно були стягнуті аліменти, змінила місце свого проживання, постійно мешкає з ним і знаходиться на його утриманні.

Зі змісту судових рішень, які були постановлені з приводу даного спору, вбачається, що звільнення від сплати аліментів не передбачений діючим законодавством як спосіб захисту прав та обовязків щодо сплати аліментів, питання припинення обовязку боржника сплачувати аліменти за рішенням суду можуть бути вирішені в порядку ч.4 ст.369 ЦПК України.

Судом встановлено, що позивач в порядку ч.4 ст.369 ЦПК України звертався до Хортицького районного суду м.Запоріжжя із заявою про визнання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Хортицького районного суд м.Запоріжжя від 15.03.2012р., таким, що не підлягає виконанню і ухвалою суду від 21.12.2016р. в її задоволенні відмовлено. Наразі ухвала суду законної сили не набрала, оскільки оскаржується в апеляційному порядку, що не оспорюється сторонами у справі.

Отже, існує певна правова невизначеність у вирішенні питання щодо припинення обовязку ОСОБА_1 сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки на користь ОСОБА_4, яка, на думку суду, не може бути використана всупереч інтересам неповнолітньої дитини.

Суд вважає, що вирішення на даний час питання стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 не може бути поставлено в залежність від наявності протилежного за змістом судового рішення, оскільки судом достовірно встановлено, що обставини, які були суттєвими для постановлення рішення суду від 15.03.2012р., на даний час дійсно змінились і фактичні підстави стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки відпали, в той час, як виникли фактичні та юридичні підстави для стягнення аліментів з матері дитини на користь батька, з яким дитина проживає.

Тому, виходячи, перш за все, із інтересів неповнолітньої дитини і необхідності забезпечення їй умов життя, необхідних для розвитку, навчання, виховання, а також принципу справедливості, розумності, моральності, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, суд виходить з вимог ст.181,182,184 СК України.

Так, під час судового розгляду суд встановив, що відповідачка ОСОБА_4 не працює, субєктом підприємницької діяльності не зареєстрована, на даний момент знаходиться на обліку як безробітна особа і питання щодо виплати допомоги по безробіттю, яка носить тимчасовий характер, ще не вирішено, що свідчить про наявність у ОСОБА_4 нерегулярного та мінливого доходу.

Вказані обставини підтверджуються сукупністю наданих суду відповідачкою та її представником письмових доказів трудовою книжкою, довідками, витягами, які суд вважає належними та допустимими, тому приймає за основу при вирішенні даної справи. Доказів, які б спростували ці обставини, позивач суду не надав, фактично в судовому засіданні їх не оспорював.

Незважаючи на те, що позивач просить стягнути аліменти в розмірі ? частки від заробітку (доходу) відповідачки, суд, беручи до уваги вимоги ст.184 СК України, встановивши, що відповідачка має нерегулярний та мінливий дохід, вважає необхідним визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі.

При цьому, суд не виходить за межі позовних вимог, оскільки визначення розміру аліментів в частці від заробітку або в твердій грошовій сумі є способом присудження аліментів, який суд відповідно до змісту ст.184 СК України може визначати самостійно на підставі встановлених ним конкретних обставин справи.

Доводи представника відповідачки про те, що ОСОБА_4 немає ніякого власного доходу і сама перебуває на утриманні чоловіка, не є підставою для звільнення її від обовязку утримувати свою неповнолітню дитину, оскільки законодавець не ставить вирішення питання про стягнення аліментів на неповнолітню дитину від матеріальної можливості матері чи батька. Ця обставина враховується судом лише при визначенні розміру аліментів.

Визначаючи конкретний розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, суд враховує істотні для даної справи обставини, які передбачені ст.182 СК України, зокрема, вік дитини 16 років, що дитина матеріально достатньо не забезпечена, навчається на контрактній основі в коледжі, оплату за навчання здійснює батько, стипендію вона не отримує, знаходиться на диспансерному обліку з хронічним захворювання і на даний час проходить медичне обстеження для підтвердження діагнозу.

Також суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище відповідачки, яка страждає на ряд хронічних захворювань і знаходиться під наглядом лікарів, але інвалідом не визнана, є працездатною особою, офіційно не працевлаштована, має статус безробітної особи, знаходиться в іншому шлюбі, неповнолітніх дітей від цього шлюбу немає, за рішенням суду зобовязана сплачувати аліменти на утримання своєї непрацездатної матері.

За вказаних обставин, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 560,00грн. щомісячно, починаючи з 19.02.2016р. і до повноліття дитини.

На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір в сумі 551,20грн.

ОСОБА_9 зі ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.27 Конвенції ООН про права дитини, ст.7,180-184 Сімейного кодексу України, ст.3,4,10,11,57-61,88,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, 27.05.1972р.н., ур.м.Запоріжжя, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, 02.05.1971р.н., ур. м.Коростень Житомирської обл.., РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, 26.07.2000р.н., в розмірі 560,00грн. (пятсот шістдесят гривень 00 копійок) щомісячно, починаючи з 19.02.2016р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4, 27.05.1972р.н., ур.м.Запоріжжя, РНОКПП НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в сумі 551,20грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення, особами, які приймали участь у справі, але не були присутні під час його проголошення, - в той же строк з моменту отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 30.01.2017р.

Суддя Н.А.Мурашова

24.01.2017