Справа № 148/842/16-ц Провадження № 22-ц/772/378/2017Головуючий в суді першої інстанції Ковганич С. В.
Категорія 30Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Медяного В.М., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: позивача ОСОБА_2 і його представника ОСОБА_3; представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім»

на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 8 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» і ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

В с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПрАТ «Київський страховий дім», ОСОБА_7 і ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди в загальній сумі 110 163,20 гр., завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а саме, дорожньо-транспортної пригоди.

У липні 2016 року ОСОБА_2 подав позовну заяву (уточнену), заявивши вимоги до ПрАТ «Київський страховий дім» і ОСОБА_5 про відшкодування шкоди та просив стягнути з ПрАТ «Київський страховий дім» 60 163,20 гр. матеріальних збитків і 5 000 гр. моральної шкоди, а з відповідача ОСОБА_5 просив стягнути 45 000 гр. моральної шкоди.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 8 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» і ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої майну - кошти в сумі 45 163,20 гр.; 4 688,47 гр., як страхове відшкодування за шкоду спричинену здоров'ю; 1527,16 гр. відшкодування матеріальної шкоди; 5 000 гр. у відшкодування спричиненої моральної шкоди, а також 5 000 гр. понесених судових витрат за надання правової допомоги.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з відповідача ПрАТ «Київський страховий дім» на користь держави судові витрати з оплати судового збору із позовних вимог майнового характеру кошти в сумі 1 378 гр. та з оплати позовних вимог немайнового характеру кошти в сумі 1 378 гр.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Київський страховий дім» просить рішення суду в частині стягнення коштів із ПрАТ «Київський страховий дім» скасувати, прийняти в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПрАТ «Київський страховий дім» відмовити повністю.

Зазначив, що рішення суду в цій частині є незаконним та необгрунтованим і таким, що не грунтується на нормах матеріального і процесуального права. Вважає, що висновки суду викладені в рішенні суду не відповідають дійсним обставинам справи, що мають значення для справи; наявна недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Позивач рішення суду не оскаржив.

В судовому засіданні представник відповідача ПрАТ «Київський страховий дім» підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Позивач і його представник заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просять її відхилити і залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилася.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

По даній справі рішення суду оскаржується лише відповідачем ПрАт «Київський страховий дім» і лише у частині задоволення позовних вимог, заявлених до нього.

Суд першої інстанції встановив, що 2 квітня 2015 року біля 19.50 год. ОСОБА_8 керуючи автомобілем «Citroen Jampy» реєстраційний номер НОМЕР_3 на 63 км. + 100 м. дороги Т23-05 «Хмельницький-Віньківці-Ялтушки» та рухаючись зі швидкістю біля 100 км/год. в зоні дії дорожнього знаку 1.12. «Вибоїна», не врахувавши дорожньої обстановки і стану транспортного засобу, щоб постійно контролювати його рух, не обрав безпечної швидкості, внаслідок чого виїхав на праве узбіччя, де допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2109» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2, який знаходився на узбіччі в статичному положенні.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля «ВАЗ-2109» ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому поперечного відростку зліва 1-го поперекового хребця, які згідно висновку судово-медичної експертизи являються тілесними ушкодженнями середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я (том 1 а. с. 23-24).

ОСОБА_8 порушив вимоги пунктів 1.10., 10.1., 12.1., 12.3., 12.6. «б» Правил дорожнього руху в Україні і вимоги дорожніх знаків 1.12. і 7.2.1.

Власником автомобіля «Citroen Jampy», яким керував ОСОБА_8, являється ОСОБА_7 (том 1 а. с. 22).

Згідно полісу № АІ/4256990 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 26.11.2014 року страховиком ПрАТ «Київський страховий дім» та страхувальником ОСОБА_7, забезпеченим транспорт-ним засобом являється автомобіль марки «Citroen Jampy», типу В2, номерний знак НОМЕР_3, 2001 року випуску, зі строком дії: з 27.11.2014 року до 26.11.2015 року включно (том 1 а. с. 21).

Цим полісом визначена страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду заподіяну життю/здоров'ю - сто тисяч гр.; за шкоду заподіяну майну - п'ятдесят тисяч гр. (пункт 4).

7 квітня 2015 року ОСОБА_8 надав ПрАТ «Київський страховий дім» повідомлення про подію, що може бути визнана страховою, яке прийнято страховиком 7 квітня 2015 року (том 1 а. с. 60).

30 квітня 2015 року ОСОБА_2 надав повідомлення до ПрАТ «Київський страховий дім» про подію, що може бути визнана страховою, а також надав необхідні документи у тому числі надав свій поліс № АІ/2768189 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданий 07.09.2014 року ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» на строк дії з 09.09.2014 року до 08.09.2015 року (том 1 а. с. 72-73, 74, 79).

Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 5 лютого 2016 року, яка набрала законної сили, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито у зв'язку зі смертю обвинуваченого (том 1 а. с. 5).

Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою 12 квітня 2016 року відкрито спадкову справу № 101/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 (актовий запис № 71 від 24 грудня 2015 року, вчинений виконавчим комітетом Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області) за претензією (вимогою кредитора) ПАТ «Дельта Банк». Заяви інших спадкоємців про прийняття спадщини відсутні (том 1 а. с. 224-238).

Згідно відповіді на адвокатський запит Тульчинська центральна районна лікарня повідомила, що ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Тульчинської ЦРЛ з 3 квітня 2015 року по 27 квітня 2015 року з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, переломи поперекових відростків тіл L1, L2, L3, L4 та отримував призначене лікування перерахованими у відповіді медичними препаратами (том 1 а. с. 6).

З урахуванням товарних чеків, що містять на аркушах 7-9 у першому томі цивільної справи позивач сплатив за призначені ліки: L - лізін - 18 ампул; фізрозчин 0,9 100,0 - 14 флаконів; система 14 штук; шприци 10,0 - 14 шт.; шприци 5,0 - 50 штук; цефтріаксон - 10 флаконів; вода для ін'єкцій - 10 ампул; лідокаїн - 10 ампул; нейроксон - 5 ампул; діклак - 8 ампул; кетолонг - 6 ампул; інтопрес таблетки - 2 планшетки; адвокард таблетки - 5 планшеток; тридуктан МВ - 4 планшетки; магнікор 75 таблеток - 1 упаковка; клівас 10 таблеток - 2 планшетки; тіатріазоліе 4.0 - 13 ампул; актовегін - 4 ампули; пірацетам - 10 ампул; трентал таблетки - 2 планшетки; вата - 1 упаковка; спирт - 2 флакони, загальну суму 1 838,47 гр.

За проведене 3 квітня 2015 року медичне обстеження: СКТ грудного та поперекового відділу хребта, МРТ грудного відділу хребта і МРТ головного мозку ОСОБА_2 сплачено 2 850,00 гр.: квитанція № 374 - 1 300 гр., квитанція № 377 - 700 гр., квитанція № 370 - 850 гр. (том 1 а. с. 7).

Разом сплачено коштів 4 688,47 гр. (2 850,00 + 1838,47).

На проїзд до лікарів позивач потратив 1527 гр. (том 1 а. с. 10-11).

Згідно висновку експерта № 93 від 17.06.2015 року отриманого за наслідками проведеної автотоварознавчої експертизи, розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля ВАЗ-2109 державний номерний знак НОМЕР_4, 1991 року випуску, в результаті його пошкодження з ПДВ складає 45 163,20 гр. (том 1 а. с. 12-14, 15-19).

Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім», розглянувши повідомлення про подію, надало ОСОБА_2 12.05.2015 року за № 530 відповідь про те, що дана дорожньо-транспортна пригода не являється страховим випадком, а тому страховик не відшкодовує шкоду завдану внаслідок цієї ДТП та порадило заявнику по даному питанню звернутися до безпосереднього заподіювача шкоди (том 1 а. с. 20).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини володільця джерела підвищеної небезпеки у її заподіянні. На володільця підвищеної небезпеки не може бути покладено обов'язок з відшкодування такої шкоди лише в разі, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як зазначено вище власником автомобіля «Citroen Jumpy» являється ОСОБА_7 (том 1 а. с. 22).

ОСОБА_7 застрахувала свою цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації належного їй наземного транспортного засобу у ПрАТ «Київський страховий дім" та має поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4256990 строком дії від 27 листопада 2014 року до 26 листопада 2015 року включно (том 1 а. с. 21).

За правилами ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1).

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого (пункт 9.2).

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого (пункт 9.3).

Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в ньому (пункт 9.4).

Полісом № АІ /4256990 від 26.11.2014 року у пункті 4. визначено страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю - сто тисяч; за шкоду, заподіяну майну - п'ятдесят тисяч (том 1 а. с. 21).

Загальний порядок здійснення страхового відшкодування на території України визначається розділом III Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема відповідно до п. 22.1. статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначає, що шкодою, заподіяною в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, зокрема, являється шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до статті 29 цього Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

По справі встановлено, що позивачу заподіяна шкода його майну - автомобілю ВАЗ 21093 державний номерний знак НОМЕР_4, на суму 45 163,20 гр. (том 1 а. с. 12-14).

Визначена висновком експерта сума матеріального збитку у розмірі 45 163,20 гр., сторонами, у тому числі страховиком, не заперечена і не спростована, тобто визнана ним.

Таким чином до задоволення підлягають вимоги позивача про відшкодування йому матеріального збитку за пошкоджений автомобіль в сумі 45 163,20 коп.

Також судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу спричинена шкода його здоров'ю.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 992 від 7.09.2015 року у ОСОБА_2 станом на 03-27.04.2015 року виявлене тілесне ушкодження у вигляді перелому поперечного відростку зліва 1-го поперекового хребця, що могло утворитися від дії тупого твердого предмету, яким могла бути виступаюча конструкція частини салону автомобіля, не виключено, під час ДТП, яка мала місце 02.04.2015 року, та за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я (том 1 а. с. 23-24).

Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого (пункт 9.3 статті 9).

Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в ньому (пункт 9.4).

Полісом № АІ /4256990 від 26.11.2014 року у пункті 4. визначено страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю - сто тисяч (том 1 а. с. 21).

Зі змісту пункту 23.1 статті 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» слідує, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

Відповідно до пункту 24.1. ст. 24 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я.

Позивач документально підтвердив понесені витрати отриманого ним лікування і діагностики на суму 4 688,47 гр. та витрати, пов'язані із доставкою до лікувального закладу для лікування і реабілітації із місця свого проживання - с. Холодівка Тульчинського району Вінницької області до Тульчинської центральної районної лікарні, яка знаходиться у м. Тульчині Вінницької області і для відповідного медичного обстеження в обласному центрі, на загальну суму 1 527,16 коп. (том 1 а. с. 6-11).

Суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення цієї частини позовних вимог.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167, ч. 2 ст. 1187 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, покладається на особу, яка її завдала, за наявності її вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

За правилами статті 22, статті 23 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 1194 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, а також моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

За положеннями ст. 26 1 Закону страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, передбачений договором, складає 100 000 гр. (том 1 а. с. 21).

Розмір моральної шкоди, що має бути відшкодований страховиком визначається у 5 000 гр., який вірно визначений судом.

Відповідно до частини 1 і 3 статті 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

За правилами статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать, зокрема: витрати на правову допомогу.

При подачі позовної заяви 14.04.2016 року позивач не сплачував судовий збір, зазначивши, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п.п.2, 6 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

За правилами статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом: Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

За надання правової допомоги адвокатом ОСОБА_3 позивач сплатив нараховану йому суму в розмірі 5 000,00 гр., згідно наданої квитанції № 369 від 25 жовтня 2016 року (том 1 а. с. 137-138, 248-249).

Доводи апеляційної скарги про те, що потерпіла особа - позивач ОСОБА_2 не звертався до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування спростовуються наступним.

Відповідно до пункту 35.1 статті 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду із додатком позивач направив страховику - ПАТ «Київський страховий дім» 30.04.2015 року (том 1 а. с. 72-79).

Згідно з п. 36.1 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Розглянувши це повідомлення страховик повідомив потерпілу особу про те, що він не відшкодовує шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою, оскільки така пригода не є страховим випадком і за її спричинення не виникає цивільно-правова відповідальність. Одночасно повідомив, що за відшкодуванням шкоди потерпіла особа вправі звернутися до безпосереднього заподіювача шкоди (том 1 а. с. 20).

За наявності такої відмови страховика потерпіла особа звернулася за вирішенням даного спору до суду.

Також безпідставними та не відповідними вимогам закону являються твердження відповідача ПАТ «Київський страховий дім» в тому, що ОСОБА_8 має водійський стаж менше 3-х років, у зв'язку з чим його цивільно-правова відповідальність не є застрахованою, а отже у страховика не виникає цивільно-правової відповідальності, оскільки зобов'язання страховика за полісом № АІ/4256990 обмежується шкодою, завданою конкретними особами, вказаними в полісі, а не будь-якими особами, які керують забезпеченим транспортним засобом та у даному випадку за цим полісом страховий випадок не настав, а, отже, і відсутні зобов'язання страховика виплачувати суму страхового відшкодування.

За правилами статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Статтею 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено виключний перелік випадків, за наявності яких спричинена шкода страховиком не відшкодовується.

Відмова у здійсненні страхового відшкодування, згідно вимог статті 37 цього Закону, можлива за наявності виключних підстав, таких як:

37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров'я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону);

37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди;

37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

37.2. Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

37.3. Незадовільне фінансове становище страховика (МТСБУ) не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Зазначені вимоги закону не містять наведених відповідачем підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Крім того, стаття 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком визначає дорожньо-транспортну пригоду, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункт 1.7 статті 1 цього Закону).

Особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду (пункт 1.4 статті 1 цього Закону).

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, можна зробити висновок про те, що особами, відповідальність яких застрахована за договором являються: страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом і таке володіння забезпеченим транспортним засобом являється правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Ні законом, ні рішенням суду по даній справі іншого не встановлено, як і не встановлена у тому числі неправомірність володіння забезпеченим транспортним засобом водієм ОСОБА_8.

Інші доводи апеляційної скарги також являються безпідставними, надуманими і такими, що не грунтуються на законі, на висновки суду першої інстанції не впливають та спростовані наведеним вище.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 заявлених до відповідача ПрАТ «Київський страховий дім».

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» відхилити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 8 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ М.В. Матківська

Судді: /підпис/ В.М. Медяний

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська