АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 682/2864/16-ц
Провадження № 22-ц/792/628/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Грох Л.М.,

секретар Шевчук Ю.В.

з участю : позивача, її представника, відповідача

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 682/2864/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду від 6 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Славутської міської ради № 72 від 17 березня 2016 року «Про визначення місця проживання малолітніх дітей», відібрання дітей, визначення місця проживання дітей.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, її представника, відповідача, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом просила визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Славутської міської ради № 72 від 17 березня 2016 року «Про визначення місця проживання малолітніх дітей», стягнути із виконавчого комітету Славутської міської ради суму коштів аліментів, які повинен був сплатити ОСОБА_2 на її користь за період з часу незаконного припинення їх виплати на підставі протиправного рішення виконавчого комітету Славутської міської ради від 17 березня 2016 року за № 72. Зазначала, що перебувала із ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2004 року по 23 жовтня 2015 року від якого вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначала, що шлюбні відносини із ОСОБА_5 не склалися через суперечки в сімї, зловживання відповідачем спиртними напоями. Тому у вересня 2015 року відповідач переїхав на проживання до своїх батьків в с. Пашуки, Славутського району. Рішенням суду стягнуто із ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей, а 23 жовтня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу, з березня 2016 року, відповідно до рішення виконавчого комітету Славутської міської ради діти стали проживати із ОСОБА_2 по вул. Б. Хмельницького, 17 в селі Пашуки, Славутського району Хмельницької області. Звертаючись до суду із позовом позивач вказувала, що даним рішенням виконавчого комітету порушено її права як матері двох дітей, в частині прийняття рішення про зміну місця проживання дітей за межами територіальної юрисдикції виконавчого комітету.

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6 Провадження № 22-ц/792/ 628/17

Доповідач Костенко А.М. Категорія № 48

Рішенням Славутського міськрайонного суду від 6 лютого 2017 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з рішенням суду не погоджується, просить його скасувати та постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, судом першої інстанції не було належним чином досліджено факти порушення ст. ст. 3,4,5,6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Зазначала, що судом першої інстанції не було взято до уваги факт недійсності протоколу №2 засідання Комісії з питань захисту прав дитини від 15 березня 2016 року, який було підписано не Головою Комісії, а заступником. Крім того, міським головою м. Славути перевищено свої повноваження щодо поширення посадових функцій на представників територіальної громади с. Пашуки ОСОБА_2 про встановлення місця проживання з ним малолітніх дітей.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

У відповідності до п. п.3, 4 ч. 1 та ч. 2, ст. 309 підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 24 квітня 2004 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу в сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких є ОСОБА_2.

Рішенням суду в травні 2014 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку.

Рішенням суду від 23 жовтня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано, під час розірвання шлюбу сторони погодили, що малолітні діти залишаться проживати разом з матірю ОСОБА_1, про що зазначено в мотивувальній частині рішення.

3 березня 2016 року ОСОБА_2 звернувся з заявою до органу опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради про визначення місця проживання його малолітніх дітей сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 разом з ним в с. Пашуки Славутського району, однак в заяві не зазначив підстав для прийняття такого рішення органом опіки і піклування.

15 березня 2016 року вказана заява ОСОБА_2 була розглянута на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Славутської міської ради за присутності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та малолітнього сина сторін ОСОБА_5.

На засіданні виступили доповідач Шаргородська Н.І., Федорчук Т.А., Федорчук В.А., малолітній син сторін ОСОБА_5 та педагог школи.

З протоколу засідання комісії не вбачається, що на даному засіданні оглядались відповідні письмові документи з приводу характеристики батьків, обстеження умов для проживання дітей як в матері так і в батька, інші документи, які мали значення для встановлення обставин, передбачених ч. 2 ст. 161 Сімейного кодексу України, при вирішенні спору щодо місця проживання дітей.

На засіданні, комісія вирішила клопотати перед виконавчим комітетом Славутської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_2

Рішенням виконавчого комітету Славутської міської ради № 72 від 17 березня 2016 року визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з батьком ОСОБА_2 в с. Пашуки вул. Б.Хмельницького, 17, Славутського району.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

П. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008, № 866 встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад (далі - служби у справах дітей).

П. 72 Порядку передбачено, що для розв'язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).

Під час розв'язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов'язків матері та батька щодо дитини.

Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт за формою згідно з додатком 9.

У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання згідно з додатком 9. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду.

Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення.

Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров'ю та розвитку дитини.

Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною, служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Отже, при вирішення спорів про визначення місця проживання малолітніх дітей органи опіки і піклування та суди повинні встановлювати виняткові обставини у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дітей разом з матір'ю.

Така ж правова позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 14 грудня 2016 року № 6-2445цс16, прийнятій за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права.

Однак, як вбачається з матеріалів справи комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Славутської міської ради в повному обсязі вимоги п. 72 Порядку не виконала. Так на час проведення засідання не було проведено працівниками комісії обстеження житлово-побутових умов по місцю проживання як матері, так і батька, працівником комісії до засідання не було проведено бесіду з обома батьками, не відвідано їх за місцем проживання, не складено акт за формою згідно з додатком 9 до Порядку, не проведено бесіду з донькою ОСОБА_4 з приводу її прихильності до матері чи батька.

По справі, яка переглядається, встановлено, що мати дітей має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерело існування, вона створила умови для проживання, виховання та розвитку дітей, має самостійний дохід, не зловживає спиртними напоями, не вживає наркотичні засоби, беззаперечних доказів, що своєю поведінкою може зашкодити здоров'ю та розвитку дитини відповідачем по справі надано не було.

З врахуванням викладеного слід прийти до висновку, що органи опіки і піклування та суд першої інстанції в цій справі не встановили виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дітей разом з матір'ю.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги, що засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Славутської міської ради 15 березня 2016 року було проведено з порушенням процедури, передбаченої п. 72 Порядку, висновок комісії та оспорюване рішення виконавчого комітету Славутської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей не ґрунтуються на всебічно досліджених обставинах, визначених ч. 2 ст. 161 Сімейного кодексу України, та на час їх прийняття не були достатньо обгрунтовані.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в межах позову про часткове задоволення позовних вимог, а саме визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Славутської міської ради № 72 від 17.03.2016 року «Про визначення місця проживання малолітніх дітей» і визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з матірю ОСОБА_1, так як на даний час відсутні підстави для розлучення дітей з матірю.

Однак, при цьому в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з виконавчого комітету Славутської міської ради на її користь аліментів, які повинен був сплатити ОСОБА_2 за період з часу незаконного припинення їх виплати на підставі протиправного рішення виконавчого комітету Славутської міської ради від 17 березня 2016 року за № 72 слід відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами після оскаржуваного рішення виконавчого комітету Славутської міської ради від 17 березня 2016 року діти проживали разом з батьком та перебували на його повному утриманні, а аліменти відповідно до норм сімейного законодавства стягуються на користь того з батьків, на утриманні якого перебувають неповнолітні діти.

Оскільки після рішення виконавчого комітету Славутської міської ради неповнолітні діти не перебували на утриманні позивача, проживали з батьком і він їх повністю утримував, то в позивача відсутнє право вимагати за період проживання дітей на підставі відповідного рішення органу опіки і піклування з батьком сплату їй аліментів як з відповідача, так і суму коштів аліментів з виконавчого комітету,

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Славутського міськрайонного суду від 6 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Славутської міської ради № 72 від 17.03.2016 року «Про визначення місця проживання малолітніх дітей».

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.

В решті позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з виконавчого комітету Славутської міської ради та ОСОБА_2 судові витрати у вигляді судового збору по 578 грн. 76 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис) А.М. Костенко

Судді (підписи) Р.С. Гринчук

ОСОБА_7

Згідно з оригіналом ОСОБА_8