Унікальний номер справи 333/4669/16-ц
Номер провадження 2/333/176/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

м. Запоріжжя 24 травня 2017 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючий суддя Фунжий О.А., при секретарі Лященко В.А., за участю відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою

Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 25 лютого 2014 р. відповідач звернулась до позивача із заявою про надання банківських послуг, згідно якій отримала кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. За укладеним кредитним договором відповідач зобов'язалась погашати заборгованість за тілом кредиту, сплачувати відсотки за користування кредитом, комісії, пені та штрафи. Відповідач свої обовязки за кредитним договором не виконує, в звязку з чим станом на 15 червня 2016 р. виникла заборгованість на суму 13 592 грн. 45 коп., з яких: 5 395 грн. 43 коп. - заборгованість за кредитом, 1 643 грн. 09 коп. - відсотки за користування кредитом, 4 897 грн. 04 коп. - пеня за прострочене зобов'язання, 1 050 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу, 500 грн. - фіксована складова штрафу, 623 грн. 45 коп. - процентна складова штрафу, погашено заборгованість 516 грн. 56 коп. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором, а також витрати на сплату судового збору в сумі 1 378 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, наполягаючи на задоволені позову.

Відповідач позов не визнала, суду пояснила, що кредитний договір з позивачем не укладала, кредитними коштами не користувалась.

Позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засідання належними документами встановлено, що 25 лютого 2014 р. відповідач ОСОБА_1 звернулась до ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг. (а.с. 8) Зазначеною заявою відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до ст. 626 ч.1 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 634 ч. 1 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В судовому засіданні встановлено, що Умови і Правила надання банківських послуг, Тарифи банку, додані до позовної заяви (а.с. 9-10, 11-44), є формулярами та стандартними формами, передбаченими ст. 634 ч.1 ЦК України. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування.

Відповідно до ст. 639 ч. 1, 2 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Таким чином, підписана відповідачем анкета-заява від 25 лютого 2014 р. разом з Умовам і Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку є укладеним між позивачем і відповідачем кредитним договором, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 5 000 грн. на картковий рахунок 5546832. (а.с. 7)

Відповідно до ст. 1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом п. 2.1.1.12.1 Умов і Правил надання банківських послуг відповідач з-а вказаним кредитним договором зобов'язалась повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, які складають загальну заборгованість клієнта. (а.с. 35-зв.)

Наданим позивачем розрахунком встановлено, що станом на 15 червня 2016 р. заборгованість відповідача за кредитом складає 5 395 грн. 43 коп., за відсотками - 1 643 грн. 09 коп., пеня за прострочене зобов'язання - 4 897 грн. 04 коп., пеня за несвоєчасність сплати боргу - 1 050 грн., фіксована складова штрафу - 500 грн., процентна складова штрафу - 623 грн. 45 коп., з яких погашено заборгованість на суму 516 грн. 56 коп., залишок заборгованості - 13 592 грн. 45 коп. (а.с. 5-7)

Розмір заборгованості відповідача за кожною складовою підтверджено випискою з карткового рахунку 554682, відкритого на ім'я ОСОБА_1. (а.с. 102-105)

При цьому суд приймає до уваги, що згідно Умов і Правил надання банківських послуг:

п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4: клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт; підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с. 30);

п. 2.1.1.12.2: за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Сплата відсотків за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків. В разі якщо в дату нарахування відсотків згідно цих Умов клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов'язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків (а.с. 35-зв.);

п. 2.1.1.12.2.2: у разі виникнення прострочених зобов'язань із терміном прострочки понад 90 днів клієнт сплачує банку пеню в розмірах, зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування (а.с. 36);

п. 2.1.1.12.6.1: у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів (а.с. 36);

п. 2.1.1.12.7.1: у разі непогашення заборгованості минулого місяця до 25 числа поточного місяця клієнт сплачує пеню за несвоєчасне погашення кредитного ліміту (а.с. 36);

п. 2.1.1.7.6: при порушені клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору (а.с. 33-зв.).

У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що за вказаним кредитним договором відповідач не повернула кредитні кошти, не сплатили відсотки за користування кредитом, пеню та штраф, суд вважає за необхідне стягнути з неї на користь позивача заборгованість за цим договором в сумі 13 592 грн. 45 коп., складові якої наведено вище.

Пояснення відповідача про те, що вона кредитний договір не підписувала, кредитними коштами не користувалась, спростовуються наданими позивачем копією анкети-заяви (а.с. 8), в якій зазначено, що вказана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг; поясненнями, що містяться в заперечені відповідача (а.с. 61), про те, що 25 лютого 2014 р. відповідачем було відкрито їй картковий рахунок зі встановленим лімітом у розмірі 5 000 грн., випискою з карткового рахунку. (а.с. 102-105)

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача про те, що 13 червня 2015 р. з її кредитної картки шляхом обману знято грошові кошти (а.с. 61, 87-90), з таких підстав.

За даними позивача відповідач має в банку відкриті наступні рахунки: 554682 - за кредитним договором від 25 лютого 2014 р. (а.с. 70); 076234 (а.с. 71); 187426 (а.с. 69).

Згідно виписки з карткового рахунку 554682 13 червня 2015 р. з цього рахунку на картку відповідача 51**26 187426) переведено 700 грн.; з картки 51**26 187426) на рахунок 554682 надійшли кошти в сумі 450 грн., з рахунку 554682 на картку відповідача 51**26 187426) переведено 4 500 грн. (а.с. 70)

Згідно виписки з рахунку 187426 13 червня 2015 р. на цей рахунок з картки 51**82 554682) надійшли 700 грн.; з картки 187426 на карту 51**82 554682) перераховано 450 грн.; з картки 187426 на карту ОСОБА_2 перераховано 3 000 грн.; на картку 187426 з картки 51**82 554682) надійшли 4 500 грн. (а.с. 69)

Згідно виписки по картці рахунку 076234 і додаткових рахунків договору, 13 червня 2015 р. здійснено операції:

переказ зі своєї картки 51**82 554682) на картку 187426 - 4 500 грн.;

переказ з картки 187426 через Приват24 на картку ОСОБА_2 - 3000 грн.;

переказ з картки 187426 через Приват24 на свою картку 51**82 554682)

450 грн.;

переказ зі своєї картки 51**82 554682) через Приват24 на картку 187426 700 грн. (а.с. 71)

Аналіз карткових рахунків відповідача свідчить про те, що з кредитної картки відповідача 554682 грошові кошти в сумі 4 500 грн. 13 червня 2015 р. перераховані на її ж картку 187426, з якої того ж дня 3 000 грн. перераховані на картку ОСОБА_2

У відповідності зі ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Згідно п. 2.1.1.5.10, 2.1.1.5.11 Умов і Правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний: вживати заходів щодо запобігання втрати (розкрадання) карток, ПІНа (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на карту і магнітну стрічку, або їх незаконного використання; інформувати банк, а також правоохоронні органи за фактом втрати карти, ПІНу, або отримання звістки про їх незаконне використання

В судовому засіданні встановлено, що 15 червня 2015 р. відповідач звернулась до Комунарського відділу поліції із заявою про заволодіння грошовими коштами з кредитної картки невідомою особою шляхом обману. (а.с. 74)

Під час допиту у якості потерпілої ОСОБА_1 повідомила слідчому, що 13 червня 2015 р. приблизно о 18 год. 59 хв. їй на мобільний телефон зателефонував чоловік, який представився працівником Приватбанку, назвав її анкетні дані, що відповідають дійсності, запропонував заблокувати кредитну картку. Він спитав останні цифри банківської картки, вона назвала йому чотири цифри своєї пенсійної картки. Після цього вона намагалась зателефонувати цьому чоловіку, але він не відповідав. На її телефон почали приходити SMS-повідомлення про переказ грошей. Вона зателефонувала на гарячу лінію Приватбанку, повідомила про зняття грошей. Таким чином з кредитної картки, оформленої на її ім'я було знято 4 500 грн. (а.с. 75-76)

Заява ОСОБА_1 про вчинення вказаного кримінального правопорушення внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 червня 2015 р. (а.с. 92)

В заперечені на позовну заяву відповідач додатково зазначила, що чоловік, який представився працівником Приватбанку, сказав, що надішле їй на телефон пароль, який вона повинна йому повідомити. Вона виконала прохання представника банку, надала йому відповідну інформацію. (а.с. 61)

Відповідно до п. 2.1.3.5 Умов і Правил надання банківських послуг держатель картки зобов'язується: не повідомляти ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію; не передавати картку (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами; вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання карти; нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа, постійного пароля, одноразових паролів.

Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач повідомила незнайомій особі одноразовий пароль та назвала чотири останні цифри своєї картки, на яку з кредитної картки переведено грошові кошти, в зв'язку з чим суд вважає, що цими діями вона сприяла незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати платіжну операцію.

Вказаний висновок суду кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові по справі № 6-71цс15 від 13 травня 2015 р.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 14 листопада 2012 року у справі № 6-122цс12, наявність вини позичальника, який одержав кредитні кошти за договором овердрафту та не довів, що вжив усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язань за цим договором згідно зі ст. 614 ЦК України, є підставою для покладення на нього цивільно-правової відповідальності за невиконання взятих на себе зобов'язань.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача про те, що 15 грудня 2016 р. банк повернув на її картковий рахунок грошові кошти в сумі 3 000 грн., чим підтвердив несанкціонованість та незаконність транзакції, з таких підстав.

Згідно відповіді банку від 28 грудня 2016 р. за результатами перевірки несанкціонованих операцій по карті 5168********4682 грошові кошти в сумі 3 000 грн. повернені 15 грудня 2016 р. на картку відповідача 4149********3229. (а.с. 91)

У відповідності зі ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Листом від 26 грудня 2016 р. банк погодився, що 13 червня 2015 р. по карті 4682 проведено несанкціоновані операції, однак в судовому засіданні встановлено, що відповідач своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати вказані платіжні операції, в зв'язку з чим несе відповідальність за порушення зобов'язання відповідно до положень ст. 614 ЦК України.

Заперечення відповідача про те, що розрахунок заборгованості позивачем проведено неправильно: розрахунковий період зазначено з 13 грудня 2013 р., однак кредитний ліміт на картковий рахунок встановлено 25 лютого 2014 р.; розрахунок не містить часового періоду зняття чи надходження коштів, період нарахування відсотків; не враховано повернення коштів, не приймається до уваги з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

Відповідно до ст. 57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав суду відповідні документи, зокрема укладення відповідачем кредитного договору підтверджується копією анкети-заяви (а.с. 8), розмір заборгованості за кредитним договором доведено розрахунком за кожною складовою заборгованості (а.с. 5-6), який підтверджено виписками з рахунку, відкритого на імя відповідача. (а.с. 102-104)

У розрахунку заборгованості дійсно зазначено початковий період з 13 грудня 2013 р. (а.с. 5), однак згідно виписці з рахунку початковим періодом є дата укладення договору, встановлення кредитного ліміту 25 лютого 2014 р. (а.с. 102)

Відповідно до Переліку типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 12 квітня 2012 р. № 578/5, до первинних документів, що фіксують факт виконання господарської операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені, зокрема, виписки банків.

Розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, відображає стан нарахувань в певні періоди часу.

У розрахунку заборгованості та виписках з рахунку 4682 дійсно відсутня операція з повернення коштів в розмірі 3 000 грн., однак в листі банку зазначено, що ці кошти зараховані на рахунок відповідача 4149********3229.

Твердження відповідача про необґрунтованість позовних вимог жодним доказом не підтверджено, тому не приймається судом до уваги.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 1 378 грн.

Керуючись ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» () заборгованість за кредитним договором б/н від 25 лютого 2014 р.:

5 395,43 грн. за кредитом,

1 643,09 грн. за процентами,

4 897,04 грн. пеня за прострочене зобов'язання,

1 050,00 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу,

500,00 грн. фіксована частина штрафу,

623,45 грн. процентна складова штрафу,

усього 13 592,45 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» () витрати на сплату судового збору в сумі 1 378 грн.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А. Фунжий