Справа № 442/3951/16 Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/783/355/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів Бойко С.М., Ніткевича А.В.

секретар Бохонко Е.Р.

З участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 4 серпня 2016 року у справі за об`єднаними скаргами ОСОБА_2 на дії державного виконавця Матіїшина Андрія Ярославовича Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні скарги відмовлено.

Ухвалу оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з ухвалою та вважає її протиправною. Стверджує, що постановляючи ухвалу судом не з»ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми процесуального закону, що полягали в ненаданні справи на ознайомлення, нерозгляді заяви про відвід судді та невидачі копії ухвали після її проголошення. Звертає увагу, що судом безпідставно об»єднано в одне провадження його скарги на дії державного виконавця, оскільки всі вони мають різний предмет та повинні розглядатися кожна окремо. Крім цього, судом не враховано, що незаконні дії державного виконавця полягали в самостійній заміні державним виконавцем сторони виконавчого провадження, надання недостовірної адреси ВДВС, нероз»яснення сторонам виконавчого провадження їх прав та обов»язків. Суд не врахував того, що державним виконавцем надано лише п»ять днів для добровільного виконання рішення, хоч ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено можливість надання 15 денного строку. Крім цього, боржник подав заяву про продовження строку виконання рішення, однак така державним виконавцем не була розглянута. Звертає увагу, що відповідно до рішення суду та виконавчого листа місцем виконання рішення є вул.Лепкого,39 м.Дрогобич, однак в матеріалах справи наявні акти про виконання рішення в м. Стебнику. Крім цього, державним виконавцем допущено ряд інших порушень на що суд першої інстанції не звернув увагу, потановляючи оскаржувану ухвалу, тому просить її скасувати та задовольнити скаргу в повному обсязі.

Представник Дрогобицького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Львівській області в судове засідання не прибув, однак надіслав клопотання про розгляд справи без представника.

Заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до приписів статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов»язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень покладається на Державну виконавчу службу, яка у своїй діяльності керується Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до змісту статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів( посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів ( посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що державним виконавцем Матіїшиним А.Я. відділу ДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції 18.03.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 50548017) з примусового виконання виконавчого листа № 442/3299/15-ц виданого 25.02.2016 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області та зобов»язано ФОП ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 нежитлове приміщення загальною площею 18 кв.м. по вул.Б.Лепкого,39 у м.Дрогобич. Надано строк для добровільного виконання рішення суду до 24.03.2016 року ( а.с.122), яке боржником не виконано.

Згідно ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу порушено їх права чи свободи.

Звертаючись до суду із скаргами на дії державного виконавця та вважаючи, що останнім порушено Закон України «Про виконавче провадження», відповідно порушені його права як сторони-боржника у виконавчому провадженні.

В суді апеляційної інстанції скаржник ОСОБА_2 пояснив, що він був присутній під час проголошення рішення суду від 28.12.2015 року у справі № 442/3299/15-ц, яким його зобов»язано звільнити нежитлове приміщення загальною площею 18 кв.м по вул.Б.Лепкого, 39 у м.Дрогобич, власником якого є ОСОБА_3

Пояснив, що мав намір добровільно звільнити приміщення, однак державний виконавець не роз»яснив йому його прав та обов»язків як учаснику виконавчого провадження, в порушення вимог ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» ( надалі Закон) надав термін 7 днів для добровільного звільнення приміщення, а не 15 днів.

Державним виконавцем самостійно замінено боржника у постановах про накладення штрафу з ФОП ОСОБА_2 на ОСОБА_2 В акті опису майна за місцем складання зазначено у м.Стебнику, а повинно бути у м.Дрогобичі.

Скаржник ОСОБА_2 вважає, що судом порушено норми процесуального права, оскільки в одне провадження об»єднано всі його 42 скарги, а на його думку має розглядатися кожна скарга окремо. Посилається на інші порушення державного виконавця під час примусового виконання рішення суду, де він у виконавчому листі зазначений боржником.

Відмовляючи у задоволенні скарг, районний суд ретельно перевірив всі обставини та послідовність дій державного виконавця на відповідність їх Закону, починаючи від постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2016 року.

Судом встановлено, що боржник ОСОБА_2 оскаржував майже всі процесуальні документи постановлені державним виконавцем, намагаючись всіма зусиллями затягнути виконання рішення суду. Так, ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 19.04 2016 року боржнику відмовлено у задоволенні скарги на рішення та дію державного виконавця Матіїшина А.Я. відділу ДВС Дрогобицького МРУЮ при винесенні потанови про відкриття виконавчого провадження.

Скаржник двічі звертався у Дрогобицький міськрайонний суд із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та стягнення на користь боржника безпідставно одержанного майна стягувачем за виконавчим листом.

При розгляді скарг ОСОБА_2 судом встановлено, що у постановах про накладення штрафу зазначено ОСОБА_2, а повинно бути ФОП ОСОБА_2 Зазначене не свідчить про зміну боржника, а відноситься до помилки, процедура виправлення якої передбачена ст.83 ч.3 Закону.

У акті опису майна зазначено м.Стебник, а повинно бути м.Дрогобич. Враховуючи те, що акт опису проводився по місцю виконання рішення у м.Дрогобич і скаржник ОСОБА_2 це добре для себе розуміє, однак зазначене підлягає виправленню, оскільки допущено помилку і суд першої інстанції про це зазначив.

Вище назване скаржником та дані ним пояснення по 42 скаргах що містяться у матеріалах справи не призвели до порушення прав боржника ФОП ОСОБА_2, який зловживаючи своїми правами під названим ним бажанням добровільно виконати рішення суду, намагався створити перешкоди як державному виконавцю так і власнику приміщення, яке підлягало звільненню. 20.04.2016 року державним виконавцем в примусовому порядку виконано рішення про повернення нежитлового приміщення стягувачу ОСОБА_3, виконавче провадження закінчено чого не заперечив скаржник ОСОБА_2

Відповідно до статті 12 п.7 Закону особи, які беруть участь у виконавчому провадженні зобов»язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та у повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, по своїй суті є формальними колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, оскільки така відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в і д х и л и т и .

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сил из моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: С.М.Бойко

ОСОБА_4