Справа № 433/3030/16-ц
Провадження № 2/433/24/17
Троїцький районний суд Луганської області
УХВАЛА

іменем України

"03" лютого 2017 р.

Суддя Троїцького районного суду Луганської області Певна О.С., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В :

До Троїцького районного суду Луганської області надійшла вищезазначена позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 30 грудня 2016 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судових витрат або відстрочення оплати судових витрат відмовлено, вказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків терміном у 5 днів з моменту отримання копії ухвали, оскільки її подано без додержання вимог, ст.119 ЦПК України, а саме:в обґрунтування своїх вимог не надано договір іпотеки від 18.12.2013 року, на час звернення до суду позивачем не підтверджено його незадовільний майновий стан для вирішення питання про звільнення або відстрочення сплати судового збору, у звязку із чим позивачу запропоновано сплатити судовий збір в сумі 4800 (чотири тисячі вісімсот) грн. 00 коп. на реквізити: Отримувач УДКСУ у Троїцькому районі, Рахунок - 0354, МФО 804013, код ЄДРПОУ отримувача коштів 37981102, Банк отримувача ГУДКСУ у Луганській області, КБК 22030001, Призначення платежу «Судовий збір, код 05381521, пункт 1.2, сума 4800,00 грн..

Вказану ухвалу суду позивачем отримано особисто 12 січня 2017 року, про що свідчить його підпис в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. -10).

На виконання ухвали Троїцького районного суду Луганської області від 30 грудня 2016 року позивачем було надіслано до суду заяву, в якій позивач зазначив, що відомості про отримання ним доходів від податкових агентів за четвертий квартал 2015 року можуть бути надані органами Державної фіскальної служби України не раніше 09 лютого 2016 року, тобто станом на поточну дату в розпорядженні органів Державної фіскальної служби України є лише інформація станом на 30 вересня 2016 року, на підтвердження чого ним надана довідка. На підставі цього позивач просить суд повторно розглянути питання щодо звільнення його від сплати судового збору або відстрочити його сплату до винесення рішення по справі, оскільки вважає, що ним надані достатні докази щодо його скрутного матеріального становища, зокрема, відсутності у нього поточних доходів та можливих джерел їх існування, а також ліквідного майна, реалізація якого могла б поліпшити його майновий стан. (а.с. -11, 12).

Ознайомившись з поданими позивачем документами, та з урахуванням вимог ухвали Троїцького районного суду Луганської області від 30 грудня 2016 року, суд прийшов до наступних висновків.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у Постанові № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суди мають звертати особливу увагу, зокрема на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Ціну позову визначає позивач у позовній заяві. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК)зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов'язковою вимогою до змісту позовної заяви. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається.

Як вбачається з позовної заяви, позивач, на обґрунтування заявлених позовних вимог про стягнення боргу з відповідача, зазначив, що вказані обставини підтверджуються договором іпотеки від 18 грудня 2013 року. Однак, до позовної заяви вказаного договору не додав. При чому в позовній заяві зазначено, що відповідач має борг перед позивачем, який останній визначив в 545 579 грн. 82 коп., і дане грошове зобовязання забезпечене договором іпотеки від 18 грудня 2013 року, за яким відповідач передала в іпотеку позивачу квартиру, вартість якої позивачем не зазначена.

Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України ціна позову має важливе значення, насамперед, для правильного визначення судового збору, що підлягає сплаті під час звернення до суду. Неправильне визначення ціни позову може призвести до необґрунтованого відкриття провадження у справі.

Оцінка правильності визначення ціни позову здійснюється судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі.

Неправильне визначення ціни позову є наслідком недоплати або переплати судового збору, отже є недоліком позовної заяви, а тому до неї повинні застосовуватися вимоги, передбачені ст. 121 ЦПК України,

Враховуючи викладене, а також, що позивач визначив самостійно ціну позову, суд, без надання належних доказів, в даному випадку позбавлений можливості перевірити визначену позивачем ціну позову, а отже і визначити розмір судового збору, що належить сплатити.

Позивачем з приводу вказаного недоліку жодних пояснень чи доказів на виконання ухвали Троїцького районного суду Луганської області від 30 грудня 2016 року в цій частині не надано, отже недоліки слід вважати неусунутими.

Також, у вказаній позовній заяві позивач просить суд звільнити його від сплати судового збору або відстрочити йому оплату до винесення рішення по справі, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI) платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до ст. 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Під об'єкти, за подання яких судовий збір не справляється (ч. 2 ст. 3 Закону№ 3674-VI), позовна заява не підпадає. Дані, які б свідчили про те, що позивач має пільги щодо сплати судового збору (ст. 5 Закону № 3674-VI) в позовній заяві не наведені.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній в цій статті.

Із системного аналізу зазначеної норми права вбачається, що суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, враховуючи майновий стан сторони. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст.10 ЦПК повинна навести доводи і подати доказі на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

В заяві, поданій на усунення недоліків, в якій ставиться повторне вирішення питання про звільнення або відстрочення сплати судового збору, позивач посилається на раніше зазначені ним в позовній заяві обставини: що він є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів в нього відсутні доходи.

Посилання позивача на довідку Рубіжанської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області від 12 січня 2017 року №24118 не заслуговує на увагу, оскільки в довідці зазначений період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2016 року, а позовна заява подана в грудні 2016 року, що не може слугувати беззаперечною підставою для звільнення від сплати судового збору, враховуючи, що зобовязання податкових агентів подати звітність до органів ДФС виникне на початку 2017 року за четвертий квартал 2016 року.

Суд зазначає, що відомості про статус позивача, що він є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України, факт його звільнення з роботи 02 квітня 2015 року та відсутність відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формуваньщодо позивача як субєкта господарювання, не доводять, що він, як особа працездатного віку, яка не зайнята трудовою діяльністю, не має можливості скористатись своїм правом на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Отже в сукупності, позивач не надав доказів, які б вказували на його майновий стан для звільнення або відстрочення від сплати судового збору на час звернення до суду із позовною заявою.

Приймаючи до уваги зазначене, а також конституційний принцип рівності сторін перед законом і судом, суд вважає, що позивач у справі має виконувати встановлений законодавством обовязок сплати судового збору.

За таких обставин, заява про звільнення або відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 25.09.2015р оку, частиною п'ятою статті 119 ЦПК передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Отже, якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору (частина п'ята статті 119 ЦПК), не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 121ЦПК) або залишення заяви без розгляду (пункт 8частини першої статті 207 ЦПК).

Згідно ч. 2 ст.121ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконав вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Якщо особі відмовлено в прийнятті позовної заяви із наведених підстав, то це не позбавляє її права звернутися до суду в контексті Конвенції про захист прав і основних свобод людини, оскільки за цією особою зберігається право порушити в суді справу за заявою.

Відмова суду в прийнятті заяви до провадження не може вважатися порушенням права на справедливий судовий захист, як це передбачено ст.55 Конституції України та статей Конвенції про захист прав і основних свобод людини, оскільки громадянин не позбавляється права особисто захищати свої права в судах нашої держави.

Керуючись ст.ст.10,82, ч. 2 ст.121, 209, 210 ЦПК України, Законом № 3674-VI, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованогосуду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 25.09.2015року, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судових витрат, або відстрочення оплати судових витрат відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотекивважати неподаною та повернути її позивачеві.

Роз'яснити позивачу, що повернення заяви не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Троїцький районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: ОСОБА_3