ухвала

іменем україни

29 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про відшкодування моральної шкоди за акт дискримінації споживчого права, права на захист від неправомірних обмежень, права на власність, права на повагу до гідності фізичної особи, що призвів до втрати творчих здібностей потерпілого, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, у якому, посилаючись на порушення публічним акціонерним товариством «Сбербанк» (далі - ПАТ «Сбербанк») вимог ч. 2 ст. 24, ч. 1 ст. 28, ч. 4 ст. 42 Конституції України, ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 627, ч. 1 ст. 628, ст. 638 ЦК України, ч. 1 п. 1 ст. 11, ч. 9 ст. 15, ч. 8 ст. 18, п. 2 ч. 1 ст. 19, п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», просив суд зобов'язати відповідача відшкодувати завдану йому моральну шкоду, яка завдана актом дискримінації його права на захист від неправомірних обмежень, права споживача від нечесної підприємницької діяльності, права на повагу до гідності та права на власність у формі утиску, що призвело до суттєвого погіршення творчих здібностей потерпілого у формі втрати здатності створювати зображення крокусів олійними фарбами шляхом стягнення з ПАТ «Сбербанк» на його користь грошових коштів у розмірі 8 000 000 грн.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху на підставі ст.121 ЦПК України у зв'язку із порушенням ст. ст. 119, 120 ЦПК України, а саме: позовна заява не містить викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, а також некоректно викладено прохальну частину позовної заяви. Крім того, до позовної заяви не додано додатків у письмовому вигляді, що позбавляє суд можливості вирішити питання про відкриття провадження у справі та подальшого направлення відповідачу копії позовної заяви разом із додатками.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі ч. 2 ст. 121 ЦПК України.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року залишено без руху у зв'язку із несплатою судового збору за подання апеляційної скарги та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2016 року апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто апелянту на підставі ст. 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Визнаючи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року неподаною та повертаючи її заявнику, суддя апеляційного суду виходив із того, що заявник у встановлений строк не усунув зазначені в ухвалі суду від 22 липня 2016 року недоліки, а саме не сплатив судовий збір за розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду.

Проте погодитися з таким висновком апеляційного суду не можна.

Так, відповідно до ст. 13 ЦПК України, ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Можливість (право) оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007).

Апеляційна скарга за формою та змістом повинна відповідати вимогам ст. 295 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена згідно з вимогами, встановленими ст. 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 цього Кодексу.

Як роз'яснено, у п. 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати», оскільки ст. 5 Закону України «Про судовий збір»не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, ст. 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», ст. 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 22 Закону України від «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними із порушенням їх прав.

Покладаючи на позивача обов'язок зі сплати судового збору, апеляційний суд вищевказаних положень закону та роз'яснень не врахував, не звернув уваги на те, що ОСОБА_3 пред'явлений позов про захист його прав як споживача послуг, а у справах у яких позивачі звільнені від сплати судового збору, звільняються від сплати судового збору не лише при пред'явленні позову, а й при поданні апеляційних чи касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень у зв'язку із нововиявленими обставинами та Верховним Судом України, тому дійшов передчасного висновку про повернення апеляційної скарги з підстав несплати судового збору, чим позбавив заявника права на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції як складової частини права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин оскаржувана ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик