Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №332/2110/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Андрюшина Л.А.
Провадження № 22-ц/778/802 /17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Дзярука М.П.

ОСОБА_2

суддів: Трофимової Д.А.

при секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2016 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування» до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Моторне (транспортне) страхове бюро України про визнання недійсним полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року ПрАТ Страхова компанія Арсенал Страхування» звернулося до суд з позовом до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Моторне (транспортне) страхове бюро України про визнання недійсним полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В позові зазначало, що 15.10.2015 року до позивача звернувся ОСОБА_4 із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку. У цій заяві ОСОБА_4 повідомив про ДТП, яка сталася 13.10.2015 року о 08:30годині за участю автомобіля Hyundai Elantra під його керуванням, в який в'їхав автомобіль BMW320 під керуванням водія ОСОБА_3. 22.10.2015 року до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку звернувся відповідач ОСОБА_3, який вказав на наявність у нього полісу АЕ/3989003. Вбачаючи, що наданий відповідачем ОСОБА_3 поліс страхування був виписаний після дорожньо-транспортної пригоди, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» розпочало власне розслідування, в результаті якого було встановлено, що на момент ДТП у відповідача ОСОБА_3 був відсутній поліс страхування і підтвердженням даного факту є довідка ДАІ про ДТП за № 74359052, в якій були відсутні дані про наявність полісу страхування, та крім того зазначено про порушення ОСОБА_3 п.п. г п. 2.1 Правил дорожнього руху України, тобто при оформлені ДТП у відповідача був відсутній поліс страхування. Вказане порушення ПДР стало підставою для притягнення відповідача ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, що підтверджується постановою від 29.11.2015 року. Опитаний продавець страхових продуктів ОСОБА_5 письмово повідомив, що після 12.00год. 13.10.2015 року до нього звернувся ОСОБА_3 з проханням виписати поліс страхування з 12.10.2015 року, посилаючись на необхідність оформлення документів для виїзду до Польщі. При цьому ОСОБА_3 був без автомобіля та про факт ДТП не повідомляв. На прохання ОСОБА_3 йому був виданий поліс АЕ/3989003 після 12.00год. 13.10.2015 року, та з датою оплати, на його прохання, 12.10.2015 року. Отже, на час ДТП у відповідача ОСОБА_3 був відсутній поліс страхування, а вище вказаний поліс був виписаний йому після настання страхового випадку внаслідок введення в оману продавця страхових продуктів.

Оскільки договір страхування визнається судом недійсним, якщо його укладено після настання страхового випадку, що передбачено ст. 998 ЦК України та ст. 29 Закону України «Про страхування», просять суд визнати поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/3989003 недійсним та стягнути з відповідача сплачений ними при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1378,00 гривень.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ПрАТ Страхова компанія Арсенал Страхування» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вирішити питання про судові витрати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом встановлено, що 15.10.2015р. ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал страхування» з повідомленням про дорожньо- транспортну пригоду, яка сталася 13.10.2015 року у місті Запоріжжі по вул. Набережній за участю транспортного засобу БМВ 320, д/н WSCFL48, під керуванням відповідача ОСОБА_3, автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6

ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» через те, що відповідальність водія ОСОБА_3 застрахована по полісу АЕ/3989003.

Не погоджуючись з вимогами ОСОБА_4, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулося до суду із позовом про визнання договору страхування (полісу) недійсним.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що позивач не довів належними доказами, що договір страхування (поліс) був укладений після страхового випадку.

Проте погодитись з рішенням суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та не оспорюється сторонами, 13 жовтня 2015 року о 8-30 годині по вул. Набережній в м. Запоріжжі сталося зіткнення автомобілів БМВ 320, д/н WSCFL48, під керуванням ОСОБА_3, Hyundai Elantra, д/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 та Fiat Doblo, д/н НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_6 Вказана ДТП сталася з вини водія ОСОБА_3, який керуючи автомобілем порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Згідно довідки ВДАІ Запорізького МУ ГУМВС України в Запорізькій області №74359052 під час скоєння ДТП 13.10.2015 року о 08 год. 30 хв. у водія транспортного засобу марки БМВ 320, д/н WSCFL48 під керуванням водія ОСОБА_3 був відсутній поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 10).

Постановою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 23 жовтня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с. 47).

Крім того, інспектором сектору Ленінського РУДП в Запорізькій області 29.11.2015р. була винесена постанова про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 за порушення ним п. 2.1.ґ. Правил дорожнього руху (а.с. 11).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що договір страхування (поліс) між сторонами був укладений 13.10.2015р., а не 12.10.2015р. і оплата страхового платежу була здійснена також 13.10.2015р. В підтвердження чого позивач надав пояснення потерпілих водіїв ОСОБА_4, ОСОБА_7 та продавця страхових продуктів ОСОБА_8, відповідно до яких вбачається, що у ОСОБА_3 на час скоєння ДТП не було страхового полісу, водіям ОСОБА_3 пояснив, що страховка буде і лише 14.10.2015р. повідомив номер полісу. ОСОБА_8 пояснив, що за проханням ОСОБА_3 він оформив поліс 12.10.2015р., хоча в дійсності укладення відбулося 13.10.2015р. ОСОБА_3 скрив від нього, що сталося ДТП (а.с. 12-14).

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються загальними нормами глави 67 Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування», а також спеціальним законом «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 981 ЦК України передбачено, що договір страхування укладається в письмовій формі та може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним .

Істотні умови договору страхування зазначені у статті 982 ЦК України, якими є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Згідно зі ст.983 ЦК України, договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності з вимогами ст.998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених законом .

Частиною 2 ст.215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину судом не вимагається.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину, прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним .

За змістом ст.998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених нормами ЦК України. Договір страхування також визнається судом недійсним, зокрема, якщо його укладено після настання страхового випадку.

Аналогічні положення містяться і в положеннях ст.ст.16, 18 Закону України «Про страхування», ст.ст.1, 17 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, за правилами ст.18 Закону України «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування і договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Згідно вимог Інструкції «Про порядок заповнення бланку поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зразка 2011 року, форма якого затверджена розпорядженням Держфінпослуг України від 29.08.2011 року №588, затвердженої протоколом МТСБУ від 01.09.2011 року №279/2011: «В графі «Сплачений» до відповідних клітинок записується година, хвилина, день, місяць рік сплати платежу та номер і вид платіжного документу (квитанція, прибутковий ордер тощо), що засвідчує таку оплату.

Як вбачається з полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3989003 від 12 жовтня 2015 року, укладеного між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» і ОСОБА_3, страхувальником було сплачено страховий платіж у розмірі 960,34 грн., датою сплати страхового платежу вказано 08 годин 00 хвилин 12.10.2015р.

В порушення Інструкції «Про порядок заповнення бланку поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в графі «сплачений» вказано тільки дату та час, а номер і вид платіжного документу (квитанція, прибутковий ордер тощо), що засвідчувало б таку оплату відсутні, що є недопустимим. В звязку з зазначеним належних доказів, які б свідчили про оплату страхового платежу 12.10.2015р. суду не надано. Відповідач не надав суду квитанцію про сплату, видача якої є обовязковою. Жодних претензій з цього приводу від відповідача до позивача не надходило. З витягів сайту МТСБУ вбачається, що спірний поліс не є дійсним на 12.10.2015р., 13.10.2015р., 14.10.2015р., 15.10.2015р. (а.с. 86-87, 131-133). Отже на час ДТП поліс не діяв.

Крім того, підтвердженням того, що поліс на час ДТП не був укладений, крім пояснень потерпілих водіїв, продавця страхових послуг, свідчить і той факт, що під час оформлення ДТП відповідач не надав відомості про страхову компанію і дату укладення полісу принаймні без його номеру, хоча останній був укладений напередодні, про що не міг не знати відповідач. Такі відомості йому були відомі і без наявності із собою полісу, однак він їх не повідомив, що свідчить про те, що поліс на час ДТП не був укладений. Зазначене підтверджується довідкою ВДАІ №74359052.

Посилання відповідача, з чим погодився і суд першої інстанції, про те, що укладення полісу не можливо б було без предявлення водійського посвідчення, а в полісі воно зазначено, що може свідчити про те, що поліс був укладений 12.10.2015р., колегія суддів відхиляє, оскільки вони ґрунтується лише на припущеннях. Жодних доказів того, що у відповідача після ДТП було відібране водійське посвідчення суду не надано.

Приймаючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуваний договір страхування (поліс) був укладений і набрав свою дію після настання страхового випадку, а тому є недійсним.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду від 20 грудня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування» - задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2016 рокуу цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування» до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Моторне (транспортне) страхове бюро України про визнання недійсним полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів задовольнити.

Визнати поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АЕ/3989003 (договір страхування), укладений між ПАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_3 від 12.10.2015р. недійсним.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування» судовий збір у розмірі 1 515,( тисяча пятсот п'ятнадцять ) грн. 80 ( вісімдесять копійок).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: