Справа № 741/1087/16 Провадження № 22-ц/795/200/2017 Головуючий у I інстанції -Дикий В. М. Доповідач - Харечко Л. К.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Лакізи Г.П., Шевченка В.М.,

з участю секретаря Поклада Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм закону.

Доводи скарги зводяться до того, що суд залишив поза увагою положення ст. 1272 ЦК України та роз'яснення, викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р., де вказано, що суд, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини повинен дослідити поважність причин пропуску строку і якщо буде встановлено, що причини пропуску є поважними, визначити особі строк, достатній для подання такої заяви. На думку позивача, він довів суду поважність причин пропуску строку, вказавши, що не мав можливості звернутись з заявою у встановлений законом строк через погіршення стану здоров'я та загострення значної кількості хвороб та додав до апеляційної скарги довідку поліклініки з датами звернення за медичною допомогою у 2008 році.

Вислухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 (а.с. 5), після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку (пай) 2,14 га, яка розташована на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області та яку ОСОБА_2 заповіла своєму сину - ОСОБА_1, про що був складений заповіт (а.с. 7).

Як свідчать матеріали справи, спадкова справа за період з 2008 року по 2016 рік після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, не заводилась (а.с. 18,19, 29, 30).

В установлений законом шестимісячний строк ОСОБА_1 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернувся, посилаючись на те, що не мав можливості цього зробити через погіршення стану здоров'я, а саме в зв'язку з загостренням ряду хвороб.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції під час дослідження наданих позивачем доказів, зокрема медичної картки, встановив, що останній запис в ній датується 2005 роком, тобто задовго до смерті матері позивача, в зв'язку з чим, дійшов висновку, що відсутні підстави для визначення позивачу додаткового строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, зазначивши в рішенні також, що інших доказів на підтвердження своїх вимог позивач суду не надав.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам даної справи.

Згідно з ч.1 ст.1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 судам роз'яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Як встановлено судом першої інстанції, строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 розпочався ІНФОРМАЦІЯ_1 і закінчився 01.12.2008 року.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано суду першої інстанції жодного належного доказу поважності причин пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, а його доводи про загострення хронічних хвороб та погіршення стану здоров'я в період з 01 червня по грудень 2008 року, не є поважними причинами пропуску строку та не є такими, які пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення зазначених дій.

Крім того, апеляційним судом не може бути прийнята до уваги і довідка Ірпінської міської поліклініки, на яку посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та яка надана ним як додаток до апеляційної скарги, оскільки остання датована 28.11.2016 року, тобто після винесення рішення місцевим судом і містить лише інформацію про звернення ОСОБА_1 в поліклініку за медичною допомогою у періоди: з 12.06.2008 року по 26.06.2008 року; з 07.08.2008 року по 21.08.2008 року; з 10.10.2008 року по 24.10.2008 року та з 11.12.2008 року по 25.12.2008року, що не позбавляло можливості останнього в установлений строк звернутись до нотаріальної контори, адже строк його лікування не був безперервним.

Виходячи з викладеного вище, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального закону.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б давали підстави для скасування рішення суду, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: