Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Хопти С.Ф.,Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про визнання поруки припиненою за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 08 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк) про визнання поруки припиненою.

Зазначала, що 31 січня 2007 року між банком та ОСОБА_9 бувукладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 39 949 доларів США зі сплатою 12,80 % річних строком до 29 січня 2027 року. За договором від 31 січня 2007 року вона поручилася за виконання ОСОБА_9 зобов'язань за кредитним договором. 31 жовтня 2011 року банк звернувся із позовом до неї та ОСОБА_9 про стягнення з них в солідарному порядку суми боргу за кредитним договором, в якому було визначено заборгованість станом на 01 квітня 2010 року.

Посилаючись на те, що банк скористався правом вимагати дострокового повернення кредиту і таке право у нього виникло 01 квітня 2010 року, а протягом шести місяців з цієї дати банк не пред'явив вимогу до неї як поручителя, позивач просила визнати припиненою поруку з 01 жовтня 2010 року.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 квітня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 08 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано поруку за договором, укладеним між ОСОБА_6 та ПАТ «ВіЕйБі Банк, припиненою з 05 липня 2011 року. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 31 січня 2007 року між банком та ОСОБА_9 бувукладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 39 949 доларів США зі сплатою 12,80 % річних строком до 29 січня 2027 року. Щомісячний платіж було визначено в сумі 166 доларів 45 центів США. За договором від 31 січня 2007 року ОСОБА_6 поручилася за виконання ОСОБА_9 зобов'язань за кредитним договором.

08 вересня 2010 року банк звернувся із позовом до солідарних боржників: ОСОБА_9 та ОСОБА_6, про дострокове стягнення суми боргу за кредитним договором, в якому заборгованість визначено станом на 01 квітня 2010 року. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 червня 2011 року вказану позовну заяву банку залишено без розгляду.

Повторно із аналогічним позовом банк звернувся до суду 31 жовтня 2011 року, розгляд справи за яким не завершено.

Дійшовши висновку про припинення поруки ОСОБА_6, апеляційний суд виходив із того, що пред'явленням 08 вересня 2010 року позову банком було змінено строк виконання основного зобов'язання, та, відповідно, визначено, що строк виконання зобов'язання настав. Оскільки позов було залишено без розгляду, то припинено як існування суб'єктивного права кредитора, так і суб'єктивного обов'язку поручителя. Апеляційний суд дійшов висновку, що порука припинилась з набранням законної сили ухвалою суду від 29 червня 2011 року про залишення позову без розгляду, тобто із 05 липня 2011 року.

Із таким висновком суду про вирішення спору погодитися не можна.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців (якщо інший строк дії поруки не вказано у договорі) з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Пунктом 4.1. договору поруки, укладеного між сторонами, визначено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя.

Враховуючи те, що заявлений банком 08 вересня 2010 року позов залишено без розгляду, то право вимагати дострокове повернення кредиту й пов'язаних із ним платежів ним не було реалізовано, оскільки позов від 08 вересня 2010 року по суті не розглянуто й дострокова вимога банку не задоволена. Таким чином, строк виконання основного зобов'язання шляхом встановлення дати дострокового повернення всього кредиту із 08 вересня 2010 року не змінився та не зумовив перебіг річного строку звернення із вимогами до поручителя (п. 4.1. договору поруки).

Такий висновок ґрунтується на застосуванні аналогії ч. 1 ст. 265 ЦК України до спірних правовідносин, згідно якої залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Зміст ч. 1 ст. 265 ЦК України свідчить про те, що залишення позову без розгляду не є юридичним фактом, з настанням якого можуть виникати, змінюватися або припинятися правовідносини.

Таким чином, у повному обсязі порука ОСОБА_6 не припинилася; протилежного висновку про припинення поруки з дати набрання законної сили ухвалою суду від 29 червня 2011 року про залишення позову без розгляду апеляційний суд дійшов внаслідок неправильного застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав припинення поруки ОСОБА_6 у повному обсязі за ч. 4 ст. 559 ЦК України та обґрунтовано відмовив у задоволенні такої вимоги позивача.

Передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Такі обставини мають досліджуватися у межах розгляду справи за позовом кредитора до солідарних боржників про стягнення заборгованості, оскільки в межах заявленого позову про припинення поруки повністю не є можливим припинити поруку в частині певних щомісячних зобов'язань з огляду на межі розгляду справи, передбачені ст. 11 ЦПК України.

Внаслідок допущених порушень апеляційний суд помилково скасував ухвалене згідно із законом рішення суду першої інстанції, а тому відповідно до ст. 339 ЦПК України колегія суддів скасовує рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 08 вересня 2015 року скасувати, залишити в силі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 квітня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик