25.01.2017 Єдиний унікальний номер 205/6582/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 рокум. ДніпроСправа № 205/6582/16-ц
2/205/76/17

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму заборгованості за спожитий природний газ з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних у загальному розмірі 6775,49 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 3236,67 грн., а також трьох процентів річних у сумі 539,82 грн. Факт погашення відповідачами основної суми заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 2999,00 грн. на момент розгляду справи не заперечувала.

ОСОБА_2 та представник ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на безпідставність заявлених вимог, а також на пропуск позивачем строку звернення до суду.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є споживачем житлово-комунальних послуг з газопостачання, які надавались їй ПАТ «Дніпрогаз», та на її імя відкрито особовий рахунок № (254880).

Звертаючись до суду з цим позовом, ПАТ «Дніпрогаз» посилається на існування заборгованості ОСОБА_1В за спожитий природній газ за період з 01.07.2009р. по 30.06.2015р. у розмірі 2999,00 грн.

Водночас, вказана заборгованість сплачена відповідачем під час розгляду справи судом, що підтверджується квитанціями від 10.10.2016р. на суму 2000,00 грн., від 18.10.2016р. на суму 1050,00 грн., та від 21.10.2016р. на суму 129,00 грн., та не заперечувалось представником позивача у судовому засіданні.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Водночас, відповідно до п. 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 р. № 2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.04.2004р. № 476), розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк.

Оскільки оплата послуг з газопостачання здійснюється за кожен місяць окремо не пізніше 10 числа наступного місяця, то право газопостачального підприємства вважається порушеним з моменту недотримання споживачем строку оплати спожитих послуг за кожен місяць окремо.

Таким чином, визначені ст. 625 ЦК України наслідки порушення прав газопостачального підприємства у вигляді обовязку споживача сплатити суму заборгованості за спожитий газ з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних виникають з моменту невиконання споживачем кожного окремого зобовязання з оплати спожитого природного газу за попередній місяць, а відтак розмір інфляційних втрат та трьох процентів річних на підставі ст. 625 ЦК України повинні розрахуватись за період прострочення кожного окремого платежу.

Всупереч викладеному, заявлені до стягнення інфляційні втрати у розмірі 3236,67 грн. та три процента річних у розмірі 539,82 грн. розраховані позивачем виходячи з того, що за ОСОБА_1В обліковувалась заборгованість у розмірі 2999,00 грн. протягом всього періоду з 01.07.2009р. по 30.06.2015р., що не відповідає дійсним обставинами справи.

З наданого позивачем деталізованого розрахунку нарахувань за спожитий природний газ судом встановлено, що за ОСОБА_1 обліковувалась заборгованість: станом на 01.01.2010р. у розмірі 219,47 грн., станом на 01.01.2011р. 719,50 грн., станом на 01.01.2012р. 1430,33 грн., станом на 01.01.2013р. 2102,47 грн., станом на 01.01.2014р. 2730,58 грн., станом на 27.06.2014р. 3134,86 грн., станом на 01.10.2016р. 2799,00 грн. (а.с. 39-42).

За таких обставин суд доходить висновку, що заявлені до стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних є необгрутованими, оскільки розраховані з порушенням встановлених законом вимог.

На виконання ч. 4 ст. 10 ЦПК України у судовому засіданні представнику позивача розяснювались правила розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних, а також право позивача надати до суду обґрунтований розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних, проте вона відмовилась надати такий розрахунок з посиланням на правильність первісного розрахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Оскільки основна сума заборгованості у розмірі 2999,00 грн. сплачена відповідачем, а всупереч ст. 60 ЦПК України позивачем не доведено розмір заявлених вимог в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 3236,67 грн. та трьох процентів річних у сумі 539,82 грн., у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. 625 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_3