Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Хопти С.Ф.,Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 15 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 17 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги обґрунтовано тим, що за кредитним договором від 25 липня 2008 року позичальник отримала кредитні кошти у розмірі 15 633 долари 36 центів США на придбання нерухомості зі сплатою 15 % річних (1,25 % на місяць) на строк до 25 липня 2023 року. Внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на 09 червня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 17 383 долари 34 центи США, із яких: 13 100 доларів 80 центів США - тіло кредиту, 2 731 долар 33 центи США - проценти, 389 доларів 31 цент США - комісія, 322 долари 84 центи США - пеня, 11 доларів 85 центів США - штраф (фіксована частина), 827 доларів 21 цент США - штраф (процентна частина), яку позивач просив стягнути із боржника у гривні за офіційним курсом Національного Банку України.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 15 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 17 лютого 2016 року, позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 544 долари 28 центів США (з виключенням штрафу), що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 15 січня 2016 року еквівалентно 396 248 грн 29 коп. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів та ухвалити нове рішення у справі.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до змісту п. 8.1. кредитного договору, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6, банк зобов'язується надати кредитні кошти на строк з 25 липня 2008 року по 25 липня 2023 року у розмірі 18 383 долари 92 центи США на наступні цілі: 15 633 долари 37 центів США - на придбання нерухомості, із них: 15 000 доларів США - на придбання нерухомості шляхом видачі готівки через касу, 450 доларів США - на сплату винагороди на надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 164 долари 78 центів США - для сплати страхового платежу за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 78 доларів 59 центів США - для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту; 2 750 доларів 55 центів США - на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п. п. 2.1.3., 2.2.7. даного договору; зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 1, 25 % на місяць, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів. Періодом сплати вважається період із 15 по 20 число кожного місяця. Щомісячний платіж складає 267 доларів 03 цента США. У п. 8.7. договору зазначено дату його укладення - 25 липня 2008 року.

Згідно п. 5.1. кредитного договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений у п. 8.4. договору (0,15 % від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожний день прострочки, але не менше 1 грн). Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті за курсом Національного Банку України на дату сплати.

Відповідно до положень ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Наведені умови кредитного договору ОСОБА_6 не спорені та не визнані судом недійсними, а тому договір має виконуватися належним чином відповідно до його умов та вимог закону (ст. 526 ЦК України).

Вимоги ст. ст. 60, 179, 213, 214, 301 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України).

Повно та всебічно дослідивши обставини справи на підставі оцінки кожного здобутого доказу окремо та усіх доказів у їх сукупності з дотриманням правил, передбачених ст. ст. 185, 187, 189, 212 ЦПК України, суди правильно встановили характер спірних правовідносин, які виникли між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 з кредитного договору від 25 липня 2008 року, обставини неналежного виконання позичальником кредитного зобов'язання та дійшли обґрунтованого висновку про необхідність стягнення заборгованості із боржника.

Разом з тим, неправильне застосування судами положень про нарахування пені у зобов'язанні, що визначене в іноземній валюті, становить підставу виходу за межі доводів касаційної скарги відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 559 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 99 Конституції Українигрошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч. 1 ст. 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Згідно з ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України).

Відповідно до ч 2 ст. 546 ЦК України - пеня є видом забезпечення виконання зобов'язання, виходячи зі ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» № 15-93 від 19 лютого 1993 року, відповідно до вимог ст. 192 ЦК України - розрахунок пені має здійснюватись у грошові одиниці України - гривні.

Отже, пеня може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України - гривні. При цьому саме у гривні вона повинна обчислюватись на момент прострочення зобов'язання, а не визначенням гривневого еквіваленту на час ухвалення рішення.

За розрахунками позивача, пеню обчислено у доларах США та переведено у еквівалент у гривні за курсом Національного Банку України на дату звернення із позовом.

Суд стягнув нараховану у доларах США пеню за офіційним курсом Національного Банку України станом на дату ухвалення рішення, проте порядок нарахування пені не перевірив, залишив поза увагою зміст вимог закону й договірних положень про те, що пеня повинна обчислюватись у національній валюті за кожен місяць прострочення і переводитись у гривню на час прострочення, а не на кінцевий строк нарахування пені, що значно впливає на кінцеву суму у зв'язку із зміною курсу іноземної валюти.

Перевіряючи правильність вирішення справи судом першої інстанції, апеляційний суд не звернув уваги на допущені порушення, а тому постановлена ним ухвала підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 17 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик