УХВАЛА

іменем україни

29 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 20 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 9 жовтня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є

ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 117 грн 59 коп., зі сплатою 12,00 % річних на суму залишку заборгованості, строком до 8 жовтня 2008 року включно.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Відповідач належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором, на вимоги не реагував, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 21 липня 2014 року становить 23 099 грн 54 коп. і складається із: заборгованості за процентами за користування кредитом - 220 грн 53 коп.; заборгованості з комісії за користування кредитом - 840 грн 18 коп.; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 20 462 грн 66 коп.; штраф (фіксована частина) - 500 грн; штраф (процентна складова) - 1 076 грн 17 коп.

З урахуванням зазначеного, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором від 9 жовтня 2007 року у розмірі 23 099 грн 54 коп. та судовий збір.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20 квітня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом про захист порушеного права, про застосування якого заявлено відповідачем.

При цьому судом зазначено, що позивачем не доведено, що позовна давність була збільшена за домовленістю сторін, а також необґрунтовано її переривання, зупинення перебігу чи пропущення з поважних причин.

Такі висновки є правильними, ґрунтуються на фактичних обставинах, установлених судом, на доказах, поданих сторонами, які судом належним чином оцінені і відповідають вимогам закону, який правильно застосовано.

Судом установлено, що 9 жовтня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є

ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 117 грн 59 коп., зі сплатою 12,00 % річних на суму залишку заборгованості, строком до 8 жовтня

2008 року включно.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, наданим банком, станом на 21 липня 2014 року заборгованість становить 23 099 грн 54 коп. і складається із: заборгованості за процентами за користування кредитом -

220 грн 53 коп.; заборгованості з комісії за користування кредитом - 840 грн 18 коп.; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 20 462 грн 66 коп.; штраф (фіксована частина) - 500 грн; штраф (процентна складова) - 1 076 грн 17 коп.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання - праві заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Відповідно до вимог ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Враховуючи, що кредитним договором, укладеним у вигляді заяви-анкети, передбачені самостійні щомісячні платежі, то нарахування заборгованості необхідно відраховувати з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-160цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Установлено, що відповідач отримав кредит 9 жовтня 2007 року.

9 червня 2011 року ОСОБА_3 здійснив останній платіж, а саме: погасив заборгованість за тілом кредиту, сплативши 3 117 грн 60 коп.

15 серпня 2014 року банк пред'явив позов стосовно стягнення відсотків, комісії пені і штрафів.

Також установлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» зверталося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27 травня 2014 року повернуто для вирішення питання про звернення з позовом до належного суду.

За змістом ст. 257, ч. 2 ст. 264, ч. ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України, ч. 1 ст. 118, ч. 1 ст. 122 ЦПК України перебіг позовної давності шляхом пред'явлення позову може перериватися не в разі будь-якого направлення позову поштою, а здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства, зокрема ст. ст. 109, 119, 120 ЦПК України. Якщо судом у прийнятті позовної заяви відмовлено або її повернуто, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подача позову з недодержанням правил підсудності.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року № 6-895цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій правильно виходили із того, що оскільки останні платіж позичальник здійснив 9 червня 2011 року, а позовна заява банку була повернута для вирішення питання про звернення з позовом до належного суду, то позивач, звернувшись до суду з позовом у серпні 2014 року, пропустив строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, який почався з червня 2011 року.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 20 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик