Справа № 199/9156/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

22.03.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Куземі О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, третя особа: четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач. звернулася до суду з даною позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, зазначивши, що її батько ОСОБА_3 та дід ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 24.12.1968 р. були власниками домоволодіння, розташованого за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Рилєєва б. 237. При цьому батькові належало 7/10 частки, а дідусеві - 3/10 частки вищевказаного домоволодіння. В зв язку з тим, що домоволодіння по суті складалося з двух жилих приміщень, в свідоцтве про право власності вищевказане домоволодіння було зазначено за № 237 та № 221. Реєстрація права власності на домоволодіння за адресою Рилєєва № 221 не проводилось.

В подальшому в наслідок розширення вулиці Рилєєва змінилася нумерація будівель та вищевказане домоволодіння № 237 було записано за № 223. Але документи щодо зміни номеру житлового будинку з 237 на 223 були відсутні. Таким чином, адреса домоволодіння, яке належало батькові та діду позивачки - вул. Рилєєва, № 223.

27 липня 1965 року ОСОБА_4 помер. Після нього відкрилася спадщина у вигляді вищевказаного домоволодіння. Спадкоємицями його були дружина ОСОБА_5 та син ОСОБА_3, які спадщину прийняли, бо фактично мешкали в домоволодінні, але не оформили своїх спадкових прав.

01 вересня 1980 року помер батько позивачки ОСОБА_3. Після нього відкрилася спадщина у вигляді вищевказаного домоволодіення. Бабуся позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_5 та позивачка фактично прийняли спадщину, так як проживали на момент смерті батька в спірному домоволодінні.

07 грудня 1982 року ОСОБА_5 померла. На момент смерті бабусі позивач залишилась проживати у вищевказаному домоволодінні.

Після смерті батька та бабусі ні позивач, ні її мати - відповідач по справі, в встановлений законом строк не оформили своїх спадкових прав, до нотаріуса не зверталися. Фактично позивачка вступила в право управління та користування майном, так як на момент смерті батька та бабусі проживала з ними.

Позивачка бажає оформити спадщину, однак у нотаріальної конторі їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, у зв'язку з тим, що була змінена нумерація домоволодіння, а також відсутні документи щодо присвоєння адреси Рилєєва 223.

У звязку з цим ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння № 223 по вулиці Рилєєва в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом.

У свою чергу відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до позивача ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, зазначивши, що її чоловіку ОСОБА_3 та його батькові ОСОБА_4 на підставі свідоцтв про право власності від 24.12.1968 р. належало домоволодіння, розташоване за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Рилєєва б. 237. При цьому чоловіку належало 7/10 частки, а ОСОБА_4 - 3/10 частки вищевказаного домоволодіння.

В звязку з тим, що домоволодіння по суті складалося з двух жилих приміщень, в свідоцтві про право власності вищевказане домоволодіння було зазначено за № 237 та № 221. Реєстрація права власності на домоволодіння за адресою Рилєєва № 221 не проводилось.

В подальшому в наслідок розширення вулиці Рилєєва змінилася нумерація будівель та вищевказане домоволодіння № 237 було записано за № 223. Але документи щодо зміни номеру житлового будинку з 237 на 223 були відсутні. Таким чином, адреса домоволодіння, яке належало батькові та діду позивачки - вул. Рилєєва, № 223.

27 липня 1965 року ОСОБА_4 помер. Після нього відкрилася спадщина у вигляді вищевказаного домоволодіння. Спадкоємицями його були дружина ОСОБА_5 та син (чоловік позивачки) ОСОБА_3, які спадщину прийняли, бо фактично мешкали в домоволодінні, але не оформили своїх спадкових прав. 01 вересня 1980 року помер ОСОБА_3. Після нього відкрилася спадщина у вигляді вищевказаного домоволодіння. ОСОБА_5 та позивачка за зустрічним позовом фактично прийняли спадщину, так як проживали на момент смерті спадкоємця в спірному домоволодінні. 07 грудня 1982 року ОСОБА_5 померла. Позивачка на момент її смерті залишилась проживати у вищевказаному домоволодінні.

Після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_5 позивачка за зустрічним позовом та її донька відповідач за зустрічним позовом по справі, в встановлений законом строк не оформили своїх спадкових прав, до нотаріуса не зверталися та фактично вступила в право управління та користування майном, так як на момент смерті чоловіка проживала з ними.

У звязку з цим ОСОБА_2 просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння № 223 по вулиці Рилєєва в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом.

Позивача ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась підтримала свої позовні вимоги та не заперечувала проти задоволення зустрічного позову, просила суд слухати справу у її відсутність про, що надала письмову заяву.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась підтримала свої позовні вимоги та не заперечувала проти задоволення первісного позову, просила суд слухати справу у її відсутність про, що надала письмову заяву.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги за первісним позовом та зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтв про право власності від 24.12.1968 року належало домоволодіння, розташоване за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Рилєєва б. 223 (колишня адреса вулиця Рилєєва 237). При цьому ОСОБА_3 належало 7/10 частки, а ОСОБА_4 - 3/10 частки вищевказаного домоволодіння.

Згідно распорядження Дніпровського міського голови від 15.11.2016 року № 876 житловому будинку, господарським будівлям і спорудам по вул Рилєєва колишньої адреси № 237 була присвоєна адреса - вул. Рилєєва № 223.

27 липня 1965 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 3/10 частин домоволодіння по вулиці Рилєєва №223 в м. Дніпропетровську. Спадкоємицями першої черги за законом його були дружина ОСОБА_5 та син (чоловік та батько сторін по справі) ОСОБА_3, які спадщину прийняли, бо фактично мешкали в домоволодінні, таким чином, вступили в управління та володіння спадковим майном..

01 вересня 1980 року помер ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 17/20 частин (7/10 частин за свідоцтвом про право власності та 3/20 частин в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4Б.) домоволодіння по вул. Рилєєва №223 в м. Дніпропетровську. ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як спадкоємці першої черги за законом (мати, донька та дружина) фактично прийняли спадщину в рівних частинах, оскільки на момент смерті спадкодавця проживали та були зареєстровані в спірному домоволодінні.

07 грудня 1982 року ОСОБА_5 померла, спадщину після якої прийняла ОСОБА_1 згідно ст. 529 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року, оскільки була зареєстрована та фактично проживала на момент смерті ОСОБА_5, тому вважається такою, що прийняла спадщину, що підтверджується довідкою з місця проживання позивача. Після смерті ОСОБА_5І відкрилась спадщина у вигляді 26/60 частин спірного домоволодіння ( 3/20 частини після смерті чоловіка ОСОБА_6 та 17/60 частини після смерті сина ОСОБА_3

Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (редакція 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. В установленому законом порядку сторони позбавлені оформити спадщину у звязку із отриманням у нотаріуса постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливим визнати за відповідачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на 17/60 частин домоволодіння № 223 по вулиці Рилєєва, а також визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на 17/60 частин вказаного домоволодіння та на 26/60 частин домоволодіння в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5.

В іншій частині позовні вимоги сторін задоволенню не підлягають як недоведені суду належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок сторін.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 212-218,256 ЦПК України, ст.ст. 529, 549 ЦК України( в редакції 1963 року), суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,- задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 01 вересня 1980 року, на 17/60 частин домоволодіння № 223 по вулиці Рилєєва в місті Дніпрі, що складається з житлового будинку В-1, з прибудовами В1-1,в-1 загальною площею 93,4 кв.м., житловою площею 39,2 к.м., гаражів Б,Г, вбиральні Д, літнього душу Е, вольєра Ж, споруд №2,4-9,І,ІІ

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої 07 грудня 1982 року, на 26/60 частин домоволодіння № 223 по вулиці Рилєєва в місті Дніпрі, що складається з житлового будинку В-1, з прибудовами В1-1,в-1 загальною площею 93,4 кв.м., житловою площею 39,2 к.м., гаражів Б,Г, вбиральні Д, літнього душу Е, вольєра Ж, споруд №2,4-9,І,ІІ

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 01 вересня 1980 року, на 17/60 частин домоволодіння № 223 по вулиці Рилєєва в місті Дніпрі, що складається з житлового будинку В-1, з прибудовами В1-1,в-1 загальною площею 93,4 кв.м., житловою площею 39,2 к.м., гаражів Б,Г, вбиральні Д, літнього душу Е, вольєра Ж, споруд №2,4-9,І,ІІ

В іншій частині позовів відмовити.

Витрати віднести на рахунок сторін.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, що не були присутніми при його проголошенні у той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя