Справа № 489/214/17
Номер провадження 2/489/889/17
РІШЕННЯ

Іменем України

11 квітня 2017 року місто ОСОБА_1

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (далі-позивач) до ОСОБА_3 (далі-відповідач), треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності у порядку спадкування за законом,

встановив

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті матері відкрилась спадщина. Звернувшись до нотаріуса з питанням оформлення своїх спадкових прав, отримав відмову, оскільки документ, який засвідчує право власності на квартиру, укладений на товарній біржі. Згідно з цим договором, двоє осіб які є його сторонами були неповнолітніми на момент укладення договору; договір міни та реєстраційне посвідчення не прошиті не скріплені печаткою та підписом уповноваженої посадової особи.

Позивач просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_7.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти задоволення вимог.

Треті особи в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Позивач є донькою ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-ФП №251670 та свідоцтвом про одруження серії 1- БК №208978.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ОК №372549 ОСОБА_7 померла 05.07.2016. Після її смерті заведена спадкова справа №24/2016.

Як вбачається з матеріалів справи, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 звернувся позивач та відповідач.

Постановою від 12.01.2017 нотаріусом відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії. Встановлено, що предметом договору міни була квартира чотирьох співвласників, двоє з яких були неповнолітніми на час укладання договору. Крім того, документи, викладені на двох і більше аркушах не з'єднанні у встановлений спосіб, не пронумеровані та не скріплені підписом відповідної посадової особи та печаткою юридичної особи.

19.01.2017 та 25.01.2017 видано свідоцтва про право на спадщину за законом, в яких вказано, що позивач та відповідач є спадкоємцями грошових внесків у Миколаївському регіональному відділенні ПАТ "Банк інвестицій та заощаджень" по 1/2 частки кожний.

Відповідно до договору міни від 05.04.2000, укладеного між ОСОБА_7, з однієї сторони, та ОСОБА_4, ОСОБА_1, діючим від свого імені а також від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ОСОБА_5, діючий за згодою свого батька ОСОБА_1, з іншої сторони, ОСОБА_7 обміняла належну їй квартиру №10 за адресою: вул. Васляєва, 49/1 в м. Миколаєві на квартиру АДРЕСА_2.

Зазначений договір був оформлений на Біржі нерухомості "Едвайс-Консульт" за № 862 та зареєстрований Миколаївським БТІ за № 20306 від 07.04.2000. Сторонами за договором було виконано усі суттєві умови.

Рішенням суд від 24.09.2002 вказаний договір визнано дійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності у спірному договорі міни згоди органу опіки та піклування, та розміщення правовстановлюючого документу на двох не прошитих аркушах без нумерації та штампу відповідальної особи.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі і визнання права.

Як зазначено у пунктах 1, 3.1 ОСОБА_8 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» суду слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку має місце спадкування за законом.

Стаття 1261 Цивільного кодексу України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до поданих матеріалів справи позивач та відповідач належать до першої черги спадкоємців за законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З постанови нотаріуса про відмову від вчинення нотаріальної дії, на яку посилається позивач, не можливо однозначно встановити з яких саме підстав нотаріус не прийняв документи: були вони порвані чи викладені на двох та більше аркушах, які не з'єднані між собою, чи не пронумеровані, не скріплені підписом.

Враховуючи вищевикладене те, що позивач та відповідач є спадкоємцями за законом першої черги, після смерті матері ОСОБА_7, які висловили свою волю на прийняття спадщини, однак позбавлені можливості оформити своє право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права власності на 1/2 частку спадкової квартири.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 212-214, 215 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7, померлої 05.07.2016.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв