Справа № 461/708/16-ц
Провадження № 2/461/124/17
УХВАЛА

08.02.2017 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді Лялюк Є.Д.

при секретарі Станкевич Р.В.

з участю:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання в.о. директора Київського міського центру судово-психіатричної експертизи департаменту охорони здоровя виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про внесення змін до ухвали суду від 31.10.2016 р. щодо уточнення виду експертизи й питань та доповнення до заяви позивача про призначення комплексної судово-психіатричної та психологічної експертизи (посмертної) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и в :

28.11.2016 року на адресу суду надійшло клопотання від в.о. директора Київського міського центру судово-психіатричної експертизи департаменту охорони здоровя виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про внесення змін до ухвали суду від 31.10.2016 р. у цивільній справі №461/708/16-цщодо уточнення виду експертизи й питань, у якому такий зазначає про те, що виходячи зі змісту питань поставлених перед експертами в ухвалі, експертиза за видом є посмертною судово-психіатричною, тому що питання до психолога-судового експерта в ухвалі відсутні. При цьому, питання 1 та 2 ухвали не входять до компетенції лікарів судово-психіатричних експертів, мають ймовірний характер. Виходячи із наведеного, на підставі ч. 7 ст. 53 ЦПК України заявляє клопотання про внесення відповідних змін до вказаної ухвали суду.

Також до суду представником позивача подано доповнення до заяви про призначення комплексної судово-психіатричної та психологічної експертизи (посмертної) від 17.01.2017 року, в якому такий просить: 1. Внести зміни до Ухвали від 31.10.2016 р., а саме: призначити комплексну судову психолого-психіатричну експертизу (посмертну) щодо ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживав у м. Львові на АДРЕСА_1 «а», і який помер 26.08.2015 р., яку доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54) із залученням експерта-психіатра судово-психіатричного відділення Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» (79021, м. Львів, вул. Кульпарківська, 95); 2. Питання №№1 і 2 питання викладені у Заяві про призначення судово-психіатричної експертизи (посмертної) від 26.09.2016 р. та Ухвалі від 31.10.2016 р. викласти в наступній редакції: 1. Чи хвороби ОСОБА_5, які зафіксовані у Виписках і Епікризах КЗ «ЛОКПЛ» у період 1995-1999 р.р., є виліковними? Якщо ні, то чи могли наявні у покійного розлади впливати на усвідомлення ним своїх дій на момент складання заповіту 08 червня 2012 року? Чи міг він укласти заповіт під тиском іншої особи, або ж притаманного йому патологічного фантазування та схильністю до шахрайства?, 2. Чи потребував ОСОБА_5 постійного медикаментозного лікування (з огляду на питання 1)? Чи ліки, які приймав хворий, або тривалі перерви у їх вживанні, могли вплинути на хворого, а саме: на прийняття необгрунтованих висновків та дій, агресію, провали памяті, втрати логіки думання, інтелекту, викликали депресію, втрату власної думки та ініціативи, можливість піддаватися сторонньому впливу в період складання заповіту 08 червня 2012 року?; 3. Додатково перед експертами поставити наступні питання: - Чи були наявними у покійного ОСОБА_5Я такі індивідуальні психологічні особливості як сугестивність, спроможність піддаватися впливу, підкорюваність, і чи могли вони суттєво знижувати або обмежувати його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?, - Як можна трактувати порушення поведінки покійного ОСОБА_5, які мали місце під час його роботи у школі-інтернаті та під час роботи в медичному коледжі?, - До яких розладів можна віднести наявні у покійного ОСОБА_5 збочення - педофілію, патологічне фантазування, схильність до шахрайства - які носили хронічний характер? - з урахуванням індивідуально-психологічних особливостей особистості заповідача ОСОБА_5, його вікових змін, чи міг він правильно розуміти, всебічно усвідомлювати фактичний зміст власних дій та в повній мірі керувати ними при складанні та підписанні заповіту 08 червня 2012 року?

Представником відповідача до суду подано письмові пояснення від 08.02.2017 року, в яких така просить суд із врахуванням даних пояснень, згідно ч. 3 ст. 143 ЦПК України, відхилити питання представника позивача, та письмові пояснення від 30.01.2017 року, у яких просить: 1. У задоволенні Доповнення до заяви про призначення експертизи від 17.01.2017 р., поданої представником позивача, відмовити в повному обсязі; 2. На виконання клопотання Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, внести зміни до Ухвали суду від 31.10.2016 року, а саме:змінити вид експертизи з «комісійна судово-психіатрична та психологічна експертиза (посмертно)» на «посмертна судово-психіатрична»;виключити з переліку питань експерту питання 1 та питання 2.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги доповнень до заяви про призначення комплексної судово-психіатричної та психологічної експертизи (посмертної) із підстав, аналогічних викладеним у фабулі таких. Просив такі задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні клопотання в.о. директора Київського міського центру судово-психіатричної експертизи підтримала в повному обсязі; проти задоволення вимог, наведених у доповненнях до заяви позивача про призначення комплексної судово-психіатричної та психологічної експертизи (посмертної) заперечила повністю із підстав, аналогічних викладеним у фабулі поданих нею до суду пояснень.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників судового розгляду, оглянувши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.

Із фабули позовної заяви вбачається, що предмет позову стосується визнання заповіту недійсним на підставі ст. 225 ЦК України.

Як про те розяснено у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998 №15), судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності. Ознаками такої поведінки можуть бути невмотивовані, неадекватні чи неконтрольовані дії особи в момент вчинення протиправного діяння або в процесі провадження у справі, а так само при укладенні цивільно-правової угоди.

При цьому, суд зазначає, що сумнівами щодо стану психічного здоровя особи можуть бути лише обґрунтовані припущення про наявність в неї психічного розладу який здатен вплинути на юридично значущу поведінку.

Потреба і порядок призначення судово-психіатричної експертизи визначається нормами КК України, КПК України, ЦК України та ЦПК України. Застосування судово-психіатричної експертизи в судочинстві має відповідати вимогам Законів України «Про судову експертизу», «Про психіатричну допомогу», «Основ законодавства України про охорону здоровя». Порядок виконання судово-психіатричної експертизи регулюється наказом МОЗ України від 08.10.2001 р. №397 «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» та затвердженим цим наказом «Порядком проведення судово-психіатричної експертизи».

Відповідно до п. 7 зазначеного Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, предметом експертизи є визначення психічного стану осіб, яким призначено експертизу, у конкретні проміжки часу і відносно певних обставин, що становлять інтерес для органів слідства та суду.

Згідно з вимогами Закону України «Про судову експертизу» (ст. 7), судово-психіатрична експертиза здійснюється виключно державними спеціалізованими експертними установами.

Зазначена експертиза проводиться в Українському науково-дослідному інституті соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України, центрах судово-психіатричних експертиз, відділеннях (амбулаторних, стаціонарних експертиз), які є структурними підрозділами психоневрологічних (психіатричних) лікарень, психоневрологічних диспансерів. Зазначені заклади охорони здоровя виконують функції судово-експертних установ або підрозділів. Експертизу в експертній установі (підрозділі) виконує лікар - судово-психіатричний експерт одноособово або у складі амбулаторних (стаціонарних) судово-психіатричних експертних комісій. Посади експертів та голів комісій встановлюються згідно з чинними нормативними документами Міністерства охорони здоровя. Склад комісій затверджується наказом керівника експертної установи (підрозділу).

Як про те зазначено в розд. VI Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 (із змінами і доповненнями), основним завданням психологічної експертизи є визначення у підекспертної особи: індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки; емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей (п. 6.4).

При цьому, висновки експерта-психолога про можливість настання якоїсь події чи перебігу певного процесу слід розглядати як ймовірні.

Відповідно до ч. 7 ст. 53 ЦПК України у разі виникнення сумніву щодо змісту та обсягу доручення експерт невідкладно заявляє суду клопотання щодо його уточнення або повідомляє суд про неможливість проведення ним експертизи за заданими питаннями.

Відтак, з огляду на зазначене та для забезпечення проведення ретроспективної оцінки психічного стану особи у період складання заповіту (вчинення юридично значущої дії), суд вважає за можливе уточнити вид призначеної експертизи та призначити по справі посмертну судово-психіатричну експертизу, виключивши із пропонованих в ухвалі до розгляду експертам питань питання 1 та 2, котрі не входять до компетенції лікарів судово-психіатричних експертів таносять імовірний характер.

Суд зазначає, що важливим для правильного вирішення цивільної справи є виявлення експертаминаявності чи відсутності психічної хвороби, яка на період вчинення особою юридично значущої діїмогла мати тимчасовий або хронічний перебіг, встановлення часу її початку, особливостей динаміки, глибини і виразності патологічних проявів у той період на підставі відомостей (результатів раніше досліджених психічних станів особи) про психічний стан особи напередодні, під час та після вчинення юридично-правового акта. Доповнює аналіз визначення умотивованості, розуміння особою змісту і можливих наслідків своїх юридичних дій, можливості адекватної оцінки ситуації, тобто виявлення стану критичних і прогностичних здібностей особи на час вчинення правочину.

Ч. 4 ст. 143 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право просити суд провести експертизу у відповідній судово-експертній установі, доручити її конкретному експерту, заявити відвід експерту, давати пояснення експерту, знайомитися з висновком експерта, просити суд призначити повторну, додаткову, комісійну або комплексну експертизу.

Виходячи з вимог положення ст. 143 ЦПК України, суд наділений правом відхилення питань осіб, які беруть участь у справі, та самостійно визначити експертну установу для проведення судової експертизи.

Що стосується вимог позивача, викладених у доповненнях до заяви про призначення комплексної судово-психіатричної та психологічної експертизи (посмертної), щодо зміни виду експертизи, експертної установи та виставлення додаткових питань експертам, суд вважає, що з огляду на вищезазначене, необґрунтованість та безпідставність вказаних вимог, імовірний характер пропонованих питань та неможливість надання судово-психологічною експертизою категоричного висновку із приводу усвідомлення особою значення своїх дій та можливості керувати ними в конкретний момент, - такі не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 53, 143, 144, 145, 148 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання в.о. директора Київського міського центру судово-психіатричної експертизи про внесення змін до ухвали суду від 31.10.2016 р. щодо уточнення виду експертизи й питань, -задовольнити.

Призначити комісійну посмертну судово-психіатричну експертизу щодо ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживав у м. Львові на АДРЕСА_2 «а», який помер 26.08.2015 р.

Проведення експертизи доручити експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи (04655, м. Київ, вул. Кирилівська, 103-А).

Поставити експертам наступні запитання:

«Чи страждав психічними захворюваннями чи психічними розладами померлий ОСОБА_5 впродовж життя, якщо так - то якими саме?»;

«Чи страждав психічними захворюваннями чи психічними розладами померлий ОСОБА_5 на момент складання заповіту 08 червня 2012 року, якщо так - то якими?»;

«Чи могли дані психічні захворювання чи психічні розлади, у випадку їх наявності, станом на 08.06.2012 року впливати на прийняття рішення ОСОБА_5 по складанню заповіту та чи міг він усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними?»;

«У якому психічному стані перебував ОСОБА_5 на момент складання заповіту 08 червня 2012 року та чи був він внаслідок такого стану неспроможний розуміти значення та наслідки своїх дій та (або) керувати ними?».

Направити в розпорядження експертів матеріали справи.

Оплату експертизи покласти на позивача.

На час проведення експертизи провадження у справі - зупинити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова впродовж пяти днів з дня отримання ухвали в частині зупинення провадженням. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Лялюк Є.Д.