Справа №477/2276/16-ц 06.04.2017 06.04.2017 06.04.2017
Провадження №22-ц/784/881/17
Категорія: 59 Головуючий у суді першої інстанції: Семенова Л.М.
Доповідач апеляційного суду: Шаманська Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 квітня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Шаманської Н.О.,

суддів: Коломієць В.В., Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання: Лівшенком О.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_3, третьої особи - ОСОБА_4 та його представника - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2017 року, ухваленого за позовом

ОСОБА_3

до

Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області,

третя особа - ОСОБА_4

про визнання рішень сільської ради недійсними,

у с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, третя особа - ОСОБА_4, про визнання рішень сільської ради недійсними.

В обґрунтування своїх позовних вимог, які неодноразово уточнювались під час судового розгляду, позивач зазначав, що він є власником земельної ділянки № АДРЕСА_1. Власником суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2 є ОСОБА_4, якому рішенням Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (далі - Лиманівська сільська рада) № 7 від 16 червня 2006 року були передані у приватну власність земельні ділянки, площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та площею 0,104 га для ведення особистого підсобного господарська, що розташовані за вищезазначеною адресою. Крім цього, 16 червня 2006 року Лиманівською сільською радою було винесено рішення № 11 про передачу у приватну власність ОСОБА_4 земельних ділянок загальної площею 0,2604 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2, а також рішенням № 5 від 29 квітня 2014 року Лиманівської сільської ради передана у приватну власність ОСОБА_4 земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25 га, що розташована за вказаною адресою.

Позивач вважав, що всі земельні ділянки, які передані у приватну власність ОСОБА_4 станом на момент прийняття рішень Лиманівською сільською радою не належали до земель державної або комунальної власності, оскільки попередня їх власниця - ОСОБА_7 не повертала їх в земельні запаси Лиманівської сільської ради, та нотаріально завірені акти передачі, передбачені законодавством України, відсутні. Тому, на думку позивача Лиманівська сільська рада не мала жодних законних підстав розпоряджатися спірними земельним ділянками, що були передані у власність ОСОБА_7 в 1999 році.

Крім того, позивач вважав, що в рішенні № 11 від 16 червня 2006 року відсутні розроблені, узгоджені та затверджені проекти на земельні ділянки площею 0,25 га та 0,0104 га, що не дозволяють йому, як власнику суміжної земельної ділянки, визначити межі та розташування суміжних земельних ділянок.

Посилаючись на вказані обставини та порушення його прав, як суміжного власника земельної ділянки, позивач просив визнати недійсними та скасувати: - рішення Лиманівської сільської ради № 7 від 16 червня 2006 року про передачу у приватну власність ОСОБА_4 земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд площею 0,25 га та ведення особистого селянського господарства площею 0,104 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_2; - рішення Лиманівської сільської ради № 5 від 29 квітня 2014 року про передачу в приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки за вищезазначеною адресою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га; - рішення Лиманівської сільської ради № 11 від 16 червня 2006 року № 11 про передачу у приватну власність ОСОБА_4 земельних ділянок загальною площею 0,2604 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2017 року до участі у справі в якості відповідача залучено Галицинівську сільську раду Вітовського району Миколаївської області.

Рішенням цього ж суду від 28 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просив його скасувати та ухвалити нове яким задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню на підставі наступного.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з недоведеності вимог позивача. При цьому вважав можливим розглянути спір про визнання рішеннь сільської ради недійсними з таким складом осіб, який зазначено позивачем.

Проте з таким погодитись не можна на підставі наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем та відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За змістом п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному ч. 3 цієї статті, суд, зокрема, вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом ( ч. 4 ст. 10 ЦПК України).

Отже, якщо з матеріалів справи вбачається, що склад осіб, які беруть участь у справі, має бути інший, суд з урахуванням вищенаведеного повинен вчиняти дії, які від нього вимагає положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи у суді першої інстанції проведено з порушенням наведених вимог закону.

Так, звертаючись до суду, ОСОБА_3 просив визнати недійсними рішення Лиманівської сільської ради щодо передачі у приватну власність ОСОБА_4 земельних ділянок. При цьому відповідачем у справі позивач зазначив лише - Лиманівську (нині - Галицінівську) сільську раду, незважаючи на те, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, порядок передачі якої у власність останнього оспорюється позивачем. При цьому ОСОБА_4 залучено до участі у справі в якості третьої особи.

Проте суд, не звернув належної уваги на зміст позовних вимог та характер спірних правовідносин, та у порушення вимог ст. 30 ЦПК України не залучив власника земельної ділянки (права якого на отримання земельної ділянки фактично оспорюються), який має бути стороною у справі, відповідачем, а не третьою особою, оскільки права та обов'язки відповідача та третьої особи різні за своїм процесуальним змістом та умовами їх реалізації в судовому процесі.

Таким чином, суд першої інстанції в порушення вимог статей 10, 33, 130 ЦПК України не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, не попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

Апеляційний суд відповідно наданих чинним ЦПК України повноважень позбавлений на стадії апеляційного розгляду залучити до участі у справі співвідповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України , воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову. Проте, це не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з таким позовом.

Керуючись ст. ст. 303,309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржено в каса3ційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: В.В. Коломієць

І.В. Лівінський