АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1509/16-ц Номер провадження 22-ц/786/687/17Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Прядкіної О.В.,

суддів: Гальонкіна С.А., Лобова О.А.,

секретаря Лимар О.М.,

за участі: представників позивача ОСОБА_2,ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 за дорученням ОСОБА_5 та Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 Аваль»

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 січня 2017 р.

по справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 Аваль» про захист прав споживача та визнання договору банківського вкладу частково недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вищевказаним позовом. Вказував, що 23 травня 2008 року між ним і ВАТ ««ОСОБА_6 Аваль» було укладено договір банківського вкладу, за умовами якого банк прийняв від нього 30 000 доларів США зі сплатою 25 % річних за користування вкладом та з кінцевим терміном повернення коштів 23 травня 2009 року. Зазначав, що пункти договору відносно порядку нарахування процентів на банківський вклад є несправедливими, оскільки зумовлюють дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду вкладника та обмежують його право, як споживача послуг, на нарахування і отримання процентів за банківським вкладом.

З урахуванням збільшених позовних вимог просив суд визнати недійсним наступні пункти договору №20/02-02/09 банківського вкладу«Універсальний» від 23 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_5 та Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_6 Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_6 Аваль»:

- п. 1.1. в частині, що днем закінчення строку вкладу, є 23 травня 2009 року;

- п.п. 2.4.1. п. 2.4., в частині, що закінченням нарахування відсотків є день закінчення строку вкладу, встановлений п. 1.1. Договору;

-п.п. 2.4.5. п. 2.4. в повному обсязі, що ОСОБА_6 не нараховує відсотки на суму вкладу після закінчення строку вкладу, визначеного п.1.1. Договору;

-п. 6.2. договору, в повному обсязі, що строк дії цього договору не продовжується. Після закінчення строку вкладу, згідно з пунктом 1.1. Сторони можуть укласти новий договір на умовах, що пропонуються Банком на момент укладання.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 січня 2017 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано недійсними п.п. 2.4.1. п. 2.4. договору №20/02-02/09 банківського вкладу«Універсальний» від 23 травня 2008 року, в частині, що закінченням нарахування відсотків є день закінчення строку вкладу, встановлений п. 1.1. Договору, а також п.п. 2.4.5 п. 2.4. вказаного договору, що ОСОБА_6 не нараховує відсотки на суму вкладу після закінчення строку вкладу, визначеного п.1.1. Договору.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржили обидві сторони.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійним п. 1.1. Договору банківського вкладу від 23 травня 2008 року, що днем закінчення строку вкладу є 23 травня 2009 року та визнання недійним у повному обсязі п. 6.2. вказаного Договору, ухваливши в цій частині нове рішення про задоволення вимог. Вказує, що вказані умови договору суперечать вимогам закону, оскільки є несправедливими по відношенню до ОСОБА_5, як споживача.

В апеляційній скарзі представник банку, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог. В іншій частині рішення просить залишити без змін. Вказує, що укладаючи договір сторони узгодили усі істотні умови договору щодо порядку нарахування та сплати відсотків, зокрема, що вклад є строковим, а відсоткова ставка у розмірі 25 % річних є діючою виключно в строк дії вкладу, що було погоджено шляхом підписання договору. Вважає, що спірні умови договору не обмежують права вкладника, а тому підстави для визнання їх недійсними відсутні.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» і відхилення скарги представника ОСОБА_5, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 23 травня 2008 року між ОСОБА_5 і Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» було укладено договір № 20/02-02/09 на вклад «Універсальний», згідно п. 1.1. якого, ОСОБА_5 передав, а банк прийняв на вклад «Універсальний» на умовах договору грошові кошти в доларах США на суму 30 000 строком на 12 місяців. Днем закінчення строку вкладу є 23 травня 2009 року.

Порядок нарахування та сплати відсотків визначений у п. 2.4 Договору.

Відповідно до п.п. 2.4.1. Договору, початком періоду нарахування відсотків є день зарахування суми грошових коштів, яка визначена у п. 1.1., на рахунок Вкладника, закінченням є день закінчення строку вкладу, встановлений у п. 1.1. Договору.

Підпунктом 2.4.5. встановлено, що банк не нараховує відсотки на суму вкладу після закінчення строку вкладу, визначеного п. 1.1. Договору.

Згідно до п. 6.2. строк дії Договору не продовжується. Після закінчення строку вкладу, згідно з п. 1.1., сторони можуть укласти новий договір намовах, що пропонується банком на момент його укладення.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 серпня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» про стягнення сум вкладу, відсотків, пені та 3 % річних від суми боргу, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 08 жовтня 2012 року, позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» на користь ОСОБА_5С, в рахунок повернення депозитного вкладу по договору на вклад «Універсальний» № 20/02-02/09 від 23 травня 2008 року 30 000 доларів США вкладу по договору, 6 716, 58 доларів США неповернутих відсотків за весь час дії договору, 1 999, 72 доларів США 3 % річних за час затримки повернення вкладу, 5 475 доларів США пені, а всього 44 191, 30 доларів США (що за офіційним курсом Національного банку України на день вирішення справи було еквівалентно 353 221, 06 грн.) (а.с. 33-37).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що умови договору, викладені в п.п. 2.4.1. і п.п. 2.4.5. Договору банківського вкладу є несправедливими, оскільки обмежили вкладника на нарахування за вказаним договором процентів від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду.

Частиною 1 ст. 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно зі ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін прямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст.627 ЦК України).

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1.3. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого поставною Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, сума, строки та умови приймання вкладів (депозитів) визначаються між банком та вкладником на договірних засадах.

Якщо сторонни досягли домовленості згідно з положеннями ст. ст. 207,640 ЦК України та уклали договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності йог наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Аналіз змісту договору дає підстави для висновку, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, що є обовязковими для договорів даного виду та містить усю вичерпну інформацію щодо порядку нарахування та сплати відсотків. Зокрема, при його укладенні сторони узгодили, що вклад вноситься на термін до 23 травня 2009 року, встановлена у розмірі 25 % відсоткова ставка нараховується виключно в строк дії вкладу, а продовження строку вкладу допускається лише за умови укладення нового договору на умовах, що будуть запропоновані банком на момент його укладення.

Умови на яких укладався договір були чітко визначені у змісті договору, а факт ознайомлення з істотними умовами договору та спрямованості волевиявлення сторін на його укладення підтверджується власноруч поставленими підписами представника банка і клієнта ОСОБА_5 (а.с. 10).

Таким чином, умови договору, що визначені у п.п. 2.4.1. і п.п. 2.4.5. не є такими, що обмежують право вкладника на отримання відсотків за вкладом на умовах договору, а також не створюють істотний дисбаланс обовязків на шкоду споживача.

Відповідно до правової позиції викладеної Верховним Судом України при розгляді справи № 6-330цс16, умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві.

З врахуванням наведеного, судова колегія у повній мірі погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача по справі, що оскаржувані позивачем умови договору були чітко та зрозуміло викладені, визначені у відповідності до вимог закону, а тому жодним чином не порушують принцип добросовісності, не призводять до дисбалансу договірних прав та обовязків сторін і не завдають шкоди споживачеві, а тому підстави для визнання таких умов несправедливими відсутні.

Що стосується доводів апеляційної скарги представника позивача щодо недійсності, оскаржуваних ним пунктів договору, у звязку з їх невідповідністю положенням ч. 5 ст. 1061 ЦК України, колегія суддів зауважує наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав.

Умовами договору банківського вкладу від 23 травня 2008 року передбачено, що днем закінчення строку дії вкладу є 23 травня 2009 року (пункт 1.1. договору). Закінчення строку дії договору є підставою для закриття рахунку вкладника (пункт 5.4 договору). Підпунктом 2.4.5 договору визначено, що банк не нараховує відсотки після закінчення строку вкладу, визначеного у пункті 1.1 договору, тобто після 23 травня 2009 року. Крім того, у пункті 6.2 договору зазначено, що строк дії цього договору не продовжується, а після закінчення строку вкладу згідно з пунктом 1.1 сторони можуть укласти новий договір на умовах, що пропонуються банком на момент його укладення.

Підпунктом 3.4.1 договору передбачено, що вкладник зобовязаний був чітко дотримуватися умов та положень цього договору. У підпункті 3.2.3 договору визначено, що після закінчення строку договору на вклад позивач повинен був отримати всі належні йому суми коштів за цими договором готівкою або шляхом безготівкового перерахування на його рахунки і таке перерахування мало здійснюватися шляхом оформлення вкладником письмової заяви встановленого зразка.

Вкладник не звертався до банку в день закінчення строку дії вкладу з вимогою про повернення вкладу та взагалі не звертався із заявою щодо подовження строку дії вкладу.

Договором не передбачено його автоматичної пролонгації (без додаткового погодження між сторонами) та зміни умов в односторонньому порядку.

Договір банківського вкладу не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобовязань за цим договором після закінчення терміну його дії.

Отже, аналіз правових норм та умов договору дає підстави для висновку про те, що відповідно до статті 598 ЦК України зобовязання банку в розмірі та на умовах, визначених договором банківського вкладу (депозиту), припинилися у строк, установлений цим договором.

Закінчення строку дії депозитного договору в разі невиконання зобовязань не припиняє зобовязальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обовязок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

Зазначеного правового висновку дійшов Верховний Суд України при розгляді цивільної справи № 6-2861цс15 за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» про стягнення процентів за договором банківського вкладу та трьох відсотків річних, яка, відповідно до положень ст. 3607 ЦПК України, є обовязковою для всіх судів України ( т.1, а.с.119-121).

За таких обставин, зобовязання банку в розмірі та на умовах, визначених договором строкового банківського вкладу припинилися у строк, установлений цим договором, а тому оскаржувані п.п. 2.4.1. і 2.4.5. договору щодо нарахування відсотків у розмірі 25 % до закінчення строку вкладу не є такими, що суперечать положенням закону і правам вкладника.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_5 ОСОБА_7 є необґрунтованими і не спростовують правомірності висновків суду першої інстнації. Звертаючись до суду з вищевказаним позовом позивач намагається внести зміни до укладеного між сторонами договору, що фактично змінить правовідносини між сторонами договору строкового банківського вкладу та створить для банку нові зобовязання щодо нарахування відсотків за банківським вкладом у розмірі, що був встановлений на строк вкладу, поза межами його дії.

Таким чином, за результатами апеляційною розгляду, судова колегія приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги представника ОСОБА_5 та задоволення апеляційної скарги ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» і скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог, з ухваленням нового рішення у цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 у звязку з їх безпідставністю.

Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З ОСОБА_5 на користь ПАТ«ОСОБА_6 Аваль» підлягають стягненню судові витрати в розмірі 638 грн., сплачені за подачу апеляційної скарги ( т.1, а.с.219).

Керуючись ст.ст.303,307, 309 ч.1 п.п.3,4,316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 за дорученням ОСОБА_5 відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 Аваль» задовольнити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 січня 2017 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про визнання недійсними п.п. 2.4.1. п. 2.4. договору №20/02-02/09 банківського вкладу«Універсальний» від 23 травня 2008 року, в частині, що закінченням нарахування відсотків є день закінчення строку вкладу, встановлений п. 1.1. Договору, а також п.п. 2.4.5 п. 2.4. вказаного договору, що ОСОБА_6 не нараховує відсотки на суму вкладу після закінчення строку вкладу, визначеного п.1.1. Договору.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

В іншій частині рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 січня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ«ОСОБА_6 Аваль» судові витрати в розмірі 638 грн., сплачені за подачу апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя (підпис) О. В. Прядкіна

Судді: (підпис) ОСОБА_9

(підпис) ОСОБА_10

Згідно з оригіналом: Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1