Апеляційний суд Житомирської області
Справа №272/395/16-ц Головуючий у 1-й інст. Палазюк В. М.
Категорія 20 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Широкової Л.В.,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2016 року,

встановила:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулась з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь за порушення умов попереднього договору про укладення договору купівлі-продажу житлового будинку 13000 грн. виплаченого авансу в подвійному розмірі, тобто 26000 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 15 червня 2014 року між нею та ОСОБА_3 було укладено попередній договір на купівлю-продаж житлового будинку, що знаходиться по провулку 1-го Травня, 8 в с. Лісівка, Андрушівського району, Житомирської області за ціною 20000 грн. В силу даного договору позивач сплатила відповідачу аванс в сумі 13000 грн. Сторони встановили строк для укладення договору купівлі-продажу - 01 червня 2015 року. У зазначений термін з вини ОСОБА_3 він не був укладений, тому згідно умов попереднього договору відповідач повинна повернути сплачений аванс у подвійному розмірі.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 13000 грн. авансу та вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Суд не врахував ту обставину, що вона вже тривалий час проживає у вказаному будинку, зробила ремонт у кімнатах, обробляє присадибну земельну ділянку, сплачує комунальні послуги. Неодноразово направляла листи відповідачу з проханням укласти договір купівлі-продажу будинку, які були останньою проігноровані. З вини відповідача вона не змогла оформити свої права на будинок, чим спричинені їй матеріальні збитки. Згідно п.7 попереднього договору купівлі-продажу будинку відповідач зобовязана повернути їй одержану суму авансу у подвійному розмірі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У звязку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК).

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За змістом частини 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як убачається із матеріалів справи 15 червня 2014 року між сторонами було укладено нотаріально посвідчений попередній договір на купівлю-продаж житлового будинку, що знаходиться по провулку 1-го Травня, 8 в с. Лісівка, Андрушівського району, Житомирської області за ціною 20000 грн. Також вони визначили термін укладання угоди купівлі-продажу, а саме на 01 червня 2015 року. Згідно п.9 цього Договору ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 суму авансу в розмірі 13000 грн. (а.с.10).

За приписами частин 1, 2, 3 статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Судом встановлено, що договір купівлі-продажу цього будинку у вказаний термін укладений не був.

За умовами пункту 3 попереднього договору ОСОБА_3 була зобовязана підготувати і зібрати документи, які необхідні для укладення договору купівлі-продажу будинку.

Також у цьому правочині передбачено, що у випадки відмови (ухилення) покупця від купівлі майна у визначений цим договором строк, аванс у розмірі 13000 грн. залишається у продавця і покупцю не повертається. У випадку відмови (ухилення) продавця від продажу майна без поважної причини у строк, передбачений цим договором, продавець повинен повернути покупцю одержану від нього суму авансу, а також додатково сплатити йому таку ж суму (пункти 6, 7 Договору).

Із матеріалів справи видно, що у відповідача на момент укладення попереднього договору були відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового будинку, який був обєктом правочину.

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно лише 11 листопада 2015 року на підставі договору оренди було зареєстровано право користування ОСОБА_3 земельною ділянкою, площею 0,0540 га призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться по провулку 1-го Травня, 8 в с. Лісівка, Андрушівського району, Житомирської області (а.с. 81-82).

Свідок ОСОБА_4, яка працює на посаді Зарубинського сільського голови Андрушівського району Житомирської області, пояснила, що тривале виготовлення документів на вказану земельну ділянку було повязане з тим, що між суміжними землекористувачами виник спір щодо меж земельної ділянки, що унеможливлювало здійснити реєстрацію права власності.

Положеннями ст. ст. 10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покладається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач стверджує, що ОСОБА_3 після настання встановленого строку у попередньому договорі ухилялася від укладення основного договору купівлі-продажу, що підтверджується направленими останній пропозицією щодо укладення правочину від 16 липня 2015 року та вимогою про повернення коштів від 13 липня 2015 року (а.с. 59-60). У той же час, належних та допустимих доказів, які підтверджують факт направлення зазначених документів у вказаний період, позивач суду не надала. Також не встановлено судом і доказів того, що сама ОСОБА_2, як покупець, відмовилася або ухилилася від купівлі майна у визначений попереднім договором строк.

Відповідач наполягає на тому, що не мала можливості укласти із позивачем обумовленого договору купівлі-продажу будинку, оскільки станом на 01 червня 2015 року не були виготовлені документи на присадибну земельну ділянку. Ці твердження відповідають встановленим доказам у справі.

Судом не встановлено доказів заподіяння позивачу збитків внаслідок не укладення договору купівлі-продажу будинку, а посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що позивачем витрачено кошти на ремонт будинку та присадибну земельну ділянку не позбавляє останню на звернення до суду із позовом про відшкодування понесених витрат.

Згідно положень статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише в разі наявності зобовязання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що договір купівлі-продажу будинку який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а вони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана позивачем відповідачу ОСОБА_3 грошова сума в розмірі 13000 грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Такий правовий висновок міститься і у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року за наслідками розгляду справи № 6-176цс13.

Вимогами ст. 360-7 ПК України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень і має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно положень ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вище зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Відтак, підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Приймаючи до уваги, що позивачу було відстрочено сплату судового збору на строк не більше, як до ухвалення судового рішення, у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з ОСОБА_2 в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія судів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер НОМЕР_1) в дохід держави 606 грн. 32 коп. судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Судді: