АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 761/7960/15-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Романишена І.П.
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді: - Ратнікової В.М.

суддів: - Соколової В.В.

- Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» Жбадинського Олександра Михайловича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2016 року в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» Жбадинський Олександр Михайлович подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства, при неповному з'ясуванні фактичних обставин справи. Суд дійшов безпідставного висновку про те, що наявність виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки та подання позову про звернення стягнення на це ж нерухоме майно свідчить про подвійне стягнення. В ході розгляду справи судом не було надано належної оцінки поданим позивачем доказам наявності у ОСОБА_7 кредитної заборгованості, яка не погашається позичальником в добровільному порядку. Положення Закону України «Про іпотеку» та норми ЦК України передбачають право Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», як нового кредитора, звертатися за захистом своїх прав до суду, а тому ухвалене судом першої інстанції рішення про відмову у позові не ґрунтується на вимогах закону.

В судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» не з»явився, про день та час слухання справи товариство повідомлено у встановленому законом порядку, причину неявки свого представника суду не повідомило, а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у відсутності представника ТОВ « Кредитні ініціативи».

Представник відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_9 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Український кредитно-торговий банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «БТА Банк», та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 020/06к, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 126 000 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування ним у сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Кредит наданий на строк з 30 жовтня 2006 року по 30 жовтня 2021 року.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором, 30 жовтня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Український кредитно-торговий банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «БТА Банк», та ОСОБА_7 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого банку було передано в іпотеку майно, а саме: нежилі приміщення (в літ. В): з приміщення № 1 по приміщення № 12 (групи приміщень № 20а), які знаходяться в АДРЕСА_1. Сторони оцінили предмет іпотеки у сумі 1 846 036 грн. 00 коп..

Відповідач ОСОБА_7 свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати інших, передбачених договором № 020/06к платежів, належним чином не виконувала, у зв'язку з чим, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 травня 2011 року, яке набрало законної сили 10 червня 2011 року, достроково було стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_10 на користь Публічного акціонерного товариства «БТА Банк» заборгованість за кредитним договором № 020/06к у розмірі 1 032 129,62 грн..

03 квітня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «БТА Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» було укладено договір Факторингу, відповідно до якого банк відступає товариству свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначеними у реєстрі заборгованості боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право на вимогу якої належать ПАТ «БТА Банк» на підставі документації, а ТОВ «Кредитні ініціативи», шляхом надання фінансової послуги ПАТ «БТА Банк» набуває права вимоги такої заборгованості від боржника та сплачує ПАТ «БТА Банк» грошові кошти в розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому договором.

Також 03 квітня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «БТА Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» було укладено договір про передачу прав за іпотечними договорами, відповідно до якого разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі вищевказаного договору факторингу, одночасно передаються права вимоги за іпотечним договорами, які визначенні договором.

28 квітня 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» було направлено ОСОБА_7 повідомлення про зміну кредитора в зобов'язанні за кредитним договором та договором іпотеки.

Оскільки, на момент передачі права вимоги, за ОСОБА_7 продовжувала рахуватися заборгованість, це стало підставою для вчинення 31 серпня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ЧуловськимВ.А. виконавчого напису, який зареєстрований в реєстрі № 3122, про звернення стягнення на нежилі приміщення (в літ. В): з приміщення № 1 по приміщення № 12 (групи приміщень № 20а) загальною площею 91,30 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, які належать на праві власності ОСОБА_7, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 23 листопада 2015 року було відкрито виконавче провадження з виконання напису приватного нотаріуса Чуловського В.А. про звернення стягнення на нежилі приміщення (в літ. В): з приміщення № 1 по приміщення № 12 (групи приміщень № 20а) загальною площею 91,30 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку, станом на 24 лютого 2015 року за відповідачем ОСОБА_7 продовжує рахуватися заборгованість в розмірі 18 122 500,99 грн., з них: 3 3270307,52 грн. заборгованості по тілу кредиту, 757 173,99 грн. заборгованості по відсоткам, 14 038 019,48 грн. пені за прострочення виконання зобов'язань.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» посилався на те, що відповідачем зобов'язання по поверненню кредитних коштів, процентів та пені перед новим кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» не виконуються в добровільному порядку, за відповідачем рахується заборгованість у сукупному розмірі 18 122 500,99 грн., що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду, як передбачено умовами іпотечного договору.

Відмовляючи Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наявність виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на нежитлові приміщення, які є предметом іпотеки, виключає можливість звернення стягнення на ці ж приміщення за рішенням суду, так як призведе до подвійної відповідальності за порушення умов кредитного договору.

Проте, погодитися із таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов'язання боржника.

При вчиненні виконавчих написів нотаріуси керуються нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (надалі за тестом - Постанова КМУ), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України, Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативними актами.

З досліджених судом доказів вбачається, що звернення стягнення на нежитлові приміщення за виконавчим написом нотаріуса державним виконавцем не виконано. Здійснення особою свого права на судовий захист не може ставитись у залежність від використання нею інших засобів правового захисту, до яких відноситься, зокрема, захист цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Звернення стягнення на заставлене майно шляхом вчинення виконавчих написів не перешкоджає позивачу звернутися з позовними вимогами про захист свого права в судовому порядку, а тому висновок суду. першої інстанції про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки з тих підстав, що вже є виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення заборгованості на цей же предмет іпотеки, так як це буде подвійне стягнення заборгованості, є помилковим.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 3.1 кредитного договору, за користування кредитом позичальник зобов»язується сплачувати проценти в розмірі 13 % річних.

Пункт 3.2 договору передбачає, що проценти за користування кредитом нараховуються, виходячи з розміру процентної ставки, встановленої в п. 3.1 цього договору, на суму залишку заборгованості по кредиту, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення. Проценти за користування кредитом нараховуються банком в останній робочий день місяця та в день сплати ануїтетного платежу відповідно до умов даного договору. При розрахунку процентів приймається кількість днів у місяці-30 та у році-360, враховуючи день надання кредиту, та включаючи день остаточного погашення.

Відповідно до умов п.3.3 кредитного договору, сплата процентів проводиться позичальником щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому отримано кредит, у строки, які визначені графіком погашення, встановленим у Додатку № 1 до цього договору, що є його невід»ємною частиною, та у порядку, викладеному у розділі 5 цього договору. Проценти за користування кредитом у разі їх несплати вважаються простроченими з дня, наступного за днем визначеним в абзаці другому п. 5.1 цього договору.

Згідно положень п. 5.1 кредитного договору, позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за попередній місяць, нарахованих відповідно до п.3.2 цього договору, відповідно до графіка погашення, крім випадків, передбачених п.п.7.1, 7.2, 8.1.8 цього договору, шляхом здійснення періодичних платежів. За рахунок ануїтетного платежу позичальник зобов»язується щомісяця здійснювати у першу чергу погашення суми нарахованих відповідно до п. 3.2 цього договору процентів, а за рахунок залишку суми-погашення частини кредиту

Пункт 7.1.3 кредитного договору передбачає право банку в односторонньому порядку розірвати цей договір і вимагати від позичальника дострокового повернення загальної заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом і виконання всіх інших грошових зобов»язань позичальника по цьому договору у випадку порушення умов, невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких своїх зобов»язань, передбачених цим договором , договором страхування, чи договором іпотеки.

У відповідності до вимог п. 10.1 договору, за порушення терміну здійснення ануїтетних платежів за цим договором, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_7 по кредитному договору, на погашення якої позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, вбачається, що станом на 24.02.2015 року заборгованість ОСОБА_7 становить 18 122 500,99 грн., з них:: 3 327 307,52 грн. заборгованість по тілу кредиту, 757 173,99 грн. заборгованість по відсоткам, 14 038 019,48 грн. пеня за прострочення виконання зобов'язань.

Проте, на підтвердження вказаного розміру заборгованості відповідача по кредитному договору позивачем не надано належних та допустимих доказів, з огляду на наступне.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Фактичні дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 33 Закону України « Про іпотеку» передбачає, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно вимог ст.39 Закону України « Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі

необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої

реалізації.

Відповідно до роз»ясень п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як ст. 39 Закону України « Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов»язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки…

Наданий позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_7 по кредитному договору № 020/06к від 30 жовтня 2006 року колегія суддів не може визнати вірним та обґрунтованим з огляду на наступне.

З досліджених судом доказів достовірно встановлено, що узв'язку із несвоєчасним виконанням зобов'язання за кредитним договором № 020/06к від 30.10.2006 року ПАТ «БТА БАНК» 13.01.2010 року звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_7 та ОСОБА_10 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № 020/06к від 30.10.2006 року.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30.05.2011 року по вищевказаній цивільній справі № 2-70/11 (суддя Тітов М. Ю.) позовні вимоги позивача - Публічного акціонерного товариства «БТА БАНК» до ОСОБА_7 та ОСОБА_10 (поручитель за кредитним договором 020/06к від 30.10.2006 року)задоволені, стягнуто заборгованість за кредитним договором № 020/06к від 30.10.2006 року у сумі 1 032 129 грн. 62 коп. Вказаним рішенням суду достроково стягнуто суму тіла кредиту та суму відсотків за користування кредитом станом на 26.04.2010 року по курсу долара до гривні на день ухвалення рішення, а саме: строкову заборгованість за кредитом- 905 502,36 грн., прострочену заборгованість за кредитом- 26 644,64 грн., строкову заборгованість за процентами- 9 424,09 грн. та прострочену заборгованість за процентами- 90 558, 20 грн.

Зазначене рішення суду набрало законної сили, після чого 18.11.2011 року було видано Публічному акціонерному товариству «БТА БАНК» виконавчий лист №2-70.

На підставі виконавчого листа №2-70, 23.07.2012 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції Диких Олексієм Олександровичем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_10 на користь Публічного акціонерного товариства «БТА БАНК» суми боргу 1 033 949.62 один мільйон тридцять три тисячі дев'ятсот сорок дев'ять) грн. 62 коп.

За наслідком здійснення виконавчого провадження № 30052904, відповідно до постанови про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу» ВДВС Оболонського районногоуправління юстиції від 22.04.2013 року у ВП № 30052904, стягувачеві - Публічному акціонерному товариству «БТА БАНК» було передано наступне майно:

земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,1500 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в рахунок погашення боргу за початковою ціною 235715,00 грн.;

земельа ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2, площею 0,1533 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 в рахунок погашення боргу за початковою ціною 240430,00 грн.;

земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_3, площею 1503 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, в рахунок погашення боргу за початковою ціною 235715,00 грн.

Передача майна в рахунок погашення боргу була вчинена на підставі заяви стягувача - Публічного акціонерного товариства «БТА БАНК», яка надійшла до відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції 12.03.2013 року, що є правом стягувача відповідно до п. 9 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, на день ухвалення оскаржуваного рішення, сума виконання виконавчого провадження становила 711 860.00 грн. із загальної суми, яка зазначена у виконавчому листі № 2-70, а саме: 1 033 949,62 грн.

Дана обставина була відома позивачу, так як 18.08.2014 року Оболонським районним судом м. Києва була задоволена заява ПАТ «БТА БАНК» про заміну сторони виконавчого провадження по справі за позовом ПАТ «БТА БАНК» до ОСОБА_7 та ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 020/06к від 30.10.2006 року на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

Проте, у наданому до суду ТОВ « Кредитні ініціативи» розрахунку заборгованості у даній справі, погашення заборгованості по кредиту на суму 711 860,00 грн. у квітні 2013 року враховано не було. Позивачем обчислена заборгованість по кредиту, відсоткам по користуванню кредитом, починаючи з 30.10.2006 року і по 02.04.2014 року. Розархунок пені також здійснено на всю суму заборгованості за період з 03.04.2013 року по 02.04.2014 року.

В судовому засіданні апеляційного суду 15.09.2016 року, з урахуванням встановлених обставин, було оголошено перерву для надання представником позивача уточнюючого розрахунку, з урахуванням погашеної суми заборгованості та доказів на підтвердження даного розрахунку. В подальшому в судові засідання представник позивача не з»являвся, ні розрахунку, ні необхідних документів для його здійснення суду не надав.

Для встановлення дійсного розміру заборгованості ОСОБА_7 по кредитному договору апеляційним судом за клопотанням представника відповідача 23 листопада 2016 року було призначено судову економічну експертизу, проведення якої було доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Ухвалою суду сторони було зобов»язано надати необхідні документи та матеріали для проведення експертизи.

19 січня 2017 року на адресу суду надійшло клопотання експерта про надання йому ТОВ Кредитні ініціативи» оригіналів або завірених копій документів, які стосуються розрахунків по кредитному договору: виписок банку зі всіма аналітичними розрахунками, копії первинних бухгалтерських документів видачу по кредиту та його погашення позичальником у розрізі кожного місяця станом на 08.04.2016 року ( т. 2 а.с. 134).

20.01.2017 року вказане клопотання було направлено судом сторонам до відома та виконання.

17 березня 2017 року на адресу апеляційного суду надійшла цивільна справа з повідомленням експерта про неможливість надання висновку у зв»язку з невиконанням ТОВ « Кредитні ініціативи» клопотання експерта про надання виписок банку за всіма аналітичними рахунками, завірених належним чином копій первинних бухгалтерських документів, що підтверджують видачу кредиту та його погашення.

Відповідно до вимог ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд, залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з»ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором є обов'язком позивача, який він не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами її розмір.

Враховуючи, що доводи позивача ТОВ « Кредитні ініціативи» про наявність у відповідача ОСОБА_7 станом на 24.02.2015 року заборгованості по кредитному договору № 020/06к від 30.10.2006 року у розмірі 18 122 500,99 грн. для погашення якої необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки - нежилі приміщення (в літ. В): з приміщення № 1 по приміщення №12 (групи приміщень № 20а), які знаходяться в АДРЕСА_1 не підтверджені належними та допустимими доказами. Встановити дійсний розмір заборгованості суд позбавлений можливості через ненадання позивачем в розпорядження суду та експертів необхідних бухгалтерських та фінансових документів, а ст. 39 Закону України « Про іпотеку Законом України « Про іпотеку» передбачає, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника ТОВ « Кредитні ініціативи» щодо неправильності висновків суду про відмову в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв»язку з наявністю виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на цей же предмет іпотеки, є обґрунтованими, рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 08 квітня 2016 року підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки з підстав недоведеності позовних вимог

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем були надані докази наявності у ОСОБА_7 кредитної заборгованості, яка не погашається позичальником в добровільному порядку, колегія суддів вважає безпідставними, так як розмір наявної заборгованості по кредиту позивачем не підтверджений належними та допустимими доказами, як того вимагає ст.. 60 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись Законом України « Про іпотеку», ст. ст. 57, 58, 59, 60, 146, 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» Жбадинського Олександра Михайловича задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2016 року скасувати та постановити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: