Провадження № 2/219/824/2017
10 лютого 2017 року м. Бахмут
Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді - Шевченко Л.В., при секретарі Брагіній М.В.,
сторони по справі не зявилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
В С Т А Н О В И Л А:
20.12.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Бахмутського козацтва, 63.
В обґрунтування позову вказує, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 23 грудня 2013 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.12.2013 року позивачу належить житловий будинок, який розташований за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Бахмутського козацтва (Пролетарська), 63. Разом з позивачем в цьому будинку зареєстровані її чоловік ОСОБА_3 та зять ОСОБА_2 Відповідач зареєстрований за вказаною адресою з 25.10.2014 року, однак фактично ніколи там не проживав та речей вдома його не було. Згідно акта комітета мікрорайона «Центральний» про не проживання, починаючи з 2000 року ОСОБА_2 по даний час фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач неодноразово просила відповідача виписатися з її будинку, але він повідомив, що проживати він за місцем реєстрації не планує, проте зніматися з реєстрації в добровільному порядку не бажає. На даний час плата за комунальні послуги суттєво зросла, сплачувати її за не проживаючу особу їх родині дуже важко, що для позивача дуже суттєво, оскільки вона та ї чоловік є пенсіонерами. У звязку із вищевикладеним позивач була змушена звернутися до суду з вказаним позовом, який просить задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася. 10.02.2017 року через канцелярію суду надала заяву (вх. № 3328) про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.76 ЦПК України, повідомлення про причину неявки до суду не надійшло. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди представника позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який розташований за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Пролетарська, 63, який належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.2013 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.12.2013 року № 15167589. (арк.с.4).
Відповідно довідки № 3196 від 20.12.2016 року, виданої головою комітету мікрорайона «Центральний», за адресою: м. Бахмут, вул. Бахмутського козацтва, 63, зареєстровані та проживають ОСОБА_1 (власник), ІНФОРМАЦІЯ_2, та її чоловік ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, а зять власника ОСОБА_2 зареєстрований за вказаною адресою з 25.10.2014 року, але фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.с.8).
Як вбачається з витягу з домової книги для реєстрацію громадян, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_4, в будинку за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (арк.с.9-10). Крім того, в паспорті відповідача (серія ВТ 186210) стоїть печатка про реєстрацію (стор.11) по вул. Бахмутського козацтва, 63 в м. Бахмут (арк.с.11).
Згідно акту про не проживання № 9901 від 20.12.2016 року, виданого головою комітету мікрорайона «Центральний» ОСОБА_6, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, фактично за адресою6 м. Бахмут, вул. Бахмутського козацтва, 63 не проживає. З 2000 року дотеперішнього часу мешкає за адресою: м. Бахмут, вул. Горбатова, 87/39. Вказаний факт можуть підтверджують сусіди ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (арк.с.7).
В матеріалах справи міститься довідка ОСББ «Горбатова, 87», підписана головою ОСОБА_9, в якій вказано, що за адресою: вул. Горбатова, 87/39, м. Бахмут, зареєстровано 5 осіб: власники ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_8, та сини ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_9, та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_10 (арк.с.47).
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно ст. 391 ЦК України передбачається право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном.
Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації, за адресою: м. Бахмут, вул. Бахмутського козацтва (Пролетарська), 63, не проживає з дня реєстрації, а саме з 25.10.2014 року, а мешкає за іншою адресою (м. Бахмут, вул. Горбатова, 87/39) з 2000 року.
Таким чином, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. 60, 63, 70 СК України, ст. 150 ЖК України, ст. 316, 317, 319, 321, 368, 372, 391, 405 ЦК України, ст. 10, 60, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії ВТ 186210, виданий 01.03.2016 року Артемівським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області, таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: Донецька область, м. Бахмут (до 18.12.2016 року - Артемівськ), вул. Бахмутського козацтва (Пролетарська), буд.63.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Л.В.Шевченко