АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Буша Н.Д.
№22-ц/796/4799/2017 Доповідач Кравець В.А.
Справа №754/1027/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів Махлай Л.Д., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря Синявського Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 120 тис. грн. відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок поширення завідомо неправдивої інформації та вирішити питання судових витрат.

В мотивування вимог посилався на те, що він є доктором юридичних наук, членом - кореспондентом Національної академії наук України, академіком Академії правових наук України, головним науковим працівником відділу теорії держави та права інституту держави і права ім. В.Корецького НАН України, крім того був народним депутатом України 3-го та 4-го скликання. Відповідач у червні 2014 року звернувся із заявою до правоохоронних органів, в якій повідомив, що ОСОБА_2 нібито вчинив і є винним у трьох різних злочинах:

1) з червня 2013 року ОСОБА_2 незаконно вимагає передачу грошових коштів від ОСОБА_1 особисто з погрозою застосування насильства над ним;

2) з червня 2013 року ОСОБА_2 здійснює незаконне перешкоджання законній діяльності міжнародної правозахисної організації «Міжнародна ліга захисту прав громадян України»;

3) ОСОБА_2 за попередньою змовою з невстановленими особами 02.06.2014 року здійснив примушування до виконання цивільно - правових зобов'язань ОСОБА_1

Згідно із витягом від 21.07.2014 року відомості за фактами, вказаними ОСОБА_1 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000232 від 11.06.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 170, ч. 1 ст. 189 та ч. 2 ст. 355 КК України. Наведене свідчить, що відповідач поширив відомості, в яких звинуватив позивача у скоєнні трьох злочинів середньої тяжкості. Слідчі Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві встановили, що жодне із викладених звинувачень стосовно позивача не підтвердилося та 03.11.2014 p. винесли постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю події кримінального правопорушення. В ході досудового розслідування слідчі Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві для з'ясування обставин, викладених у заяві відповідача звинувачень, викликали і допитали в якості свідка позивача та його дружину - ОСОБА_3 В ході перевірки викладених у заяві відповідача звинувачень слідчі Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві встановили, що 05 червня 2014 року працівники ПАТ «Київенерго» та КП «ЖЕК «Михайлівська» відключили від енергопостачання приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 яке у ПП «Юридична фірма «Ор-Дана» орендували три юридичні особи, керівником яких є ОСОБА_1 (Міжнародна громадська організація «Міжнародна ліга захисту прав громадян України», ТОВ «Європейська ліга захисту прав громадян України» та ТОВ «Багрес-Рекламно-Інформаційне Агентство»). Слідчі Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві встановили, що після відключення від енергопостачання 05 червня 2014 року особи, які самовільно утримують приміщення за адресою АДРЕСА_1, незаконно під'єднувалися до електромереж та не санкціоновано споживали електроенергію.

Впродовж червня-серпня 2014 року до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві зверталися представники ПП «Юридична фірма «Op-Дана» щодо незаконного утримання трьома юридичними особами, керівником яких є відповідач та особами приміщення АДРЕСА_1 та здійснення незаконного під'єднання до електромереж з метою несанкціонованого споживання електроенергії. Під час декількох спроб представників ПАТ «Київенерго» здійснити повторне відключення, вчинене самовільно, відповідач в присутності позивача, водія позивача, представника ПП «ЮФ «Ор-Дана», кількох представників ПАТ «Київенерго» та кількох представників Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві повідомив всіх присутніх, що проти позивача порушено кримінальне провадження і ведеться слідство щодо скоєних позивачем злочинів про відповідача. Перераховані вище особи були присутніми та чули усне повідомлення відповідача, коли він стверджував, що позивач скоїв ряд злочинів щодо відповідача і за його заявою проти позивача порушено кримінальне провадження й ведеться слідство. В мережі Інтернет на веб-сайті газети «ВЕСТИ» оприлюднена публікація про те, що МГО «Міжнародна ліга захисту прав громадян України» зіштовхнулась з новою злочинною схемою - тому призупинила роботу своїх філіалів через відключення електроенергії в їх офісі. Поширення відповідачем недостовірної інформації про позивача відбулось шляхом: подання заяви до правоохоронних органів міста Києва про те, що позивач нібито вчинив і є винним у трьох різних злочинах; публічних усних повідомлень близько десяти сторонніх осіб і самого позивача про те, що ОСОБА_2 скоїв ряд злочинів щодо відповідача; публікація коментаря відповідача на веб-сайті, що знаходиться у вільному доступі в мережі Інтернет.

Внаслідок поширення відповідачем недостовірної інформації позивачу було завдано моральної шкоди.

Недостовірні твердження відповідача негативно вплинули на честь позивача та активне суспільне і громадське його життя, значно порушили його стосунки з оточуючими людьми, посадовими особами органів влади.

Розмір спричиненої моральної шкоди, завданої внаслідок поширення завідомо неправдивої інформації, яку просить компенсувати позивач, визначена за методикою О.М. Ерделевського.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану внаслідок поширення завідомо неправдивої інформації в розмірі 120 000 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 6 000,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення , посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує, що, наразі, відсутнє будь-яке судове рішення, яким визнано, що він дійсно поширював недостовірну інформацію.

Дана позовна заява не є заявою про захист честі, гідності, ділової репутації, а відповідно до норм чинного законодавства та на підставі позовних вимог, які позивач заявив у своїй позовній заяві, є позовною заявою про відшкодування моральної шкоди.

Крім того, заява про злочин, на яку посилається позивач, як джерело поширення «недостовірної інформації», відповідно до витягу з кримінального провадження, який подав сам позивач, зафіксована як від заявника або потерпілого «Багірова Єдуарда Ісмаіловича» (а.с. 11). Відповідачем по даній справі є ОСОБА_1.

Не було жодного вироку суду з приводу вчинення ним такого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 383 Кримінального кодексу України, як завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з вищевказаних підстав.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 проти апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що поширена відповідачем недостовірна інформація порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача. Тим самим йому було спричинено моральну шкоду у розмірі 120 тис. грн.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі»рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення. Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій статтею 215 ЦПК, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Відповідно до ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Судом встановлено, що відповідно до копії постанови про закриття кримінального провадження, винесеної Шевченківським районним управлінням ГУ МВС України в м. Києві від 03.11.2014 року відповідач є керівником Міжнародної громадської організації «Міжнародна ліга захисту прав громадян України», ТОВ «Європейська ліга захисту прав громадян України» та ТОВ «Багрес-Рекламно-Інформаційне Агентство».

Зазначені організації в період з 01.06.2013 року по 01.06.2014 року орендували приміщення за адресою АДРЕСА_1 власником якого є приватне підприємство «Юридична фірма «Ор-Дана».

Керівником ПП «Юридична фірма «Ор-Дана» є ОСОБА_3 - дружина позивача, а засновником юридичної особи - сам позивач.

У зв'язку з несплатою орендної плати утворилась заборгованість по орендним платежам та в період з листопада 2013 року по лютий 2014 року позивач нагадував відповідачу, як представнику орендарів, про наявну заборгованість, але заборгованість не була сплачена. Крім того, керівником ПП «Юридична фірма «Ор-Дана» орендарям направлялись відповідні повідомлення про прийняте рішення не продовжувати орендні відносини.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.06.2014 року стягнуто з ТОВ «Європейська ліга захисту прав громадян України» на користь ПП «Юридична фірма «Ор-Дана» коштів на загальну суму 49 410,59 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.07.2014 року стягнуто з ТОВ «Багрес-Рекламно-Інформаційне Агенство» на користь ПП «Юридична фірма «Ор- Дана» коштів на загальну суму 135 830,67 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.07.2014 року стягнуто з МГО «Міжнародна ліга захисту прав громадян України», на користь ПП «Юридична фірма «Ор-Дана» коштів на загальну суму 13 656,65 грн.

He зважаючи на судові рішення, відповідач, як керівник юридичних осіб - орендарів продовжив використовувати приміщення без жодних правових підстав, при цьому всі витрати по утриманню приміщення ніс власник - ПП «Юридична фірма «Ор-Дана». З метою запобігання утворенню заборгованості по сплаті електроенергії, яку безпідставно споживали орендарі, 04.06.2014 року ПП «Юридична фірма «Ор-Дана» звернулось до ПАТ «Київенерго» із заявою про припинення енергопостачання приміщення.

05.06.2014 року ПП «Юридична фірма «Ор-Дана» сплатило рахунок ПАТ «Київенерго» за відключення електроустановки споживача від електричної мережі, після чого працівники відключили від енергопостачання приміщення за вищезазначеною адресою. Але особи, які самовільно утримували приміщення, незаконно приєднались до електромережі та не санкціоновано споживали електроенергію. Про факти незаконного приєднання та споживання електроенергії було поінформовано ПАТ «Київенерго» та Шевченківське РУГУ МВС України в м. Києві, представники яких документували відповідні факти незаконного приєднання.

Крім того, працівники ПАТ «Київенерго» та КП «ЖЕК «Михайлівська» повторно відключили від енергопостачання зазначене приміщення.

21.07.2014 року за заявою відповідача від 11.06.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000232 внесені відомості за наступними фабулами:

1) ОСОБА_2 з червня 2013 року незаконно вимагає передачу грошових коштів від ОСОБА_7 з погрозою застосування насильства над останнім, правова кваліфікація -ч. 1 ст. 189 КК України;

2) ОСОБА_2 з червня 2013 року здійснює незаконне перешкоджання законній діяльності міжнародної правозахисної організації «Міжнародна ліга захисту прав громадян України», правова кваліфікація - ст. 170 КК України;

3) ОСОБА_2 за попередньою змовою з невстановленими особами 02.06.2014 року здійснив примушування до виконання цивільно -правових зобов'язань ОСОБА_8, правова кваліфікація - ч. 2 ст. 355КК України.

За результатами розгляду матеріалів кримінального провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 170, ч. 1 ст. 189 та ч. 2 ст. 355 КК України слідчим Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві винесено постанову про закриття кримінального провадження від 03.11.2014 року.

В ході перевірки слідчим встановлено, що на момент звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів ОСОБА_2 не здійснював незаконного перешкоджання законній діяльності МГО «Міжнародна ліга захисту прав громадян України», а саме відключення від енергопостачання орендованого приміщення, також позивач участі в них не брав. Також перевіркою не виявлено доказів існування дій ОСОБА_2, які б могли кваліфікуватись як незаконне вимагання передачі грошових коштів від відповідача. Крім того, відсутні докази будь -яких погроз застосування насильства позивачем у відношенні до відповідача.

Не підтвердилося й існування дій примушування ОСОБА_2 до виконання цивільно-правових зобов'язань по відношенню до ОСОБА_1

Згідно ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У відповідності до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Відповідно ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Пункт 18 Постанови закріплює, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої іншими особами порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь і гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Також зазначено, що межі допустимої інформації щодо посадових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. Тому, якщо посадові чи службові особи діють без правових підстав, то вони повинні бути готовими до критичного реагування з боку суспільства. Такий висновок міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 10.04.2003 року №8-рп/2003 у справі за конституційним зверненням про офіційне тлумачення положення ч.1 ст.7 ЦК Української РСР.

У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі постанова Пленуму ВСУ №1) роз'яснено, що відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей). Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем не доведено, що наміром ОСОБА_1 було поширення недостовірної інформації про ОСОБА_2 чи опорочення його честі, гідності та ділової репутації.

Оспорювана позивачем інформація, яку відповідач повідомив під час його звернення до правоохоронного органу, який наділений законом повноваженнями перевірити цю інформацію на достовірність, не підлягає доведенню на достовірність у порядку цивільного судочинства на підставі ст. 277 ЦК України.

Крім того, вироку суду з приводу вчинення відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 383 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, не було. Також відповідачу ніколи не оголошувалась підозра з цього приводу. Тому посилання суду на те, що відповідачем було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення не є обґрунтованою підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки повідомляти правоохоронні органи про кримінальні правопорушення є обов'язком громадянина України.

На сайті http://vesti-ukr.com/kiev/56372-izvestnogo-pravozawitnika-vyseljajut-iz-ofisa в в мережі Інтернет на веб-сайті газети «ВЕСТИ», під назвою «Известного правозащитника выселяют из офиса» від 03.06.2014 року, було опубліковано статтю наступного змісту.

«Организация известного правозащитника ОСОБА_9 - «Международная организация Международная лига защиты прав граждан Украины» - вынуждена была приостановить работу сразу нескольких филиалов. По словам самого ОСОБА_9, они столкнулись с новой преступной схемой.

«Несколько лет мы арендовали офис у юридической фирмы «Ордана». Сделали тут ремонт, вложили деньги. Позже появился арендодатель и повысил цену в два раза, причем часть денег я должен был платить налом. А год назад он решил повысить цену еще, но я отказался. 1 июня у нас заканчивался договор аренды. И тут накануне в двери врываются люди, оказалось, что это водитель и охрана арендодателя. Мне пришлось вызвать милицию. Он подает на нас в суд. Я не против, пожалуйста, давайте решать это в суде! В течение года до этого владелец угрожал отключить нам свет, и тут является представитель «Киевэнерго» и отрезает нам электричество. Объясняет, что хозяин помещения написал заявку - мол, отключите у меня свет. Это просто какой-то рэкет и вымогательство. Мы несколько лет исправно платили за офис, потратили деньги на ремонт, у нас есть все документы, а теперь нас выселяют. Чтобы найти новый офис нужно время и снова деньги. Да и дело в суде, нужно дождаться решения. Это очень похоже на схему по вымогательству. Мы вынуждены закрыть свои 400 филиалов по всей Украине, поскольку сервер находится тут, где отключают электричество. Я обратился в прокуратуру по факту вымогательства и прекращаю работу. Но теперь так могут действовать все арендодатели», - говорит Багиров.

Колегія суддів звертає увагу на те, що викладена в статті інформація була поширена вже після звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів.

Крім того, вживання відповідачем слів: «Это просто какой-то рэкет и вымогательство» є оціночними судженнями, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири).

З матеріалів справи убачається, що між сторонами по справі дійсно виникли спори щодо орендних плат за приміщення надані ПП «Юридична фірма «Ор-Дана» відповідачу ОСОБА_1, зокрема його Міжнародній громадській організації «Міжнародна ліга захисту прав громадян України», що підтверджується відповідними рішеннями господарських судів, тому , виходячи з існуючого між сторонами цивільно - правового спору, оціночні судження, висловлені відповідачем, думки та переконання, не є предметом судового захисту.

Крім того, оскільки Шевченківським РУГУ МВС України в м. Києві винесено постанову про закриття кримінального провадження від 03.11.2014 року, апеляційна інстанція вважає, що позивач має можливість скористатися наданим йому законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 6600 грн. 00 коп.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволеннні позову.

Керуючись ст. 218,303,304,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 6600 грн. 00 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді