Справа № 459/592/17
Провадження № 2/459/442/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Рудакова Д.І.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника відповідача

ОСОБА_2 архітектурно-будівельної інспекції

у Львівській області ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_5,

представника відповідача

КП «Червонограджитлокомунсервіс» ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, ОСОБА_4 міської ради, КП «Червонограджитлокомунсервіс» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області на її користь моральну шкоду, завдану бездіяльністю та протиправними діями незаконними рішеннями в розмірі 50 000,00 грн., стягнути з ОСОБА_4 міської ради на її користь моральну шкоду, заподіяну незаконними рішеннями, бездіяльністю та протиправними діями в сумі 50 000,00 грн., стягнути з КП «Червонограджитлокомунсервіс» на її користь моральну шкоду, заподіяну незаконними рішеннями, бездіяльністю та протиправними діями в сумі 50 000,00 грн. На обґрунтування позову послалася на те, що відповідачі протягом періоду з березня 2016 року по вересень 2016 року свідомо зловживали своїм службовим становищем, перевищували свої повноваження. Вказує, що квартира № 51, яка знаходиться на першому поверсі під її квартирою, яку сусід придбав ще у 2011 році прибудував за її письмовою згодою балкон до своєї квартири. В технічному паспорті на цей балкон вказана площа такого 3.0 м х 1,2 м, які відповідають проектним рішенням без обшивки балкону та влаштування дашка, оскільки таке суперечитиме її інтересам як власника квартири № 54. В грудні 2015 року будинок сусіда з квартири № 51 був зданий в експлуатацію згідно проектної документації, в березні 2016 року останній прилаштував металевий каркас на вже існуючому балконі. Відповідачі на неодноразові її звернення давали відповіді про те, що у її сусіда з квартири № 51 на виконання цих робіт є дозвільні документи та її згода, яку вона стверджує, що не давала. Також вказує, що зверталася з приводу даного питання на Урядову гарячу лінію, однак жодної відповіді так і не отримала. В подальшому роботи сусідом були призупинені. Зазначає, що в подальшому була створена комісія із представників відповідачів, які виїхали на місце для вирішення її питання та був скдладений протокол про демонтаж незаконно встановленого її сусідом з квартири № 51 металевого каркасу та останнього зобовязали демонтувати цей каркас. В подальшому вказує, що дізналася про те, що жодного протоколу складено не було. Проте, все таки металевий каркас сусідом з кварири № 51 був демонтований. Стверджує, що внаслідок протиправних ій відповідачів, їй заподіяно моральної шкоди, які призвели до позбавлення її можливостей реалізації своїх звичок та бажань, які могла реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв, звернень, скарг та позову.

03.04.2017 року представник відповідача ОСОБА_4 міської ради Львівської області подав до суду заперечення на позовну заяву ОСОБА_7, у якому, зіславшись на безпідставність та необґрунтованість такого, просить відмовити останній у задоволенні позову.

Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву, у якій просила розглядати справу у її відсутності, у зв'язку зі станом здоров'я.

Представник відповідача ОСОБА_2 архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивач надавала дозвіл сусіду із квартири № 51 на будову балкону. Просить відмовити позивачу у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради Львівської області у судовому засіданні просить відмовити позивачу у задоволенні позову за безпідставністю, зіславшись на обставини, викладені у запереченні на позовну заяву.

Представник відповідача КП «Червонограджитлокомунсервіс» в судовому засіданні просить у задоволенні позову ОСОБА_7 відмовити, оскільки такий безпідставний.

Заслухавши пояснення представників відповідачів, зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по ній, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Судом установлено, що позивач проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Власник квартири АДРЕСА_1 поставивметалевий каркас на вже існуючому добудованому до цієї квартири балконі.

Позивач, стверджуючи, що не давала сусіду дозволу на встановлення металевого каркасу на добудованому до його квартири балконі, зверталася у різні інстанції з метою відповідного реагування останніх та вимагала знести самовільно та незаконно встановлений власником квартири АДРЕСА_1 металевий каркас.

У зв'язку з тим, що відповідачі протягом семи місяців жодним чином не реагували на звернення позивача, остання звернулася до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Захист цивільних прав - це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 56 Конституції України закріплено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування; їх посадових і службових осіб.

За положеннями ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 3. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Обов'язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. А у випадку відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України, незаконність рішення, дії чи бездіяльності заподіювача шкоди повинна бути доведена.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно з розясненнями, які містяться у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

В пункті 5 вказаної постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихст.61 цього Кодексу, яка передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім цього, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України).

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням вищенаведеного, в процесі розгляду даної справи встановлено, що позивачем не надано достатніх належних та допустимих доказів, які б достовірно підтверджували наявність завданої їй моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювачів, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювачів та вини останніх в її заподіянні. Також, позивачем, усупереч ст.ст. 58, 59 ЦПК України, належним чином не обґрунтовано вимоги немайнового характеру, не вказано з яких саме міркувань вона виходила, визначаючи розмір суми відшкодування моральної шкоди та якими доказами це підтверджується.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у позові необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д. І. Рудаков