Справа № 569/4634/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2017 року м.Рівне
Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,
при секретарі Абашиній О.В.,
з участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представника третьої особи ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька, суд-
В С Т А Н О В И В:
Відповідач ОСОБА_4 повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Заяв про розгляд справи без його участі до суду не надходило.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги ОСОБА_1, з підстав, викладених у позові, просили суд їх задоволити відповідно до вимог уточненої позовної заяви та надати дозвіл на тимчасову поїздку за кордон: до Фінляндії, через Білорусь, Литву, Естонію, Латвію та інші країни Шенгенської угоди, в період з 27 квітня 2017 року по 15 травня 2017 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою прийняття участі у Міжнародному культурологічному проекті, в супроводі ОСОБА_6, без дозволу та супроводу батька ОСОБА_4.
Представник третьої особи Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, оскільки вони відповідають інтересам дитини.
Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №143384 виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне 11 лютого 2003 року, актовий запис №232.
07 лютого 2006 року рішенням Рівненського міського суду шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Доньку ОСОБА_7 залишено на проживання з матірю.
Батько ОСОБА_4 не підтримує будь-яких відносин з дочкою, участі у вихованні та розвитку дочки не приймає, матеріальної допомоги не надає.
Неповнолітня ОСОБА_7 навчається у Рівненській класичній гімназії «Престиж», гарно навчається та відвідує гуртки.
На даний час, школою заплановано поїздку до країн шенгенської зони, а саме до Фінляндії з метою прийняття дітьми участі у Міжнародному Культурологічному проекті. Країни, які будуть проїжджати: Білорусь, Литва, Латвія, Естонія.
Позивач звернулася до відповідача з метою надання нотаріально посвідченого дозволу на тимчасову поїздку за кордон до Фінляндії, однак, останній проігнорував прохання та такого дозволу не надав.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала суду, що вона організовує поїздку дітей за кордон для прийняття участі у Міжнародному культурологічному проекті. В поїздці вона як старший групи, супроводжуватиме дітей, до Фінляндії через країни Прибалтики з 27.04.2017 року по 15.05.2017 року. Разом з нею будуть супроводжувати дітей ще десять дорослих, з них семеро батьки дітей.
Свідок ОСОБА_9, показала суду, що вона не проти, щоб онука поїхала за кордон з метою участі у Міжнародному культурологічному проекті. Так само і її син відповідач по справі ОСОБА_4 не заперечує, щоб дочка ОСОБА_5, поїхала за кордон, однак він з дочкою та її матірю не спілкується, а тому не зможе надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд ОСОБА_4 за кордон.
У відповідності до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.
Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Батьківські права, відповідно до ч. 1,2 ст. 155 СК України, не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоровя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від невиконання батьківських обовязків відповідно до закону.
Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, за якою держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Таким чином, суд вважає, що відповідач необґрунтовано чинить перешкоди у наданні дозволу дитині на виїзд за кордон, діючи всупереч її інтересам, істотних обставин, які б вказували на неможливість тимчасового виїзду дитини за кордон не встановлено.
За наведених обставин, з врахуванням інтересів дитини, для забезпечення її гармонійного, духовного, морального розвитку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, а отже з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по справі по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька, задоволити повністю.
Надати дозвіл на тимчасову поїздку за кордон: до Фінляндії, через Білорусь, Литву, Естонію, Латвію та інші країни Шенгенської угоди, в період з 27 квітня 2017 року по 15 травня 2017 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою прийняття участі у Міжнародному культурологічному проекті, в супроводі ОСОБА_6, без дозволу та супроводу батька ОСОБА_4.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 640 гривень 00 копійок понесених нею витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою на рішення суду, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_10