Справа № 299/2424/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

08 лютого 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів БИСАГИ Т.Ю., КУШТАНА Б.П.

при секретарі ВОЛОЩУК В.І.

за участю представника ПАТ КБ «ПриватБанк» Дурдинець Р.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу судді Виноградівського районного суду від 26 вересня 2016 року про повернення заяви позивачу внаслідок непідсудності даному суду позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

встановила:

ПАТ КБ «ПриватБанк» оскаржило ухвалу судді Виноградівського районного суду від 26.09.2016, якою було повернуто позовну заяву у зазначеній справі для подання її до належного суду. На думку апелянта, суддя необґрунтовано повернув заяву з підстав, передбачених ст.ст. 109, 115, 121 ЦПК України, для подачі її до суду за зареєстрованим місцем проживання або перебування відповідача, оскільки останнє відоме місце реєстрації відповідача знаходиться в межах територіальної юрисдикції Виноградівського районного суду, нове місце реєстрації відповідача невідоме, тому позивач правильно керувався положеннями ст. 110 ч. 9 ЦПК України при подачі позовної заяви до Виноградівського районного суду. Посилаючись на ці обставини, апелянт просить ухвалу скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача Дурдинець Р.Ю., яка апеляцію підтримала, розглянувши на підставі ст. 305 ч. 2 ЦПК України справу у відсутність відповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

З наявних матеріалів убачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Виноградівського районного суду позов до ОСОБА_2 про стягнення боргу, адресою відповідача позивач зазначив відому йому з кредитного договору, укладеного у 2010 році, а саме: АДРЕСА_1 (а.с. 1-2). На запити щодо місця реєстрації відповідача суддя 23.09.2016 одержав з Виноградівського РВ ГУДМС України в Закарпатській області дані про те, що ОСОБА_2 із вищевказаної адреси значиться знятим з 14.06.2013 в місто Ужгород, а з Виконкому Виноградівської міської ради дані про те, що ОСОБА_2 знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7, 8). Водночас точних даних про адресу реєстрації відповідача після зняття з реєстрації за попередньою адресою в справі немає.

При вирішенні процесуального питання не було враховано, що:

право на звернення до суду за захистом гарантується кожному (ст. 55 Конституції України);

кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру (ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР);

цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, ЦПК України, Закону України «Про міжнародне приватне право» та міжнародних договорів, ратифікованих Україною (ст. 2 ч.ч. 1, 2 ЦПК України);

позивач, подаючи заяву до суду, зобов'язаний вказати, зокрема, місце проживання (перебування) або місцезнаходження відповідача, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі (ст. 119 ч. 2 п. 2 ЦПК України);

у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі; подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі (ст. 122 ч. 3 ЦПК України).

Закон установлює правила, відповідно до яких не повинно допускатися необґрунтоване обмеження доступу до правосуддя. У ситуації, що виникла поза волею позивача, вирішення питання про підсудність в обраний суддею спосіб перешкоджає позивачу реалізувати своє право на захист інтересів у суді. Так, позивач зобов'язаний виконати вимоги процесуального закону щодо зазначення в заяві даних про місце реєстрації (проживання, перебування) відповідача і може виконати свій обов'язок лише шляхом подання інформації, яка йому відома та до якої він має доступ. Цей обов'язок позивач виконав, а надати інформацію про нове місце реєстрації відповідача позивач не має легальних можливостей, позаяк не має доступу до такої. Відтак, повернення позивачу заяви по суті позбавляє його можливості подати належно оформлену заяву до іншого суду, тож обмежує доступ до правосуддя.

Підсудність у даній справі не є виключною, а у випадку, коли місце реєстрації проживання або перебування відповідача невідоме, позов пред'являється, зокрема, за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування (ст. 110 ч. 9 ЦПК України). Дії позивача узгоджуються з цими вимогами закону, він управі був подати заяву до Виноградівського районного суду. Натомість, за відсутності даних про нове місце реєстрації відповідача у судді не було належних підстав повертати позивач заяву в порядку, встановленому ст. 115, ст. 121 ч. 3 п. 4 ЦПК України. Цивільний процесуальний закон передбачає спосіб дій сторін і суду в такій ситуації, що не призводить до порушення прав сторін і дозволяє їх забезпечити. За правилами абз. 4 ч. 3 ст. 122 ЦПК України судді належить вирішити питання про відкриття провадження в справі, після чого відповідно до положень ст. 130 ЦПК України суддя (суд) управі вчинити дії для з'ясування питань, необхідних для правильного вирішення справи, в т.ч., не позбавлений права і можливості одержати додаткові дані щодо передбачених процесуальним законом реквізитів відповідача, за відповідних обставин не позбавлений можливості повідомити відповідача про час і місце розгляду справи за кількома відомими на час розгляду справи адресами місця проживання відповідача (місця його знаходження, роботи). Зрештою, за наявності для того підстав, є можливим застосування положень ст. 116 ч. 1 п.п. 1, 2 ЦПК України.

Відтак, ухвалу судді суду першої інстанції про повернення позовної заяви не можна визнати обґрунтованою, доводи апеляції заслуговують на увагу і оскільки розгляд справи та вирішення процесуальних питань, що випливають із факту пред'явлення позову, належать до компетенції суду першої інстанції (ст.ст. 107, 118, 122 ЦПК України), а розгляд справи, у якій провадження не відкрито, не може мати місця, апеляцію на підставі ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України слід задовольнити частково, ухвалу скасувати, питання про відкриття провадження в справі передати на новий розгляд до того ж суду.

Керуючись ст. 312 ч. 1 п. 3, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково, ухвалу судді Виноградівського районного суду від 26 вересня 2016 року скасувати, питання про відкриття провадження у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу передати на новий розгляд до суду першої інстанції

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді