Провадження № 2/641/302/2017 Справа № 641/9149/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2017 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді Колодяжної І.М.
за участю секретаря Ягодіній М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Футбольний клуб «Металіст» про стягнення заробітної плати, грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку і моральної шкоди -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, з урахуванням його уточнень, про стягнення заборгованості по заробітній платі,грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку і моральної шкоди в якому просив стягнути з урахуванням уточнень з Публічного акціонерного товариства «Футбольний клуб «Металіст» (далі - ПАТ «ФК «Металіст») на його користь заборгованість по заробітній платі за період з травня 2015 року по березень 2016 року, грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку і компенсацію за моральну шкоду на загальну суму в розмірі 112 127грн. 48 коп.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що був прийнятий у ПАТ «ФК «Металіст» 01 вересня 2011 року Позивача прийняли на роботу у Публічне акціонерне товариство „Футбольний клуб "Металіст" м. Харків на підставі наказу № 290 від 01.09.2011 р. 01 квітня 2015 року Позивач був переведений на посаду адміністратора спорткомлексу в селищі Високе Харківського району на підставі наказу № 175 від 31.03.2015 р. 01 березня 2016 року Позивач був звільнений за власним бажанням на підставі наказу № 83 від 01.03.2016 р.
На дату звільнення - 01 березня 2016 року ПАТ «Футбольний клуб «Металіст» не виплатив ОСОБА_1 всіх сум, що належать йому у зв'язку із звільненням та заборгованістю по заробітній платі, що виникла за попередній період. Станом на 01 березня 2016 року за ПАТ «Футбольний клуб «Металіст» утворилася заборгованість, у виплаті якої ОСОБА_1 було відмовлено у зв'язку з відсутністю грошових коштів на рахунку ПАТ «Футбольний клуб «Металіст».
Таким чином, дії ПАТ «ФК «Металіст» є незаконними, такими що порушують права позивача, та не відповідають діючим нормативним актам .
Представник позивача в судове засідання не з ,явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача ПАТ ФК «Металіст» до судового засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. В наданих до суду запереченнях зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 9 213,31грн. та компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 6 643.8 грн. З приводу інших позовних вимог пояснив, що у зв'язку з складним фінансовим становищем,пов'язаним із кризою у країні, відсутністю коштів у підприємства для виплати заробітної плати у розмірі, що був встановлений раніше за більш сприятливих економічних умов, та скороченням робіт ПАТ «ФК «Металіст» було введено режим неповного робочого часу з 01.02.2014 року та,бухгалтерією підприємства здійснювалося нарахування та виплата заробітної плати пропорційно відпрацьованому часу відповідно до наказів генерального директора ПАТ «ФК «Металіст» про введення режиму неповного робочого часу. Позивач був повідомлений про встановлені умови праці в усному порядку. За даними бухгалтерського обліку підприємства за ПАТ «ФК «Металіст» обліковується заборгованість перед ОСОБА_1 у загальному розмірі 9 213,31, що відображено у довідці про заборгованість по заробітній платі. Зважаючи на вищевикладене, відповідач заперечує щодо решти позовних вимог позивача та просить суд відмовити у їх задоволенні.
Зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно трудової книжки ОСОБА_1 працював в ПАТ «ФК «Металіст» з 01.09.2011 року на посаді охоронника-вихователя на підставі наказу № 290 від 01.09.2011 року.
Відповідно до наказу № 175 від 31.03.2015 року ОСОБА_1 був переведений на посаду адміністратора футбольної команди «Металіст».
Відповідно до відомостей по нарахуванню і виплаті заробітної плати за період з 01.04.2015 року по 01.03.2016 року Відповідач виплатив заробітну плату Позивачу на загальну суму 5131,44грн.
На підставі наказу № 309 від 23.06.2014 року позивачу надано відпустку строком на 24 календарних днів з 01.07. 2015 року.
Згідно наказу № 607 від 08.12.2015 року позивачу надано чергову тарифну відпустку строком на 24 календарних днів з 08.12. 2015 року.
Суд не може прийняти до уваги докази відповідача стосовно встановлення в ПАТ «ФК «Металіст» скороченого робочого часу, виходячи з наступного.
Відповідно абзацу 3 ст. 32 КЗпП України, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.
Згідно абзацу 4 ст. 32 КЗпП України якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом б статті 36 КЗпП України.
Надані суду відповідачем накази ПАТ «ФК «Металіст» про встановлення скороченого робочого часу не відповідають абзацу 3 ст. 32 КЗпП України, так як вони не містять підпису позивача Позивача про ознайомлення з ними, та відповідно - погодження із змінами істотних умов праці на ПАТ «ФК «Металіст».
Крім того, представник Позивача в судовому засіданні вказав про те, що Графік роботи на підприємств складається з п'яти робочих днів на тиждень по вісім годин кожний.
Таким чином, надані в якості доказів по справі накази ПАТ «ФК «Металіст» про встановлення режиму неповного робочого часу не відповідають нормам трудового законодавства, та не є допустимими та належними доказами.
Згідно штатних розкладів оклад позивача складав станом на травень 2015 року - 2 700,00 грн., липень 2015 року - 4 200,00 грн., березень 2016 року - 4 200,00 грн щомісячно.
Відповідно із порядком розрахунку відрахувань із сум заробітної плати, згідно із Податковим кодексом, сума заробітної плати, що підлягає виплаті працівнику, розраховується шляхом віднімання із суми нарахованої заробітної наступних податків:
1.Єдиного соціального внеску (ЄСВ) в розмірі 3,6 %.
2. Податку на доходи фізичних осіб (прибутковий податок) (ПДФО) в розмірі 15%.
3. Військовий збір - 1,5%.
Таким чином, виходячи із окладу позивача в розмірі 2 700,00 грн., заробітна плата, що повинна виплачуватися позивачу у квітні-травні 2015 року складається з:
ЄСВ (утримано із працівника) = 2700,00 * 3,6% = 97,20 грн.
Розрахована сума ПДФО: (2700.00 - 97,2) * 15% = 390,42 грн.
Розрахована сума воєнного збору: 2700 * 1.50% = 40,50 грн.
Всього утримано за рахунок працівника: 528,12 грн.
До виплати належить сума: 2700 - 528,12 = 2171,88 грн.
Вказана сума заробітної плати належить до виплати позивачу щомісячно, виходячи із окладу у 2 700,00 гривень, починаючи з квітня 2015 року по травень 2015 року.
Таким чином сума заробітної плати, яка мала бути сплачена Позивачу за період з квітня 2015 року по травень 2015 року становить 4343.76 грн.
Виходячи із окладу позивача в розмірі 4 200,00 грн., заробітна плата, що повинна виплачуватися позивачу з червня 2015 року по грудень 2015 року складається з:
ЄСВ (утримано із працівника) = 4200,00 * 3,6% = 151,20 грн.
Розрахована сума ПДФО: (4200.00 - 151,20) * 15% = 607,32 грн.
Розрахована сума воєнного збору: 4200 * 1.50% = 63,00 грн.
Всього утримано за рахунок працівника: 821.52грн.
До виплати належить сума: 4200 - 821,52 = 3378.48грн.
Вказана сума заробітної плати належить до виплати позивачу щомісячно, виходячи із окладу у 4 200,00 гривень, починаючи з червня 2015 року по грудень 2016 року.
Враховуючи положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», яким було змінено порядок розрахунку сум податків, що нараховуються та відраховуються із заробітної плати починаючи із січня 2016 року, заробітна плата, що повинна виплачуватися ОСОБА_1 розраховується наступним чином:
Розрахована сума ПДФО: 4200 *18% = 756 грн.
Розрахована сума воєнного збору: 4200 * 1.50% = 63,00 грн.
Всього утримано за рахунок працівника: 819,00 грн.
До виплати належить сума: 4200,00 - 819,00 = 3 381,00 грн.
Таким чином сума заробітної плати, яка мала бути сплачена Позивачу за період з січня 2016 року по лютий 2016 року становить 6762.00 грн.
Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що був затверджений Постановою Кабінету міністрів України №100 від 08.02.1995 року нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Термін розрахунку - останні два повних робочих місяці (ч. 2,3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100), тобто січень та лютий 2016 року.
Середньоденна заробітна плата складає: 4 200,00 грн. (січень 2016 року ) + 4 200,00 грн. (лютий 2016 року) : 40 робочі дні за два місяці (19 робочих днів у січні 2016 року та 21 робочі дні у лютому 2016 року) = 210 грн. 00 коп. ( п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100).
Період невиплати належної заробітної плати з 01.03.2016 року по 01.02.2017 року (дата: 01.02.2017 року - подача позовної заяви).
березень 2016 року - 14 робочих днів
лютий 2016 року - 21 робочий день
березень 2016 року - 22 робочих дня
квітень 2016 року - 21 робочий день
травень 2016 року - 19 робочих днів
червень 2016 року - 19 робочих днів
липень 2016 року - 22 робочих дня
серпень 2016 року - 22 робочих дня
вересень 2016 року - 22 робочих дня
жовтень 2016 року - 20 робочих днів
листопад 2016 року - 22 робочих днів
грудень 2016 року - 22 робочих днів
січень 2017 року - 20 днів
Разом: 266 робочих дня.
Загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки складає 42 420,00 грн.(210 грн. * 266 робочих дня = 55 860,00 гривень).
Таким чином, нарахований середній заробіток за час затримки з 01 березня 2016 року по 01.02.2016 р.складає 55 860,00 грн.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про відпустки», щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних днів за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.
У запереченнях проти позову Відповідач погоджується із тим, що у нього наявна заборгованість перед Позивачем по виплаті компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 6643,80 грн. Відповідач в уточненій позовній заяві погодився із розміром компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 6643,80 грн.
Таким чином виплаті на користь Позивача підлягає компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 6643,80 грн.
Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.
За змістом вказаного положення закону передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин, з урахуванням специфіки об'єкту яких, завдана моральна шкода може бути відшкодована працівнику у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі.
Порушення прав Позивача як працівника полягає у невиплаті Відповідачем всіх сум, що належали Позивачу в день звільнення (ст. 116 КЗпП).
Як вказав Позивач через вказане порушення він зазнав значних душевних і моральних страждань протягом усього часу не виплати. Залишився без коштів для існування, при цьому маючи на утриманні сім'ю з дружини та малолітньої дитини. Через це з дружиною стали траплятися часті сварки, також на нервовому ґрунті у нього ще більше стала прогресувати хвороба - псоріаз. Компенсацію за свої моральні страждання Позивач оцінив у сумі 20 000 грн.
Суд вважає, що заявлений Позивачем розмір компенсації за спричинену моральну шкоду підлягає задоволенню частково у розмірі 3 000,00 грн.
Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 43 Конституції України гарантовано, що кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Частиною 1 ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівнику, регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох раз на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.
Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з заробітної плати за період із квітня 2015 року по березень 2016 року у розмірі 29 623,68 грн. , грошова компенсація за всі не використані дні щорічної відпустки у розмірі 6 643,80 грн. , середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 55 860,00 грн. і моральна шкода у розмірі 3 000,00 грн., всього на суму 95 127,48 грн.
Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 89, 209, 212, 214-215,224-226 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги , а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: І. М. Колодяжна