АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/190/17 Доповідач - Кузьма Р.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Хома М. В., Костів О. З.,

з участю секретаря - Танцюра О.В.

сторін їх представників

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_3

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона з 01.02.2012 р. перебувала у шлюбі із ОСОБА_1 Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.03.2016 року шлюб між ними розірвано. Із часу розірвання шлюбу відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку по утриманню сина, хоча працює на будівельній фірмі та отримує стабільний дохід. Зазначила, що їх син часто хворіє, перебуває на обліку в лікаря-психіатра, у зв'язку з чим потребує значних коштів на лікування. Тому просила суд стягнути з відповідача в її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, в користь ОСОБА_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в твердій грошовій сумі, в розмірі 1000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 05.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду змінити в частині визначення розміру аліментів, стягнувши з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що він не відмовляється брати участь в утриманні ОСОБА_3, проте в нього немає можливості сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 1000 грн., оскільки цей розмір є занадто високим для нього.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені в ній, просять її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 та її представник апеляційної скарги не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

У відповідності до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позов частково та стягуючи з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі 1000 грн., суд першої інстанції врахував стан здоров'я дитини, яка перебуває на диспансерному обліку у зв'язку із чим потребує значних витрат на своє лікування, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, відсутність інших утриманців у нього, матеріальне становище позивача, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

З таким висновком колегія суддів погоджується, однак вважає, що аліменти слід стягнути в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідач ОСОБА_1 має постійне місце роботи та відсутні доводи про наявність у нього нерегулярного чи мінливого доходу.

Відповідно до ст.ст. 180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

За правилами ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 березня 2016 року.

Від даного шлюбу у сторін спору є спільна дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає разом з ОСОБА_2

Згідно Довідки № 31 від 26.09.2016 р., ОСОБА_2В із серпня 2016 року працює помічником вихователя ДНЗ №27 і її місячна зарплата становить 1717,98 грн.

Як вбачається із довідки про доходи, виданої ПП «Меркурій Вест», ОСОБА_1 із 23 травня 2016 року працює армувальником і його середньомісячний дохід становить 1500,00 грн.

Зокрема, згідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач має постійне місце роботи, отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати за місцем роботи, достатній для матеріального утримання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, розмір аліментів в твердій грошовій сумі стягується у випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі.

Суд першої інстанції вищенаведеним вимогам закону не дав належної оцінки та врахувавши стан здоров'я дитини, вік дитини - 5 років, а також врахувавши стан здоров'я відповідача, його матеріальне становище, відсутність у нього на утриманні інших осіб, прийшов до не вірного висновку про стягнення із відповідача аліментів в твердій грошовій сумі.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги підставні і знаходять своє підтвердження в матеріалах справи, а тому їх слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити, стягнувши аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 грудня 2016 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення вступає в законну силу з моменту проголошення, однак може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_4