Справа № 521/1162/17
Провадження № 2/521/2477/17
У Х В А Л А

про повернення позову

07 лютого 2017 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Гуревський В.К., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «СТІКОН», про визнання майна особистолю приватнорю власністю, й перевіривши виконання вимог статей 107-121 ЦПК України,

в с т а н о в и в :

25 січня 2017 року судом постановлено ухвалу про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «СТІКОН», про визнання майна особистолю приватнорю власністю та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі судді недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали позивачем, інакше його позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

06 лютого 2017 року ОСОБА_1 надала до суду заяву про виправлення недоліків, в якій не погодилась зі змістом ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 25 січня 2017 року, зазначила, що позов містить одну-єдину позовну вимогу, але стосується двох обєктів власності, тобто оплаті судовим збором підлягає одна вимога, а не дві. Також вимога «про визнання особистою приватною власністю ОСОБА_1 … квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1» не є вимогою майнового характеру.

Також просила суд сприяти позивачу у доступі до правосуддя, не обмежувати права позивача на суд, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на справедливий суд».

Станом на 07 лютого 2017 року позивач у встановлений термін вимоги ухвали не виконав, не усунув недоліки у поданій заяві, що виключає можливість відкриття провадження та розгляду справи судом, а саме не надав до суду документ (оцінку майна), який свідчить про вартість спірного майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1, не вказав цю вартість як ціну позову та не сплатив судовий збір відповідно до вимог закону.

Суд не може погодитись із субєктивним твердженням позивача про те, що вимога «про визнання особистою приватною власністю ОСОБА_1 … квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1» не є вимогою майнового характеру.

Щодо доступу до правосуддя.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Судом проведено розрахунок розміру судового збору відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

Позивач також не скористався правом на застосування положень ст. 8 зазначеного Закону, хоча таке право було розяснено судом ухвалою про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 119-120 ЦПК України, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду, інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Також суд повідомляє позивача про те, що відповідно до ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 115, 119, 121 ЦПК України, СУДДЯ

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «СТІКОН», про визнання майна особистолю приватною власністю повернути позивачу.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п'яти днів з дня отримання сторонами копії ухвали.

СУДДЯ В.К.Гуревський