Справа № 405/5362/16-ц
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.03.2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі : Фришко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Інтек-Груп» про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив скасувати наказ директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтек Груп» № 51-ос від 05.05.2015 року про звільнення його слюсаря-електромонтажника із займаної посади з 05.05.2015 року згідно п. 3 ч.1 ст. 36 КЗПпП України у зв`язку із призовом на військову службу, поновити його на роботі з 05.05.2015 року та стягнути з товариства на його користь середній заробіток за період з 05.05.2015 року по день ухвалення судового рішення.

Позов обґрунтовано тим, що 15.10.2013 року він був прийняти на посаду слюсаря-електромонтажника ТОВ «Інтек Груп» на підставі наказу № 32-ос від 15.10.2013 року. 30.04.2015 року йому було запропоновано з`явитись до призовної дільниці за адресою: АДРЕСА_1 , 05.05.2015 року за направленням до КЗ «Кіровоградська обласна станція переливання крові» здавав відповідні аналізи, а 12.05.2015 року повісткою військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 запропоновано з`явитись на відправки на збірний пункт. Згідно довідки Кіровоградського міського військового комісаріату від 23.11.2015 року № 2/11 він призваний на строкову військову службу, команда 4526, в/ч НОМЕР_1 (м. Дніпропетровськ).

Зазначає, що він був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», затвердженого ВРУ 20.01.2015 року, з метою підтримання бойової мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших формувань України, на рівні, що гарантує адекватне реагування на загрози національній безпеці держави, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, яким оголошено та проведено протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом, крім інших мобілізація проведена на території і Кіровоградської області. Даний Указ набув чинності після його затвердження Верховною Радою України. Указом Президента України «Про строки проведення чергових призовів, чергові призови громадян України на строкову військову службу та звільнення в запас військовослужбовців» від 17.02.2015 року № 88/2015 (зі змінами згідно Указу Президента 3255/2015 від 07.05.2015 року) на 2015 рік визначено строки чергових призовів громадян України. а саме: квітень-червень, жовтень-листопад. Таким чином, оскільки його було призвано на строкову військову службу 07.05.2015 року, а з дня набрання чинності Указом Президента (20.01.2015 року) пройшло всього 107 днів, строки чергових призовів громадян встановлені в квітні-червні, то, вважає, що підпадає під категорію працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, а, відтак, його звільнення було незаконним та без належних на те підстав.

Посилаючись на зазначені обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити позов.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на зазначені в позові та додаткових поясненнях обставини, просили його задовольнити. В судове засідання, призначене на 30.03.2017 року не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином та просили проводити судове засідання без їх участі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав суду заяву про застосування строків позовної давності та заперечення проти позову, просив відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі наказу № 32-ос від 15.10.2013 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на посаду слюсаря-електромонтажника ТОВ «Інтек Груп»

05.05.2015 року наказом № 51-ос ОСОБА_1 був звільнений з посади слюсаря-електромонтажника ТОВ «Інтек Груп» у зв`язку з призовом на військову службу до збройних сил України за п.3 ч.1 ст. 36 КЗпП України на підставі повістки Кіровоградського об`єднаного міського військового комісаріату. Належні йому виплати були здійснені, що підтверджується сторонами по справі, а тому ці обставини вважаються судом встановленими. Крім цього, вказана обставина встановлена рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.07.2016 року.

Позивач проходив строкову військову службу та був звільнений (демобілізований) в запас 03.11.2016 року на підставі Указу Президента України від 29.03.2016 року № 122/2016.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 119 Кодексу Законів про працю України за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Вказані положення, які регламентують збереження місця роботи, посади і середнього заробітку на підприємстві працівникам, які були призвані на строкову військову службу були внесені до Кодексу Законів про працю України 11.06.2015 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо питання соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду» № 433-УІІІ від 15.05.2015 року, а саме: у статті 199 у частині третій слова «призваними на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період» замінити словами «призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період», а слова «до оголошення рішення про демобілізацію, але не більше одного року» - словами «до дня фактичної демобілізації».

Гарантії щодо збереження за працівником місця роботи (посади) та середнього заробітку на підприємстві, в установі, організації, установлені згідно з вказаною нормою є безумовними.

Доводи представника відповідача про те, що згідно з п.3 ч. 1 ст. 36 КЗпП України в редакції станом на 05 травня 2015 року призов або вступ на військову службу або альтернативну (невійськову) службу був безумовною підставою для припинення трудового договору є безпідставними.

Разом з тим, суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що позивачем пропущено строки звернення в суд з даним позовом і який надав суду заяву про застосування строків позовної давності.

Частиною 1 ст. 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Статтею 267 КЗпП України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як зазначалось вище позивач призваний на строкову військову службу 05.05.2015 року і звернувся до суду за захистом порушених прав під час перебування на військовій службі 14.07.2016 року.

Як встановлено в судовому засіданні 08.06.2016 року ОСОБА_2 батьку позивача, який діяв на підставі довіреності виданої позивачем 28.01.2016 року та посвідченої командиром військової частини полковником ОСОБА_3 , було вручено копію наказу № 51-ос від 05.05.2015 року про звільнення ОСОБА_1 і представником зроблено власноручно відповідний запис із зазначенням дати отримання копії наказу.

Вказані обставини підтвердив допитаний в якості свідка ОСОБА_2 .

Як на підставу для поновлення строку на звернення до суду з даним позовом, позивач посилався на перебування його у складі Збройних Сил України. Наведені обставини не можуть бути визнані достатньою підставою для поновлення йому строку звернення до суду з позовом. Сам по собі факт перебування позивача у складі Збройних Сил України не може бути підставою для поновлення йому строку звернення до суду, оскільки ним не було доведено, що перебуваючи у складі Збройних Сил України, він не мав можливості звернутися до суду, зокрема, відправивши позовну заву поштою. Як вбачається із штампу про звернення в суд з позовом, позивач подав позовну заяву 14.07.2016 року, тобто через 1 місяць та 6 днів після отримання наказу про звільнення.

Враховуючи викладене, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити у зв`язку із пропуском визначеного ст. 233 КЗпП України строку для звернення до суду.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд відносить витрати по даній справі за рахунок держави.

На підставі викладеного і ст. ст. 119, 233, 267 КЗпП України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Інтек-Груп» про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів.
Суддя Ленінського районного
суду м. Кіровограда Шевченко