№ апеляційного провадження: 22-ц/796/126/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Шум Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача -ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 5 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Національний Банк України, Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Національний Банк України, Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 08 грудня 2011 року був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» передав ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними договорами.

Вказував, що 07 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_5 був укладений кредитний договір за № 0, відповідно до якого останньому був наданий кредит в розмірі 168 000 доларів США на строк до 07 березня 2018 року зі сплатою відсотків в розмірі 13,40 % річних. Також, між Банком та відповідачами ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 07 березня 2008 року був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого, останні передали в іпотеку позивачу: квартиру АДРЕСА_1 вартістю 1 133 776,00 грн.

30 січня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_5 була укладена додаткова угода, відповідно до якої були перенесені строки сплати процентів, змінений кінцевий термін повернення кредиту до 07 березня 2028 року.

Позивачем вимоги договору виконані в повному обсязі, однак відповідачем ОСОБА_5 договірні зобов'язання не виконуються належним чином, про що останній повідомлявся письмово, шляхом направлення відповідних вимог про погашення існуючої заборгованості, проте, дані порушення не усунуті, заборгованість не погашена.

Тому просив в рахунок виконання основного зобов'язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 7 318 736,06 грн., з яких сума заборгованості по кредиту - 3 411 089,81, відсоткам - 3 202 071,29 грн., пені - 659 265,90 грн., три відсотки річних по кредиту - 9 166,23 грн. та три відсотки річних по процентам - 37 142,84 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 шляхом визнання права власності за ПАТ «Дельта Банк» на жиле приміщення, стягнути судовий збір.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник ПАТ «Дельта Банк» - ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

В судове засідання представник ПАТ «Дельа Банк», представники третіх осіб не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про поважність причин своєї неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутності згідно з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Представники відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечували і просили рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що 07 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_5 був укладений кредитний договір за № 0, відповідно до умов якого останньому був наданий кредит в розмірі 168 000 доларів США на строк до 07 березня 2018 року зі сплатою відсотків в розмірі 13,40 % річних (а.с. 7-14).

З метою забезпечення виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором 7 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачами ОСОБА_5 , ОСОБА_6, ОСОБА_7 був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого, останні передали в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_3 вартістю 1 133 776,00 грн. (а.с. 31-33).

30 січня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_5 була укладена додаткова угода, відповідно до умов якої були перенесені строки сплати процентів, змінений кінцевий термін повернення кредиту до 07 березня 2028 р. (а.с. 29-30).

За наданими банком розрахунками заборгованість відповідача ОСОБА_5 перед банком станом на 01 липня 2015 року складає 7 318 736,06 грн., з яких сума заборгованості по кредиту - 3 411 089,81, відсоткам - 3 202 071,29 грн., пені - 659 265,90 грн., три відсотки річних по кредиту - 9 166,23 грн. та три відсотки річних по процентам - 37 142,84 грн. (а.с. 143-145).

Крім того, судом установлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва № 2-3205/2010 від 05 жовтня 2010 року, яке ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 14 квітня 2011 року залишено без змін, стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по договору кредиту № 0 від 07 березня 2008 року на загальну суму 1 551 250,63 грн. (а.с 76-77, 78-79).

8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу права вимоги, за яким ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 (а.с. 49-51).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 травня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» відмовлено у задоволенні заяви про заміну кредитора його правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» у справі № 2-3205/2010 (а.с. 84).

Відповідно до відомостей Святошинського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, перевіркою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що на виконання у відділі відсутні виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_4 боргу на користь ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 202-205).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з позовом, позивач ПАТ «Дельта банк» просив звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на жиле приміщення.

Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У частинах 1,3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремими договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотеко держателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Разом з тим, порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів ( ч.1 ст.328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - ні підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотеко держателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу ( правова позиція, висловлена Верховним Судом України у справах № 6-1851цс15 від 30 березня 2016 року, № 6-1625цс16 від 26 жовтня 2016 року).

Згідно з п.4.4, 4.5 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду та/або виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до чинного законодавства України. Звернення стягнення на предмет іпотеки з застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 5 цього Договору та відповідно до Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до п.5.1 договору іпотеки сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється одним із наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки в будь-який момент звернення стягнення на предмет продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Отже, умовами договору іпотеки передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання у спосіб передачі права власності на предмет іпотеки або отримання права на продаж предмета іпотеки від імені іпотекодавця, але на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Данні про укладення між іпотекодержателем (АКІБ «УкрСіббанк») та іпотекодавцями (ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.) окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя відсутні.

Виходячи з умов укладеного між сторонами договору іпотеки, саме по собі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, без укладення окремого договору, про що зазначено у п.5.2.1 договору, не дає підстав для висновку про те, що вимоги ПАТ «Дельта банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за банком права власності на квартиру, можуть бути задоволені на підставі рішення суду.

Доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до викладення висновків Верховного Суду України у справах з іншими встановленими обставинами, не дають підстав для висновку про те, що вимоги банку ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

З огляду на викладене, передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції по даній справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 5 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: