Справа № 694/1699/16-ц
провадження 2-о/694/1/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

26.01.2017 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд, Черкаської області в складі :

головуючого судді Дудніченко В.М.

при секретарі - Літвін Н.М.

з участю заявника ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщені Звенигородського районного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_4, зацікавлена особа Лугинський районний відділ реєстрації актів цивільного стану, Звенигородський відділ реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

Заявниця з урахуванням змінених вимог просить суд зобовязати поновити Лугинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області запис про народження в книзі запису актів цивільного стану про народження ОСОБА_5, яка народилася 09 жовтня 1944 року в с. Червона Волока, Лугинського району, Житомирської області, із зазначенням батьків: батько ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та мати ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Встановити факт, приналежності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, до національності «полька».

Заявниця мотивує вимоги тим, що, вона народилася 09 жовтня 1944 року в с. Червона Волока, Лугинського району, Житомирської області, а 27.10.1944 року Лугинським відділом реєстрації актів цивільного стану в книзі запису актів цивільного стану про народження був вчинений відповідний запис за № 41 та на її ім'я була видана посвідка про народження, де в розділі «батьки» вказано, що мати «Симоненко Христина Данилівна» за національністю є полячка. У цій посвідці її національність не вказана.

Оригінал посвідки про народження був втрачений, збереглась нотаріально посвідчена його копія. Повторно отримати свідоцтво про народження неможливо, так як не зберігся актовий запис про народження моєї довірительки. Встановлення факту національної ідентичності їй необхідне для реалізації особистих прав - підтвердження польського походження її роду.

Лугинським районним відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області не заперечує проти задоволення заяви, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутність представника.

Представник Звенигородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_8 не заперечує у задоволені заяви.

Судом встановлено такі факти і відповідні їх відносини:

Оригінал посвідки про народження, виданого на імя ОСОБА_5, яка народилася 19 жовтня 1944 року в с. Червона Волока, Лугинського району, Житомирської області, втрачено.

Відповідно до оглянутої в судовому засідлані фотокопії посвідки про народження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 виданої Лугинським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирської області, вбачається, що в розділі «батьки» вказано, що її батьками є: батько - ОСОБА_6, українець; мати - ОСОБА_7, полька.

Згідно актового запису про одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_9 за №9 від 28.08.1966 року, вчиненого виконавчим комітетом Степанівської сільської ради Лугинського району Житомирської області, національність заявниці вказана - «українка». Після одруження заявниця змінила прізвище на ОСОБА_9./а.с.9/

Відповідно до актового запису про народження ОСОБА_10 за № 244 від 11.09.1970 року, вчиненого Звенигородським райвідділом державної реєстрації актів громадянського стану ГТУЮ у Черкаській області, національність ОСОБА_4 вказана - «українка» /а.с.13-14/.

Відповідно до актового запису про народження ОСОБА_11 за № 22 від 17.01.1976 року, вчиненого Звенигородським райвідділом державної реєстрації актів громадянського стану ГТУЮ у Черкаській області, національність ОСОБА_4 вказана - «українка» /а.с.15-16/.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9, суду показав, що з дитинства проживав в одному селі з ОСОБА_5 яка в майбутньому стала його дружиною. Тому йому відомо, що мати і бабуся дружини були за національністю полячками, сповідували римо-католицьку віру. На сьогоднішній день він з дружиною також сповідують римо-католицьку віру, святкують польські свята. ОСОБА_4 вважає себе за технічним походженням лише полькою. В радянські часи ОСОБА_4 скривала своє польське походження та коріння з мотивів боязні політичного переслідування з боку держави, тому у всіх документах вона зазначена як «українка».

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12, суду пояснила,що є двоюрідною сестрою ОСОБА_4, виросла в одній сім»ї з сестрою, доглядала її спільна їх з ОСОБА_4 бабуся, яка по походженню була полькою. На сьогоднішній день ОСОБА_4 та її сім»я сповідують римо-католицьку віру, святкують польські свята.

Згідно із ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до вимог ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати і відновлювати національність. Примушення громадян у який би то не було формі до відмовлення від своєї національності не допускається.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом.

Згідно зі ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України.

Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації (або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси (належність до певного типу тощо), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності.

З метою гарантування національним меншинам права на вільний розвиток прийнято Закон України «Про національні меншини в Україні».

У відповідності до ст. 3 вказаного закону до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Згідно зі ст. 11 вказаного закону громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно з приписами ст. 300 Цивільного Кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до роз'яснень викладених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до абз.2 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності в актах громадянського стану», суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану у випадках допущення органами реєстрації актів громадянського стану помилок при складанні актового запису (прізвища, імені, по батькові, національності і громадянства батьків тощо).

Згідно абз.4 п.7 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів, відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, які з достовірністю підтверджують заявлену вимогу.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, за можливе поновити Лугинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області запис про народження в книзі запису актів цивільного стану про народження ОСОБА_5, яка народилася 19 жовтня 1944 року в с. Червона Волока, Лугинського району, Житомирської області, із зазначенням батьків: батько ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та мати ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Встановити факт, приналежності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, до національності «полька».

На підставі статтею 11,55 Конституції України, статтями 3, 10,235, 256-258 ЦПК України, Законом України «Про національні меншини», постановою Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності в актах громадського стану», постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення".

Керуючись ст.ст. 10,11,27,30,60,212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Заяву задоволити. Зобовязати поновити Лугинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області запис про народження в книзі запису актів цивільного стану про народження ОСОБА_5, яка народилася 19 жовтня 1944 року в с. Червона Волока, Лугинського району, Житомирської області, із зазначенням батьків: батько ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та мати ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити факт, приналежності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, до національності «полька».

Повний текст виготовлено 31.01.2017 року .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано апеляційному суду Черкаської області через Звенигородський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя