Справа № 342/163/17
Провадження № 2/342/240/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2017 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Сьомкайло І.-М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Рашківської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Рашківської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 що залишився як спадкове майно ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3

Позовні вимоги мотивовані тим, що в житловому будинку по вулиці АДРЕСА_1 який не був зареєстрований в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації проживали батьки позивача - ОСОБА_6 та ОСОБА_5. Двір, в якому проживали батьки позивача відносився до колишнього робітничого двору. Житловий будинок з господарськими будівлями побудований у встановленому законом порядку за життя ОСОБА_6, але свою власність на будинок із-за хвороби він не вспів оформити. ОСОБА_1, його брати - ОСОБА_2, ОСОБА_7 та сестра ОСОБА_3 є дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер батько позивача - ОСОБА_6. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. ОСОБА_5 прийняла спадщину. 21.04.2016 року мама позивача в Рашківській сільській раді Городенківського району Івано-Франківської області склала заповіт, яким на випадок смерті все належне їй майно заповіла ОСОБА_1 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 Позивач прийняв її спадщину. Спадковим майном є житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 Нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом так як немає правовстановлюючого документу на житловий будинок. Батько позивача хворів і за життя не вспів оформити свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями. Рекомендовано в судовому порядку вирішити про визнання права власності на житловий будинок як на спадкове майно.

В судове засідання сторони та їхні представники не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує та просить задовільнити. Відповідачі позовні вимоги визнають.

За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Випискою з інвентаризаційних матеріалів вих № 7920 від 13.01.2017 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок та господарські будівлі по АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Як слідує з довідки № 132 від 15.02.2017 року, виданої виконкомом Рашківської сільської ради Городенківського району, вулиця Черемшини, що знаходиться в селі Рашків, та нумерація по даній вулиці не змінювались.

Згідно з технічною документацією житлове господарство по АДРЕСА_1 складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1987 р., загальною площею 106,3 кв.м., житловою площею 61,0 кв.м., літньої кухні, стайні, сараю, навісу, вбиральні, криниці, огорожі.

Як слідує із звіту про оцінку житлового будинку, складеного ЕТВО "Придністров'я" - ринкова вартість житлового будинку та допоміжних будівель та споруд станом на 15.02.2017 року становить 101430 грн, дані приміщення відповідають вимогам державних будівельних норм.

В силу вимог абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 3 ст. 3 зазначеного Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Згідно технічної документації на житловий будинок, будинок збудовано у 1987 році.

Отже, документом, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом на той час був технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (затвердженої Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року N 127) передбачено, що не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

Як слідує з листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України N 12/5-126 від 23.03.1999 року, по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими на нормативними актами).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

ОСОБА_6 дозволено було проводити будівництво індивідуального жилого будинку на старому місці в селі Рашків, що стверджено копією рішення виконавчого комітету Рашківської сільської ради № 2 від 15.02.1983 року "Про дозвіл гр. ОСОБА_6 на будівництво індивідуального жилого будинку в селі Рашків на старому місці по сусідству з ОСОБА_8 з другої сторони масиву". Дане рішення 15.03.1983 року затверджено рішенням виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 87 та видано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудівнику гр. ОСОБА_6 в АДРЕСА_2

З довідки № 131 від 15.02.2017 р., виданої виконкомом Рашківської сільської ради слідує, що розмір земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель за адресою АДРЕСА_1 становить площею 0,25 га.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, які видавались на підставі записів у по господарських книгах. Тобто записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності.

Згідно виписок із погосподарських книг за 1986-1990 р.р., 1991-1995 р.р., 1993-2000 р.р., 2001-2005 р.р. виданих Рашківською сільською радою встановлено, що головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 був ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 р., що стверджено копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданим 28.12.2016 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області.

Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Померлий заповіту не вчиняв.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті ОСОБА_6, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 05.11.1965 р., стверджено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_1 (позивач).

Стаття 553 ЦК УРСР, який діяв на час смерті ОСОБА_6, передбачає, що спадкоємець за законом або за заповітом може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій; вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу), що і кореспондується ч. 2 ст. 1274 ЦК України, згідно якої спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 є його діти: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, та дружина ОСОБА_5.

Діти ОСОБА_6 - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 позов визнають, що слідує з поданих до суду заяв.

Спадкоємець ОСОБА_5 прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном після смерті ОСОБА_6, оскільки на момент смерті чоловіка спільно з ним проживала , про що свідчить виписка із погосподарської книги № 3 2001-2005 р.р.

За заповітом від 21.04.2016 року, посвідченим секретарем Рашківської сільської ради, зареєстрованим за № 5, ОСОБА_5 заповіла на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилося із чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право своєму сину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5 є її син - ОСОБА_1 (позивач).

Спадкоємець ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5, оскільки на час її смерті проживав разом з нею в АДРЕСА_1 про що свідчить виписка із погосподарської книги № 3 за 2011-2016 р.р., виданої Рашківською сільською радою.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З Постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 14.02.2017 року, виданої приватним нотаріусом Городенківського РНО Стефурак Н.Я. слідує, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами.

На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549, 553 ЦК УРСР, ст.ст. 317, 328, 1216 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 214-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Федів Л.М.