Справа №592/9821/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/641/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 лютого 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4

про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

ОСОБА_3 з рішенням не погодилася, оскаржила його в апеляційному порядку та, посилаючись на незаконність оскаржуваного рішення, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначає, що підстави для зміни розміру аліментів є доведеними, а саме: зміна сімейного стану відбулася у звязку з розірванням шлюбу, зміна матеріального стану через втрату квартири, а стан здоровя її сина погіршився.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_3, її представника ОСОБА_5, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу відповідача ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачкою погіршення її матеріального стану, поліпшення матеріального стану відповідача та його спроможності сплачувати присуджені аліменти у більшому розмірі. Крім того, суд вважав, що погіршення стану здоровя дитини та понесені в звязку з цим витрати, є підставою для вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, а не зміни розміру присуджених до стягнення аліментів у частці від заробітку.

Цей висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 26.11.2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 06 лютого 2007 року розірвано в судовому порядку. Від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с. 8,9).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 жовтня 2006 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_6, до його повноліття, у розмірі ? частини заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 10).

Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й інші норми, присвячені обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Так, відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Обґрунтовуючи позов, позивачка зазначила, що після ухвалення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_6, її сімейний стан змінився, так як на її утриманні став перебувати син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також погіршилося матеріальне становище, оскільки перестала спільно проживати з батьком цієї дитини ОСОБА_8, коштів на утримання сина від нього не отримує, втратила житло в якому проживала разом з дітьми, та сину ОСОБА_6 встановлена інвалідність. Матеріальне становище відповідача значно покращилося, він отримує високу заробітну плату, має у власності квартиру, автомобіль.

На підтвердження цих доводів вона надала копії свідоцтва про народження дитини, з якого вбачається, що 15 січня 2011 року в неї народився син ОСОБА_7, батьком якого є ОСОБА_8 (а.с.12); рішення Апеляційного суду Сумської області від 10.12.2015 року, з якого вбачається, що квартиру, яка була придбана 07.06.2014 року з прилюдних торгів її матірю ОСОБА_9, та в якій вона разом з дітьми проживала й була зареєстрована, витребувано у ОСОБА_9 та виселено її матір з цієї квартири (а.с. 11, 40-44); висновків ЛКК та посвідчення про наявність у сина ОСОБА_6 хвороб та встановлення йому 04 липня 2016 року інвалідності (а.с.14-17); довідку про доходи відповідача, з якої вбачається, що він працює в Прокуратурі Сумської області прокурором відділу та його заробітна плата станом на 01 травня 2016 року склала 4761,902 грн. без урахування виплаченої премії, індексації, а також утриманих доходів (а.с. 13).

Заперечуючи проти позову відповідач послався на те, що в нього також змінився сімейний стан, так як від іншого шлюбу 18 жовтня 2012 року народилася дочка ОСОБА_10, що підтверджується копією свідоцтва про її народження, та якій він за законом зобов'язаний надавати утримування і яка фактично знаходиться на його утриманні (а.с. 45). Не вважаючи, що його майновий стан покращився, зазначив, що як на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів так і після його ухвалення, він отримує регулярний доход, має у власності автомобіль, проживає в квартирі, яка належить його батькам, свого власного житла він не має, інших доходів, окрім заробітної плати, також не має.

З огляду на зазначене вбачається, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів у сторін змінився сімейний стан, оскільки у кожного з них збільшилося число утриманців.

Перевіривши доводи та заперечення сторін, оцінивши надані ними докази, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачка в порушення вище вказаних вимог процесуального закону, не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру свого доходу, а також доказів, які б підтверджували, що втрачена її матірю квартира, була для неї з дітьми єдиним житлом, що вона несе витрати на його найм та на лікування сина, чим не довела погіршення свого матеріального становища чи стану здоровя, як і не довела покращення матеріального стану платника аліментів та його спроможності сплачувати присуджені аліменти у більшому розмірі.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

З огляду на наведене та, враховуючи, що судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, надана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: