Справа № 185/9978/16-ц
Провадження № 2/185/887/17
01 лютого 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Головіна В.О.,
за участю секретаря Мерцалової Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -
12 грудня 2016 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просили винести рішення, яким усунути перешкоди у користуванні ними квартирою № 82 в будинку № 14 по вулиці Степового Фронту в місті Павлоград Дніпропетровської області, шляхом визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування вищезазначеною квартирою.
В обґрунтування позову позивачі зазначили, що 26 вересня 2001 року на підставі рішення Павлоградського місцевого суду вони набули у власність квартиру АДРЕСА_1, в результаті затвердження мирової угоди про розподіл спадкового майна померлого ОСОБА_6. Приблизно о 2000 році відповідачі забрали свої речі з квартири та поїхали до АР Крим, тобто більше 16 років тому назад вони поїхали, проте з місця своєї реєстрації не знялися. Зазначена реєстрація відповідачів створює їм перешкоди у користуванні та розпорядженні своєю власністю, а саме вони не мають можливості оформити субсидію, продати квартиру, повинні сплачувати зайві комунальні послуги, у звязку з чим вимушені звернутися до суду.
Позивачі у судове засідання не зявилися, однак надали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності в якій зазначили, що позов підтримують у повному обсязі та просять винести заочне рішення по справі.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причин неявки суду не повідомили.
Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Матеріалами справи встановлено, що 26 вересня 2001 року місцевим судом міста Павлоград Дніпропетровської області було винесено ухвалу про затвердження мирової угоди між позивачами та відповідачами, з якої вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, котра зареєстрована на імя ОСОБА_4 в БТІ міста Павлоград Дніпропетровської області (арк.с.10).
Зазначена ухвала місцевого суду міста Павлоград Дніпропетровської області набрала законної сили та право власності було зареєстровано за позивачами в БТІ міста Павлоград Дніпропетровської області.
Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до довідки про реєстрацію та склад сімї від 01 листопада 2016 року (арк.с.8), яку було видано КП «Павлограджитлосервіс» за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровані відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які не є членами сімї позивачів.
Однак як вбачається з акту від 03 листопада 2016 року (арк.с.9) складеного паспортистами дільниці № 1 КП «ПЖС», відповідачі зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, але не мешкають з 2006 року по теперішній час.
Отже, позивачі відповідно до ст.10 ЦПК України, довели за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України, зазначені ними обставини того, що в квартирі АДРЕСА_3, відповідачі не проживають, а лише прописані в ній, їхніх особистих речей та майна там немає.
Відповідно до ч.2 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність прописки само по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка не є членом сімї наймача (власника) приміщення.
Тому слід усунути перешкоди ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у користуванні квартирою № 82 в будинку № 14 по вулиці Степового Фронту в місті Павлоград Дніпропетровської області, шляхом визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування квартирою № 82 в будинку № 14 по вулиці Степового Фронту в місті Павлоград Дніпропетровської області.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 57-61, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у користуванні квартирою № 82 в будинку № 14 по вулиці Степового Фронту в місті Павлоград Дніпропетровської області, шляхом визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування квартирою № 82 в будинку № 14 по вулиці Степового Фронту в місті Павлоград Дніпропетровської області.
Судові витрати по справі покласти на позивача ОСОБА_2.
Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: В. О. Головін