Справа № 189/144/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.01.2017 року Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Пустовар О.С.

при секретарі Комеристій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Опікунська рада при виконкомі Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про усунення перешкод у вихованні дитини, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із уточненим позовом про усунення перешкод у вихованні дитини, посилаючись на те, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 20.08.2010 року. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області 20.08.2010 року, актовий запис № 13. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачкою припинено з серпня місяці 2015 року, проживають сторони окремо. Малолітній син проживає разом з відповідачкою. Позивач, як батько малолітнього ОСОБА_3, бажає спілкуватися та приймати участь у його вихованні, про що неодноразово звертався до відповідачки з проханням надавати йому можливість особисто спілкуватися з дитиною за місцем проживання позивача, однак у даному проханні відповідачка йому відмовила, що фактично є перешкодою у спілкуванні з дитиною. Із відповідною заявою про усунення перешкод у спілкуванні із сином, позивач звернувся до опікунської ради при виконкомі Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, і за результатами її розгляду 19.11.2015 року було прийняте рішення про усунення перешкод у спілкуванні позивачем із його малолітнім сином ОСОБА_3 шляхом надання позивачу можливості спілкуватися із ним наступним чином: понеділок з 12.00 години до 19.00 години, середа з 12.00 години до 19.00 години, пятниця - з 12.00 години до суботи 12.00 години. Незважаючи на це, вказане рішення відповідачкою фактично ігнорується, не виконується та ОСОБА_2 продовжує чинити перешкоди у спілкуванні позивача з сином. Таким чином позивач змушений звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, шляхом встановлення можливості систематичних побачень з дитиною, а саме з пятниці з 18.00 години до неділі 18.00 години та під час щорічної відпустки позивача 7 днів для надавання йому можливості оздоровлення неповнолітнього сина ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві, на задоволенні позові наполягали.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала, пояснивши, що шлюб та спільне проживання між нею та позивачем припинено в середині вересня місяця 2015 року. У спілкуванні з дитиною відповідачка ніколи не чинила перешкоди, однак вона не хоче, щоб дитина бачилися з батьком за її відсутності, адже після спілкування з позивачем, син поводить себе дуже дивно та негативним чином реагує на зовнішні чинники. Крім того, дитині постійно потрібно бути під медичним наглядом. Вона погоджується на спілкування позивача з дитиною в її присутності.

Представник опікунської ради при виконкомі Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області - ОСОБА_4 вважає, що позов підлягає задоволенню, пояснивши суду, що дитину позивачеві для спілкування не дають, а у батька є всі необхідні умови для виховання сина та спілкування з ним.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що відповідачка є її донькою. Після розлучення з позивачем її донька та дитина проживають разом з нею. Донька ніколи не перешкоджала у спілкуванні позивача з сином. Коли дитина хворіла, то ОСОБА_2 не давала дитину батькові, так як син потребував особливої уваги та лікування. Інколи ОСОБА_3 сам відмовляється йти до батька. Взагалі дитина тягнеться як до матері, так і до батька. Крім того, інколи онук приносить від батька іграшки та харчі.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що сім'ю ОСОБА_3 знає не добре. Він є членом опікунської ради Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області. Рішенням опікунської ради було вирішено надавати дитину позивачеві. ОСОБА_1 алкогольних напоїв не вживає, поводить завжди себе адекватно. Свою дитину позивач любить. Були випадки, що відповідачка не дозволяла батькові бачитися з сином, мотивуючи це тим, що дитина сама не хоче бачити позивача.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що в 2015 році вона була головою опікунської ради Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області та являлась депутатом селищної ради. До опікунської ради зверталися обоє батьків з різними питаннями, а саме, щоб відповідачка дозволяла брати позивачу дитину, щоб він спілкувався з нею, однак були такі моменти, що вона не дозволяла брати сина. У звязку з чим, опікунська рада вирішила, що позивач має право забирати дитину для спілкування, але ОСОБА_2 вказаних вимог не виконувала. Після чого ОСОБА_1 звернувся до опікунської ради з питанням, щоб відповідачка дозволяла брати йому сина тоді, коли він буде приходити до них додому. Неодноразово вона розмовляла з позивачем з проханням допомагати матеріально ОСОБА_2, так як дитина хворіла та необхідні були ліки, та крім того відповідачка отримує від позивача аліменти на дитину.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що сім'ю ОСОБА_2 він знає. На даний момент син відповідачки - ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю у смт. Просяна вул. Спортивна, 2/65. Дитина перебуває на обліку, неодноразово проходив амбулаторне та стаціонарне лікування. Весь час сина приводила в лікарню його мати ОСОБА_2

Суд, вислухавши сторони, представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного.

Зі свідоцтва про шлюб серії 1-КИ № 172897 від 20.08.2010 року встановлено, що 20.08.2010 року між позивачем та відповідачкою зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 13. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_9 змінила прізвище на «Ключ» (а.с. 4).

Судом встановлено та підтверджується зібраними у справі доказами, що сторони мають малолітнього дитину ключ ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1. Постійним місцем проживання дитини є місце проживання відповідачки (а.с. 5).

З копії витягу з протоколу № 9 засідання опікунської ради при Просянській селищній раді від 19.11.2015 року видно, що було вирішено встановити наступні дні спілкування ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2: понеділок з 12.00 год. до 19.00 год., середа з 12.00 год. до 19.00 год., пятниця з 12.00 год. до суботи 12.00 год. (а.с.6).

Згідно копії акту від 06.11.2015 року ОСОБА_2 разом зі своїм сином ОСОБА_3 проживають у ІНФОРМАЦІЯ_3. Рішенням засідання опікунської ради від 09.10.2015 року було вирішено щоб батько дитини ОСОБА_1 мав можливість спілкуватися зі своїм сином, брати його до себе. Але 06.11.2015 року дозволу взяти дитину на кілька годин батькові було відмовлено. ОСОБА_2 спиралася на те, що син хворіє. Батько ОСОБА_1 турбуючись про здоровя свого сина наполягав повезти його в рай лікарню до педіатра на консультацію. Але зі сторони матері була відмова (а.с.8).

Відповідно до копії акту від 25.11.2015 року, ОСОБА_2 відмовила у спілкуванні батькові з дитиною у звязку з хворобою дитини (а.с.9).

Як вбачається з копії акту від 27.11.2015 року, ОСОБА_2 не було вдома, перебувала на роботі, дитина була під наглядом бабусі ОСОБА_5, яка відмовила у спілкуванні батькові з дитиною, мотивуючи хворобою дитини (а.с.10).

Згідно копії акту від 21.12.2015 року, ОСОБА_2 не відчинила двері та попередньо по телефону повідомила батькові дитини, що відмове у спілкуванні з сином, мотивуючи постійним вимаганням коштів на утримання дитини при тому, що ОСОБА_1 сплачує аліменти (а.с.11).

Відповідно до копії акту від 23.12.2015 року, ОСОБА_2 перебувала на роботі в цей час, а бабуся ОСОБА_5 пішла з дитиною на прогулянку та на телефонні дзвінки не відповідала, тому спілкування батька з дитиною не відбулося (а.с.12).

Як вбачається з копії акту від 25.12.2015 року, ОСОБА_2 відчинила двері, дитина збиралася до батька, але мати заперечила і відмовила у побаченні дитини з батьком (а.с.13).

Згідно копії акту від 06.01.2016 року, на момент візиту ОСОБА_2 не відчинила двері. ОСОБА_1 спілкувався з ОСОБА_2 по телефону, зясувалося, що малолітня дитина ОСОБА_3 разом з бабусею ОСОБА_5 перебуває у м. Дніпропетровськ (а.с.14).

Відповідно до копії акту від 11.01.2016 року, на момент візиту за адресою, де проживає дитина, ніхто двері не відчинив. Зясувати місце перебування дитини не вдалося, так як телефон у сина був вимкнений (а.с.15).

Як вбачається з копії акту від 15.01.2016 року та від 22.01.2016 року, ОСОБА_2 відмовила у спілкуванні батькові з дитиною у звязку з хворобою дитини (а.с.16,17).

З копії заяви ОСОБА_2 від 11.02.2016 року видно, що відповідачка просила опікунську раду призначити дні спілкування її сина ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 кожної суботи з 12.00 години до 16.00 години або по іншим дням в присутності матері або бабусі (а.с.32).

Згідно довідки ПАТ «Українська залізниця» структурний підрозділ «Красноармійська дистанція колії регіональної філії «Донецька залізниця» виданої ОСОБА_1, видно, що останній з 22.08.2005 року працює в структурному підрозділі «Красноармійська дистанція колії регіональної філії «Донецька залізниця» і займає посаду начальника дільниці І групи у відділі дільниця з поточного утримання колії № 1, встановлено 5-ти денний режим роботи з ненормованим робочим днем (а.с.33).

Як вбачається з копій актів від 26.02.2016 року, 19.02.2016 року, 12.02.2016 року, 05.02.2016 року, 29.01.2016 року ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною було відмовлено (а.с.34-38).

З копії заяви ОСОБА_2 від 26.10.2015 року видно, що відповідачка просила опікунську раду призначити дні спілкування її сина ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1, а саме у вівторок, четвер та суботу з 10.00 години до 19.00 години (а.с.39).

З копії витягу з протоколу № 8 засідання опікунської ради при Просянській селищній раді від 09.10.2015 року видно, що було вирішено визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 біля матері ОСОБА_2, зобовязати ОСОБА_2 надавати можливість спілкуватися сину з батьком ОСОБА_1 (а.с.40).

Постійні хвороби дитини ОСОБА_1 підтверджуються випискою із амбулаторної картки Просянської АЗПСМ (а.с.41).

Згідно характеристики з місця роботи ОСОБА_2 від 29.02.2016 року, остання працює на ТОВ «ПРОСКО РЕСУРСИ» електромонтером 3 розряду. За період своєї роботи ОСОБА_2 не порушувала трудову дисципліну. Працює старанно, відповідально. Свої обовязки виконує, проявляє ініціативу, дружелюбна (а.с.42).

Відповідно до характеристики Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 29.02.2016 року № 186, ОСОБА_2 проживає разом з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Скарг від мешканців селища на неправомірні дії ОСОБА_2 не надходило. Компрометуючих матеріалів у відношенні ОСОБА_2 виконком не має (а.с.43).

Згідно характеристики Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 01.10.2015 року № 797, ОСОБА_1 проживає разом з матірю ОСОБА_11 Скарг від мешканців селища на неправомірні дії ОСОБА_1 не надходило. Компрометуючих матеріалів у відношенні ОСОБА_1 виконком не має (а.с.44).

Як вбачається з акту обстеження матеріально побутових умов сім'ї ОСОБА_1, останній проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з матірю ОСОБА_11 Дружина ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_3 проживає за іншою адресою. Спільне господарство сторони не ведуть. ОСОБА_1 працює, отримує заробітну плату, матеріально забезпечений. Умови проживання задовільні. Спілкується з дитиною. Зі слів батька, ОСОБА_2 перебуває на обліку у психіатра. Матеріально утримує дружину та дитину (а.с.45).

Відповідно до актів опікунської ради Просянської селищної ради від 22.04.2016 року ОСОБА_1 разом з сином зверталися до сімейного лікаря для огляду дитини, так як ОСОБА_3 був хворий та мав діагноз ГРВІ, що підтверджується довідкою Просянської АЗПСМ (а.с.87,88,91).

Згідно копії фіксального чеку на ліки було витрачено суму в розмірі 373,15 гривень (а.с.89).

Як вбачається з копії рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 14.12.2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання неповнолітньої дитини залишено без задоволення (а.с.124).

Згідно характеристик з місця проживання ОСОБА_2 та з Просянського дошкільного навчального закладу «Колобок», ОСОБА_2 характеризується виключно позитивно та приділяє належну увагу своєму сину ОСОБА_3 (а.с.125,126).

Відповідно до копії висновку по даним психологічного дослідження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що в нормальному розвитку дитини зявилася психотравмуюча ситуація, повязана з образом батька. Дитина відчуває емоційний психологічний тиск зі сторони батька, що негативно впливає на його емоційному фоні, викликає тривогу та страхи (а.с.128).

Як вбачається з висновку лікарсько консультативної комісії Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні про стан здоровя № 4511 від 25.11.2016 року, ОСОБА_2 не має психічних розладів (а.с.131).

З копії витягу з протоколу № 2 засідання опікунської ради при Просянській селищній раді від 18.03.2016 року видно, що було вирішено рішення опікунської ради від 19.11.2015 року про встановлення днів спілкування ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 залишити без змін. Рекомендувати батькам малолітнього ОСОБА_3 задля належного виховання спільної дитини, знаходити спільну мову та разом займатися вихованням дитини (а.с.134).

Відповідно до копії довідки № 646 від 22.07.2016 року селищного голови Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області було встановлено, що ОСОБА_1 виконує свої батьківські обовязки відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.136).

Згідно характеристики з Просянського дошкільного навчального закладу «Колобок», ОСОБА_1 характеризується виключно позитивно та приділяє належну увагу своєму сину ОСОБА_3 (а.с.156).

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у звязку з чим загострились взаємовідносини між відповідачкою та позивачем. Така ситуація в їх відносинах не дає можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення порядку спілкування з дитиною, який мав би влаштовувати кожну із сторін по справі та враховувати при цьому інтереси малолітньої дитини.

Відповідно до положень ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Обєднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2, 8 ЦПК України, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Відповідно до частин 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами 1, 2 ст.159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклуванні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоровя дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Отже, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Окрім того, батьків законодавством зобов'язано вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст. 157 СК України).

Законодавством також встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду із позовом про усунення цих перешкод. У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому із батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

У частинах 1, 2 ст.155 СК України закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини «Хант проти України» та «Олссон проти Швеції» між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків. Для батьків та дітей бути разом - це основа сімейного життя, більш того, природні стосунки не припиняються від того, що дитина взята на державне піклування. Тобто те, що сторони по даній справі, проживають окремо, не повинно перешкоджати дитині спілкуватись з батьком, який виявляє бажання проводити більше часу з дитиною.

Надавши оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності, приймаючи до уваги наявний спір, що виник між батьками з приводу способу участі батька у вихованні дитини, враховуючи вік, стать, стан здоровя та інтереси дитини, психологічний стан дитини, суд вважає необхідним визначити спосіб участі позивача у вихованні сина шляхом систематичних зустрічей з дитиною у присутності матері.

Такий спосіб участі позивача у вихованні дитини відповідає, на думку суду, інтересам малолітнього ОСОБА_3 дозволяє налагодити психологічний контакт дитини з батьком, але за допомогою матері, та не порушує звичайних для дитини умов життя.

За таких обставин, суд приходить до висновків про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов'язків обумовить це.

До того ж, рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів побачень позивача з дитиною.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 275,60 грн.

Керуючись ст. ст. 10,11, 60, 209, 213, 215, 224, 226 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Опікунська рада при виконкомі Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про усунення перешкод у вихованні дитини задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 усунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні зі своїм малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та його вихованні.

Зобовязати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 надавати можливість ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_1 спілкуватися зі своїм малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання дитини за адресою: 53610, смт. Просяна вул. Спортивна, 2/65 Покровського району Дніпропетровської області, наступним чином:

-субота з 10.00 години до 16.00 години;

-неділя з 10.00 години до 16.00 години, в присутності матері ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 275,60 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.С. Пустовар