Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Лозко Ю.П.
Справа № 428/8403/16-ц
Провадження № 22ц/782/106/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Лозко Ю.П.,

суддів: Коновалової В.А., Луганської В.М.

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 січня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «КБ Хрещатик» про стягнення коштів та розірвання договору,

ВСТАНОВИЛА:

27 липня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просив суд, стягнути з ПАТ «КБ Хрещатик» на його користь суму внеску (1093189,61 грн.) за договором № 162D-663858 від 18.03.2016 року (назва депозитного вкладу - «Живи сонячно»), а також 2284 грн. процентів річних за фактичну кількість днів користування внеском протягом дії договору. Стягнути з ПАТ «КБ Хрещатик» на його користь суму внеску (110000,00 доларів США) за договором № 162D-664932 від 25.03.2016 року (назва депозитного вкладу - «Живи сонячно»), що в гривневому еквіваленті на дату введення у банк тимчасової адміністрації становить 2748422,38 грн., а також 186,30 доларів США процентів річних за фактичну кількість днів користування внеском протягом дії договору, що в гривневому еквіваленті на дату відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку становить 4654,83 грн. Достроково розірвати договір депозитного внеску № 162D-665396 від 29.03.2016 року та стягнути з відповідача на його користь суму внеску (1836000,00 грн.) за договором № 162D-665396 від 29.03.2016 року (назва депозитного вкладу «Іменний»), а також 4643,93 грн. процентів річних за фактичну кількість днів користування внеском протягом дії договору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після спливу строків Договорів внеску від 18.03.2016 р. та від 25.03.2016 р. відповідач не здійснив повернення сум депозитів та нарахованих по ним процентів, а на його звернення до відповідача було відмовлено навіть у наданні інформації про можливість виконання умов договорів. Позивач також зазначив, що строк договору від 29.03.2016 р. становить по 29.09.2016 р., цей договір не розірваний, проте з 01.06.2016 року по час звернення до суду з позовом, нарахування процентів на суму вкладу не здійснюється, що позивач вважає є істотним порушенням його прав, як споживача і підставою для дострокового розірвання цього договору.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 січня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «КБ Хрещатик» про стягнення коштів та розірвання договору відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 січня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідача, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ч.1 ч.3 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку вказані вимоги закону судом першої інстанції виконано.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у спорі що виник між сторонами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах, а оскільки на час звернення позивача із даним позовом та вирішення спору що виник між сторонами по суті, ПАТ «КБ Хрещатик» вже було введено тимчасову адміністрацію, після чого прийнято рішення про його ліквідацію, підстави стягнення коштів з банку у будь який інший спосіб, ніж передбачений цим Законом відсутні. Звернення позивача до банку із заявами або відповідними розпорядженнями до початку ліквідації про виплату коштів в готівковому або безготівковому виді із урахуванням обмежень, встановлених НБУ, та виплату відсотків передбачених п.3.4 договору від 29.03.2016 р. із урахуванням додаткового договору судом не встановлено, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 18.03.2016 року між позивачем ОСОБА_2 та ПАТ «КБ Хрещатик» був укладений договір про банківський строковий депозитний вклад «Живи сонячно» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів (1,3 місяці) № 162D-663858 на суму вкладу 1093189,61 грн. на термін з 18.03.2016 року по 17.06.2016 року з процентною ставкою в розмірі 19% річних.

25.03.2016 року сторони уклали договір про банківський строковий депозитний вклад «Живи сонячно» в доларах США із щомісячною сплатою процентів (3 місяця) № 162D-664932 на суму вкладу 110 000 доларів США на термін з 25.03.2016 року по 24.06.2016 року з процентною ставкою в розмірі 7% річних.

Також, 29.03.2016 року сторони уклали договір про банківський строковий депозитний вклад «Іменний» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів (6 місяців) № 162D-665396 на суму вкладу 1836000 грн. на термін з 29.03.2016 року по 29.09.2016 року з процентною ставкою в розмірі 23% річних.

Позивачем були внесені грошові кошти в зазначених вище розмірах за договорами на рахунок ПАТ «КБ Хрещатик», що підтверджується копіями меморіальних ордерів.

15.06.2016 року позивач звернувся до ПАТ «КБ Хрещатик» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ Хрещатик» ОСОБА_3 з кредиторською вимогою про визнання його кредитором по заборгованості, що виникла за договорами банківського вкладу.

05 квітня 2016 року на підставі постанови Правління Національного банку України ПАТ «КБ Хрещатик» було віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.04.2016 року було запроваджено тимчасову адміністрацію у банку та розпочато процедуру виведення банку з ринку. 02 червня 2016 року на підставі постанови Правління Національного банку України відкликано банківську ліцензію та вирішено ліквідувати ПАТ «КБ Хрещатик».03 червня 2016 року на підставі Наказу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ Хрещатик» з 06 червня 2016 року по 05 червня 2018 року включно.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

На час звернення позивача з даним позовом та ухвалення оскаржуваного рішення, в ПАТ «КБ Хрещатик» вже було запроваджено тимчасову адміністрацію (з 05 квітня 2016 року), тобто, відносини між банком та вкладником підпадали під дію Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно ч. 5 цієї статті, під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі, нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами. За змістом ч. 6 ст. 36 Закону обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом у розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами 200 000 грн., встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Частиною 5 статті 45, частиною 1 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявляти Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч.2 статті 45 цього Закону. Будь які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Позивачем було одержано виплати в розмірі 200000 грн., що ним не оспорюється, також задоволено вимоги до банку з 02.06.2016 р. по 02.07.2016 р..

Таким чином, з моменту запровадження у ПАТ «КБ Хрещатик » тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволення вимог вкладників та інших кредиторів ПАТ «КБ Хрещатик» здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що віднесення ПАТ «КБ Хрещатик» до категорії неплатоспроможних, введення тимчасової адміністрації, виведення банку з ринку, прийняття рішення про його ліквідацію, унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний суд України у справі № 6-2001 цс 15 від 20 січня 2016 року, застосування якого є обовязковим для усіх судів.

Матеріали справи не містять доказів які б підтверджували звернення позивача до банку до початку його ліквідації з вимогами, заявами або розпорядженнями про виплату коштів в готівковому або безготівковому вигляді із урахуванням обмежень, встановлених НБУ, та виплату відсотків передбачених п.3.4 договору від 29.03.2016 р. із урахуванням додаткового договору.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги, за своєю суттю є обґрунтуванням позовних вимог та зводяться до не згоди з висновками суду по оцінці доказів, але згідно зі ст. 212 ЦПК України право оцінки наданих доказів належить безпосередньо суду, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції процесуального та матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак її може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: