АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: представника скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 23 січня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Справа № 755/12579/16-ц
№ апеляційного провадження: №22-ц/796/3719/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Арапіна Н.Є.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 23 січня 2017 року скаргу ОСОБА_3, заінтересовані особи: Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про зобов'язання вчинити певні дії - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст. 207 ЦПК України.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу у їх відсутності згідно з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши думку осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за такими підставами.

З матеріалів справи убачається, 10 серпня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції.

Одночасно скаржником заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду та наведені причини пропуску цього строку, а саме, неодноразове звернення до Дніпровського районного суду м. Києва та Ленінського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на бездіяльність державного виконавця щодо не повернення автомобіля.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року скаргу ОСОБА_3 прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 дізнався або повинен був дізнатись про порушення його прав чи свобод у травні 2014 року, а зі скаргою до суду звернувся 10 серпня 2016 року, тобто з пропуском строку для звернення до суду, і не надав доказів поважності причин пропуску встановленого строку, оскільки зазначені заявником обставини, а саме повернення скарги через недодержання правил підсудності, не є поважними, а на інші обставини скаржник не посилався.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно з статтею 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 ЦПК України, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Отже, питання про поновлення процесуального строку для подання скарги або залишення її без розгляду у зв'язку з пропуском такого строку вирішується судом лише при прийнятті скарги та призначення до судового розгляду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року скаргу ОСОБА_3 прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

За таких обставин, суд першої інстанції постановляючи ухвалу про залишення скарги без розгляду дійшов помилкового висновку про залишення скарги без розгляду на підставі ст. 72 ЦПК України.

Залишення без розгляду скарги під час судового розгляду можливе з підстав, передбачених ст. 207 ЦПК України.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому ухвала підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 311, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 23 січня 2017 року - скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: