АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29.04.2015 у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок побуту «Дарничанка» про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_1, звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути на свою користь з товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок побуту «Дарничанка» (далі - ТОВ «БП «Дарничанка») вартість частки у статутному капіталі товариства у розмірі 25900,00 грн.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є спадкоємцем після ОСОБА_2, яка за життя була учасником ТОВ «БП «Дарничанка». Вказувала, що всупереч вимогам діючого законодавства, в тому числі, ст. 54 Закону України «Про господарські товариства», відповідачем невірно була розрахована та виплачена їй грошова сума вартості 1/2 частини долі спадкодавця, яка становила 2,59 % статутного фонду ТОВ «БП «Дарничанка».

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.04.2015 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок побуту «Дарничанка» про стягнення коштів.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та задовольнити позов в повному обсязі, мотивуючи тим, що суд неповно з'ясував обставини справи, не надав належної оцінки зібраним доказам чим допустив порушення норм матеріального і процесуального закону.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.08.2015 рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено з інших правових підстав.

Справа № 753/8265/14
№ апеляційного провадження:22-ц/796/53/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Вовк Є.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.03.2016 рішення Апеляційного суду м. Києва від 12.08.2015 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції

Скасовуючи рішення Апеляційного суду м. Києва від 12.08.2015, та направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції вказав на те, що суд не врахував, що ОСОБА_1, як спадкоємець учасника ТОВ «БП «Дарничанка» - ОСОБА_2, відповідно до положень ч. 5 ст. 147 та ст. 148 ЦК України, має право одержати вартість частки майна, що пропорційна частці виходячи з балансової вартості майна ТОВ «БП «Дарничанка» відповідно до висновку експертизи. Разом з тим, заявлене клопотання про призначення експертизи судом апеляційної інстанції було залишено без задоволення з тих підстав, що представник позивача в судове засідання не з'явився та не підтримав заявлене раніше клопотання. Таким чином, апеляційний суд, ухвалюючи рішення, не врахував, що для визначення вартості частини майна, пропорційної долі померлого учасника в статутному фонді товариства слід керуватись статутом цього товариства та Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», фактично усунувся від виконання своїх процесуальних повноважень та обов'язків, не виконав вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК України, та дійшов передчасного висновку про відмову у позові.

В судовому засіданні апеляційного суду при новому розгляді участь приймала лише сторона відповідача через своїх представників ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, вказували на недоведеність заявлених позовних вимог.

Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, повідомлені про розгляд справи належними чином, що підтверджується особистою розпискою представника /т.2 а.с.183/. Вказані особи причину своєї неявки суду не повідомили, з заявами та клопотаннями не звертались. А тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги

Перевіряючи обставини справи апеляційнійним судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.03.2009 позивач є спадкоємцем 1/2 частини долі статутного фонду ТОВ «БП «Дарничанка» у розмірі 2,59 відсотка, що складає 8112, 35 грн., яка належала померлій ОСОБА_2 /т.1 а.с.43/

Рішенням позачергових загальних зборів учасників ТОВ «БП «Дарничанка» від 05.05.2011 ОСОБА_2 виключено зі складу учасників ТОВ «БП «Дарничанка» у зв'язку зі смертю, спадкоємцям ОСОБА_1 та ОСОБА_7 відмовлено у прийнятті у члени ТОВ «БП «Дарничанка», вирішено виплатити по 1/2 частки майна повністю у грошовому вимірі кожному спадкоємцю, яка перейшла їм по праву спадщини від померлого учасника товариства /т.1 а.с.112-115/.

19.05.2011 позивачу виплачено частку у розмірі 4056,18 грн., що підтверджується реєстром виплачених часток та видатковим касовим ордером № 103 від 19.05.2011 /т.1 а.с.116,117/.

Позивач вважає, що розрахунок вартості частки майна Товариства, яке підлягає виплаті спадкоємцям, зроблений невірно, тому просила стягнути з відповідача на її користь 25900,00 грн.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив із встановлених законом наслідків пропуску строку позовної давності. Суд вказав на те, що позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом 18.03.2009, з якого і довідалася про розмір вартості частки, яка належала померлій ОСОБА_2

Однак, з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як передбачено ст. 55 Закону України «Про господарські товариства» при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв'язку із смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства. При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті цього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю),вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного капіталу товариства підлягає зменшенню.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про господарські товариства», при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу.

Оскільки ОСОБА_1, як спадкоємцю померлої ОСОБА_2, було відмовлено у вступі до ТОВ «БП «Дарничанка» згідно рішення загальних зборів товариства від 05.05.2011, а виплата була проведене 19.05.2011, то саме з цього часу позивачу стало відомо про порушення її права, за захистом якого позивач звернулася до суду 30.04 2014, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду та постановлення нового рішення.

Згідно позовної заяви позивач просила стягнути вартість частки в статутному капіталі товариства у розмірі 25900,00 грн., при цьому позивач посилалась на вартість цілісного майнового комплексу «БП «Дарничанка», що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1), яка складає 2000000 (два мільйони) гривень і саме від цього позивач визначала розмір своєї частки (2000000/100 х 1,295=25900).

Проте, виходячи із складу Товариства, учасник або його спадкоємець одержує право на повернення йому вартості майна, пропорційної його частці в статутному фонді Товариства.

Вартість майна, що підлягає поверненню, за своїм визначенням не є тотожною поняттю внеску до статутного фонду і залежно від стану господарської діяльності Товариства та загальних економічних процесів у суспільстві може не співпадати з ним за розміром.

Враховуючи визначення поняття майна, наведене в ст. 190 ЦК України, в оцінюванні вартості частки майна, що є еквівалентною його частці у статутному фонді, слід брати до уваги виробничі й невиробничі фонди, інші цінності вартість яких відображається в самостійному балансі Товариства, а також майнові права та обов'язки. Вартість частки майна, що має бути компенсована правонаступнику учасника, обраховується на момент смерті учасника.

А отже слід погодитись з твердженням сторони відповідача про необхідність встановлення балансової вартості чистих активів, в тому числі основних засобів, нематеріальних активів, довгострокових або поточних зобов'язань ТОВ «БП «Дарничанка» станом на 01.10.2008 та визначення розміру Ѕ частки від 2,59% статутного фонду Товариства пропорційно до вартості цього майна.

Як вбачається з матеріалів справи в суді першої інстанції стороною позивача було заявлено клопотання про призначення у справі судової експертизи з метою визначити вартість майна ТОВ «БП «Дарничанка» /т.1 а.с.198-200/.

Ухвалою суду від 29.04.2015 в задоволенні вказаного клопотання відмовлено з посиланням на те, що позивач не визначився з обставинами, які підлягають з'ясуванню /т. 1 а.с.230-213/.

На стадії апеляційного розгляду стороною позивача також було заявлено клопотання про призначення судової експертизи, в задоволенні якого було відмовлено за передчасністю, а згодом за відсутню особи яка його заявляла. Проте, суд касаційної інстанції встановив порушення норм процесуального прав в цій частині.

В силу ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої і апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

При новому розгляді справи ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30.06.2016 було задоволено клопотання представника позивача та призначено у справі судову економічну експертизу. Витрати за проведення експертизи покладено на позивача /т.2 а.с.150-152/.

Згідно з листом від 16.11.2016 експертна установа направила позивачу рахунок на оплату послуг /т.2 а.с.163/.

Листом від 26.01.2017 справа була повернута експертною установою без виконання ухвали суду у зв'язку з відсутністю здійснення оплати позивачем ОСОБА_1 /т.2 а.с.166/.

Верховний Суд України у п. 14 Постанови Пленуму № 12 від 24.10.2008 «Про судову практику розгляду справ в апеляційному порядку» роз'яснив, що вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не були подані до суду першої інстанції, апеляційний суду повинен врахувати як вимоги ч. 3 ст. 27 ЦПК України щодо зобов'язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати свої обов'язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

Як вже вказано вище, стороною позивача було заявлено клопотання про призначення судової експертизи у справі, яке було задоволено апеляційним судом, проте обов'язок по здійсненню її оплати виконаний не був. При цьому строк перебування справи в провадженні експертної установи становив більше шести місяців і стороною позивача не було вчинено жодних дій направлених на виконання покладеного на неї обов'язку щодо оплати послуг експерта. В судове засідання апеляційного суду позивач та/або її представник не з'явились, причини неявки суду не повідомили, клопотань до суду до дати призначеного судового розгляду не надходило. При цьому, слід звернути увагу, що сторона позивача була завчасно повідомлена про призначений розгляд справи, більше ніж за 20 днів, а про повернення справи з експертної установи їй було відомо з 17.02.2017 /т.2 а.с.173/.

Так, процесуальний закон зобов'язує суд повно і всебічно з'ясувати обставини справи та встановити характер правовідносин (ст. 213 ЦПК України), разом з тим цей закон зобов'язує сторін у справі добросовісно здійснювати свої права та виконувати свої обов'язки (ст. 27 ЦПК України), а суд апеляційної інстанції має розглянути справу у розумні строки але не більше двох місяців (ст.. 303-1 ЦПК України). Докази згідно з положеннями ст.ст. 10,60,133 ЦПК України подаються виключно сторонами у справі і до початку розгляду справи по суті. На суд покладається лише обов'язок оцінки наданих в установленому порядку сторонами доказів, проте суд позбавлений ініціативи щодо збирання доказів та/або спрямування сторін до вчинення певних дій. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності (ст.ст. 10,11 ЦПК України).

Всупереч наведеним нормам процесуального законодавства стороною позивача не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а саме щодо заявленого розміру коменсації вартості частки у статутному капіталі. А тому відсутні підстави для задоволення заявлених позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо невірного застосування норм матеріального права знайшли своє підтвердження лише в частині застосування наслідків пропуску строку позовної даності, проте доводи щодо наявності підстав для задоволення позову є необґрунтованими.

Виходячи з положень ст. 88 ЦПК України підстави для компенсації позивачу суми судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29.04.2015 - скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок побуту «Дарничанка» про стягнення коштів - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: