Дата документу 31.01.2017
Справа № 320/1825/16-ц
Провадження № 2/320/1704/16
РІШЕННЯ

Іменем України

31 січня 2017 року місто Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Редько О.В., за участю секретаря Мазуріній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі Запорізької області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра», третя особа відділ державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області про визнання угоди удаваною та визнання права власності на майно,

в с т а н о в и в :

25 березня 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом в якому зазначає, що 03 травня 2012 року між ним та відповідачем ОСОБА_2, від імені якого діяв ОСОБА_3, був укладений договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 2108 1986 року випуску д/н НОМЕР_1.

На підтвердження укладеного вищевказаного договору була укладена розписка про отримання коштів. Також відповідачем була надана нотаріально-посвідчена довіреність на імя позивача, згідно якої ОСОБА_1 отримав право розпорядження спірним транспортним засобом.

В подальшому відповідач зобовязався перереєструвати транспортний засіб, однак в обумовлений день не зявився до органів ДАІ та не виконав свої зобовязання. Свою відмову він мотивував зайнятістю та завантаженістю на роботі.

19.03.2016 року приблизно о 19.30 хвилин на 341 км автодороги Харків-Сімферополь позивач був зупинений інспектором ДПС поліції та дізнався, що його транспортний засіб знаходиться у розшуку. Спірний автомобіль був оголошений у розшук постановою державного виконавця Мелітопольського ВДВС.

Вищевказана постанова була винесена за матеріалами виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 328/76/13-к по стягненню з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Деметра» боргу.

22.03.2016 року транспортний засіб був переданий позивачеві на відповідальне зберігання.

Позивач вказує, що в дійсності ним був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу, сторонами було погоджено усі умови договору, здійснено повний взаєморозрахунок, передано майно та жодних претензій один до одного стосовно виконання умов договору сторони не мали, крім нотаріального посвідчення, від чого відмовляється відповідач по справі.

У звязку з викладеним, згідно уточнених позовних вимог, позивач просить визнати основний договір яким є довіреність від 03.05.2012 року ОСОБА_2, від імені якого діяв ОСОБА_3, на право керування та розпорядження автомобілем ВАЗ 2108 1986 року випуску д/н НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ТЗ ЯТС 526201 удаваним правочином; визнати договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 2108 1986 року випуску д/н НОМЕР_1 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ТЗ ЯТС 526201 укладений 03 травня 2012 року між ОСОБА_2, від імені якого діяв ОСОБА_3, та ОСОБА_1 дійсним та визнати за позивачем право власності на автомобіль.

Судове засідання проводилось у режимі відео конференції.

В судове засідання зявився представник позивача, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Представник ТОВ «Деметра» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вважав їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Також представник відповідача зазначив, що позивачем жодним чином не доведено та не підтверджено належними доказами факт придбання спірного автомобіля.

Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Судом установлено, що згідно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ТЗ ЯТС 526201 (а.с. 9) ОСОБА_2 власником автомобіля марки «ВАЗ 2108», 1986 року випуску, номерний знак НОМЕР_1.

Як убачається із розписки від 03 травня 2012 року (а.с. 36) ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 кошти в сумі 13000 гривень за автомобіль марки «ВАЗ 2108», 1988 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, тобто за вищевказаний транспортний засіб, претензій майнового характеру не має.

У вказані розписці ОСОБА_2 зазначив, що зобовязується на протязі короткострокового терміну укласти договір купівлі-продажу.

Крім цього, ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_2, надав ОСОБА_4 довіреність від 03.05.2012 року на право керування, розпорядження вищевказаним автомобілем та вчинення щодо нього інших юридичних дій (а.с. 6).

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не забороні законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом.

Аналізуючи встановлені обставини та вказані норми закону, суд вважає, що сторони, укладаючи згаданий договір доручення, фактично уклали договір купівлі-продажу автомобіля, у звязку з чим договір доручення є удаваним, вчиненим сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Суд не бере до уваги, що на даний час строк доручення закінчився, оскільки воно було дійсне на момент фактичного укладення договору купівлі-продажу автомобіля і діяло після цього протягом пяти років.

Як убачається із акту опису і арешту майна від 22 березня 2016 року складеного державним виконавцем ВДВС Василівського районного управління юстицію (а.с. а.с. 10), при примусовому виконанні виконавчого листа № 328/76/13-к виданого 09.09.2014 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ТОВ «Деметра» заборгованості у розмірі 65557,80 грн., на автомобіль марки ВАЗ 2108 1986 року випуску д/н НОМЕР_1, був накладений арешт.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Стаття 41 Конституції України наголошує на праві кожної людини володіти, розпоряджатись та користуватись своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. 13 Основного Закону Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтями 391, 392 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що арешт на автомобіль був накладений 22 березня 2016 року у звязку з невиконанням відповідачем боргових зобовязань, а цей автомобіль на час накладення на нього арешту фактично вже не належав позивачу, який правомірно набув право власності на нього, суд вважає, що з метою захисту права власності ОСОБА_1, вказаний автомобіль повинен бути зареєстрований у встановленому порядку в органах Міністерства внутрішніх справ позивачем, після сплати всіх податків.

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на автомобіль не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, позивач не навів правову підставу для задоволення вказаної позовної вимоги, оскільки він на даний час володіє лише правом керування і розпорядження вказаним автомобілем, а зміст права власності передбачає, крім вказаного, право володіння автомобілем, що може виникнути лише після реєстрації права власності на цей автомобіль у відповідних органах Міністерства внутрішніх справ на підставі ст. 34 Закону України «Про дорожній рух».

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 235, 328 ЦК України, ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра», третя особа відділ державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області про визнання угоди удаваною та визнання права власності на майно задовольнити частково.

Визнати основний договір яким є довіреність від 03.05.2012 року ОСОБА_2, від імені якого діяв ОСОБА_3, на право керування та розпорядження автомобілем ВАЗ 2108 1986 року випуску д/н НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ТЗ ЯТС 526201 на імя ОСОБА_1 - удаваним правочином;

Визнати договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 2108 1986 року випуску д/н НОМЕР_1 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ТЗ ЯТС 526201 укладений 03 травня 2012 року між ОСОБА_2, від імені якого діяв ОСОБА_3, та ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_2) дійсним.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційних скарг в 10-ти денний строк з дня його проголошення.

Особи, які не брали участь у справі і не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Редько О.В.