Справа № 466/6543/16 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/888/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.

з участю позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 31 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ПрАТ "Ірокс" про визнання права власності на квартиру,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 31 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач ОСОБА_3. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно встановлених обставинах справи. Звертає увагу, що в інший спосіб захистити її права щодо набуття у власність квартири неможливо, оскільки надання державному реєстратору документів, що підтверджують речові права замовника будівництва ПрАТ "Ірокс" на земельну ділянку; документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речового права на земельну ділянку; а також документа, що підтверджує присвоєння об"єкту нерухомого майна адреси входить в обов"язок відповідача, як забудовника. В апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають із наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. За змістом ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що 30.03.2011 року між позивачем та ПрАТ "Ірокс" було укладено договір № 018/6 (Попередній договір) та Договір підряду будівництва квартири № 18/6. За цими договорами позивач оплачує вартість будівельно - монтажних робіт, необхідних для завершення будівництва обєкта підрядником, а відповідач зобовязався завершити в 4-му кварталі 2011 року виконання будівельно монтажних робіт та завершити будівництво однокімнатної квартири № 198, загальною площею 44,83 кв.м. 5-го поверху 6-ї секції житлового будинку за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 418. Загальна договірна вартість квартири за договором встановлена в розмірі 245 565,00 грн. 30.09.2011 року між замовником і підрядником була укладена додаткова угода № 1 до Договору, згідно якої підрядник зобовязується здійснити будівництво кладового приміщення проектною площею 2,0 кв.м., розміщеного між 8 і 9 поверхами житлового будинку по вул. Шевченка, 418, секція № 6. Загальна вартість кладового приміщення 11 000,00 грн. Остаточна вартість квартири 269 864,00 грн. Вказана сума була повністю оплачена позивачем.

З наявної копії в матеріалах справи декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією ДАБК у Львівській області 10.07.2014 року, вбачається, що реконструкція незавершеного будівництва багатоквартирного житлового будинку корпус №25 по генплану в мкр 1 житлового району "Рясне-1" у м. Львові (перша черга секція 1-2,5,6,7-8) вул. Шевченка, 418, вважається закінченим будівництвом, а об"єкт таким, що готовий до експлуатації.

19.07.2016 року позивачу відмовлено у державній реєстрації на квартиру АДРЕСА_1 та кладове приміщення.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру, суд виходив з тих обставин, що позивач обрав спосіб захисту порушеного права, який не передбачений ні умовами самого договору, ні нормами матеріального закону, які регулюють спірні договірні правовідносини.

З таким висновком колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Згідно п.1.2 Договору за умови виконання замовником своїх інвестиційних зобовязань у повному обсязі, замовник отримує право власності на обєкт інвестування.

Разом з тим, згідно положень статті 331 ЦК України, до прийняття обєкта новоствореного нерухомого майна в експлуатацію та його державної реєстрації право власності на цей обєкт не виникає.

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів регулюється статтею 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461.

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів здійснюється у різному порядку залежно від категорій їх складності і, відповідно, від того, як оформлювалась вся попередня правова процедура будівництва:

Обєкти І -ІІІ категорії складності приймаються в експлуатацію шляхом реєстрації відповідною Інспекцією ДАБК декларації про готовність обєкта до експлуатації;

Обєкти IV-V категорій складності приймаються в експлуатацію шляхом оформлення забудовником акта готовності обєкта до експлуатації і видачі Інспекцією ДАБК сертифіката.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта є дата реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації або видачі сертифіката. Відомості про всі декларації та сертифікати вносяться до Єдиного будреєстру у порядку, передбаченому наказом Мінбуду від 24 червня 2011 року.

Здійснення оформлення права власності на належний замовнику об'єкт інвестування є обов'язком підрядника, який зобов'язаний був це здійснити у встановленому законом порядку.

Відповідно до загального правила норми статті 509 ЦК України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до загального правила норми статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно - кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 876 ЦК України, власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник.

Особливістю відносин між сторонами за договором будівельного підряду є те, що громадянин вступає у правовідносини по будівництву своєї квартири безпосередньо з підрядником, а саме з будівельною організацією, що здійснює будівництво житлового будинку.

Статтею 883 ЦК України визначено, що підрядник відповідає за недоліки збудованого об'єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов'язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Таким чином, вказаними вище нормами матеріального закону передбачено способи захисту прав замовника внаслідок невиконання або неналежного виконання умов договору будівельного підряду.

Слід також вернути увагу на наступне.

За правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов"язує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

У даній справі за змістом згаданих вище договорів позивач отримав лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно. Таким чином, в даному випадку підстав для визнання за ОСОБА_3 права власності на спірний обєкт завершеного будівництва як квартира та кладове приміщення, - немає.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні апеляційної скарги апелянту слід відмовити, а рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 31 жовтня 2016 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст. 315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 31 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2