Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Шевцової Т.В.

при секретарі Южаковій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просив розірвати шлюб. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 20.08.1994 року сторони по справі зареєстрували шлюб. Від шлюбу народились доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя з відповідачем не склалось, через відсутність взаєморозуміння, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. У подружжя виявились різні погляди на сімейне життя та обовязки, в результаті чого постійно виникали сварки. Шлюбні стосунки припинені з січня 2016 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору про поділ майна та місце проживання дітей між ними не має.

Позивач надав в судове засідання заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Зазначила, що сторони по справі припинили спільне проживання та ведення господарства з червня 2016 року, а не з січня 2016 року як зазначає позивач в позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 20.08.1994 року сторони по справі зареєстрували шлюб у Відділ реєстрації актів цивільного громадянського стану Жовтневого райвиконкому м.Дніпропетровська, актовий запис №910.

Від шлюбу сторін 08.02.1997 року народилась ОСОБА_3, а 12.04.2005 року народилась ОСОБА_4. Діти проживають разом з матірю та будуть проживати з нею після розірвання шлюбу за згодою сторін.

Спільне життя у подружжя не склалося, причиною припинення шлюбних відносин стали втрата почуття поваги, взаєморозуміння та любові. У подружжя виявилися різні погляди на сімейні відносини та обов'язки, на ведення господарства та виховання дітей.

Шлюбні відносини остаточно припинені з червня 2016 року, подальше їх збереження неможливе, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться.

Суд вважає, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін.

Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

На підставі вище викладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 110-112 СК України, ст. 3, 10, 11, 60, 88, 169, 197, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 20 серпня 1994 року у Відділі реєстрації актів цивільного громадянського стану Жовтневого райвиконкому м.Дніпропетровська, актовий запис №910 - розірвати.

Залишити за відповідачем прізвище «Спіріна».

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Т.В.Шевцова