Справа № 351/984/16-ц
Номер провадження №2/351/61/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Сегіна І.Р.

з участю секретаря Маланчук С.Г.

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_4С про визначення порядку користування квартирою. Позовні вимоги мотивував тим, що з відповідачкою по справі він перебував у зареєстрованому шлюбі з 27.11.1993р.. Від спільного проживання у шлюбі у них народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. За час перебування у шлюбі 07.08.2007р. вони з відповідачкою придбали квартиру в АДРЕСА_1, яка складається із двох кімнат житловою площею 31,4 кв.м, загальною площею 58,0 кв.м.. Дана квартира, яка належить йому та відповідачці на праві спільної сумісної власності подружжя - зареєстрована на відповідачку. У квартирі зареєстровані: він- позивач, відповідачка та їхня донька. У його відсутності ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу, і заочним рішенням від 30.03.2012р. шлюб між ними було розірвано. На даний час відповідачка перешкоджає йому проживати в спільній квартирі, а також, чинить перешкоди в користуванні квартирою. Просить визначити порядок користування квартирою по вул. Шевченка, 59 /6 в м. Снятині між позивачем та відповідачкою, передавши йому в користування кімнату, а кухню, ванну, туалет, коридор, балкон залишити в спільному користуванні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Пояснила, що відповідачка чинить позивачу перешкоди в користуванні квартирою по вул. Шевченка, 59 /6 в м. Снятині, яка належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя та зареєстрована на відповідачку. Просить виділити позивачу меньшу кімнату - площею 13,2 кв.м., з огляду на те, що з відповідачкою проживає їхня донька, про що подала суду заяву.

Представник відповідачки в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що при вирішенні спору щодо визначення порядку користування квартирою зачіпаються права їхньої дитини, у своїй позовній заяві позивач неконкретизовано вказує якою саме кімнатою він бажає користуватись, а також, посилається на статтю ЦК України, яка регулює питання спільної часткової власності, а не спільної сумісної власності, на праві якої належить їм спірна квартира. Крім того, позивачем не надано докази щодо наявності спору між сторонами з приводу перешкод, які нібито чинить відповідачка, не наведено конкретні факти вчинення нею таких перешкод. Просить в позові відмовити.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення за наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстровано право приватної власності на квартиру по вул. Шевченка, 59/ 6 в м. Снятині Івано-Франківської області за позивачкою ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 07.08.2007р..

Згідно заочного рішення від 30.03.2012р., справа № 914/551/2012, розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

На спірне будинковолодіння в м. Снятині по вул. Шевченка, 59/6 видано технічний паспорт, загальна площа квартири становить 58 кв.м, квартира обладнана водопроводом, каналізацією, електроосвітленням.

Згідно із ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим в його здійсненні.

Згідно ч.1 ст. 66 СК України подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч.3 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як вбачається з наведених доказів позивач є власником 1/2 частини спірної квартири, тому у відповідності до ст.ст. 66, 68 СК України, позивач не може бути позбавлений права користування квартирою.

Відповідно до роз`яснення п.14 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 року квартира, яка є спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані житлові та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або на які можливо переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. В даному випадку сторони визнають, що спірна квартира не може бути поділена між ними в натурі.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.91 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за

заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При вирішенні спору суд враховує те, що у квартирі зареєстрована донька позивача та відповідачки, а тому позивачу слід виділити у користування меньшу кімнату. Доказом спору та порушення прав позивача є сам факт звернення за захистом до суду та пояснення його представника в судовому засіданні про те, що позивач не володіє ключем і його не допускають в квартиру.

Враховуючи інтереси сторін, та визнання сторонами неможливості поділу квартири, суд вважає за необхідне визначити порядок користування квартирою № 59/6 по вул. Шевченка в м. Снятині, виділивши позивачу в користування кімнату площею 13,2 кв.м, а кухню, ванну, туалет, коридор, балкон залишити у спільному користуванні позивача та відповідачки.

На підставі наведеного та ст.319,321,368,369,ЦК України, ст.ст. 66,68 СК України, керуючись ст.ст. 57,60, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити порядок користування квартирою по вул. Шевченка, 59/6 в м. Снятині Івано-Франківської області між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, виділивши ОСОБА_3 в користування кімнату площею 13,2 кв.м..

Кухню, ванну, туалет, коридор, балкон залишити в спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Снятинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Суддя Снятинського районного суду Сегін І.Р.