РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Кіян С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малобурімської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Малобурімської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач) про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його баба по матері - ОСОБА_2. Її спадщину за законом прийняла мати позивача - ОСОБА_3, яка вступила у фактичне володіння і управління спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3, після смерті якої спадщину прийняли позивач та його батько - ОСОБА_4, оскільки на момент смерті постійно проживали зі спадкодавцем. При житті баба ОСОБА_2 розпочала приватизацію земельної ділянки, однак не встигла її закінчити. На думку позивача, право на завершення приватизації увійшло до складу спадщини його померлої баби ОСОБА_2 та було успадковане його матір'ю ОСОБА_3 За таких обставин, беручи до уваги, що батько позивача ОСОБА_4 також помер, позивач просив визнати за ним право на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування за законом та зобов'язати відповідача надати дозвіл на виготовлення технічної документації.

31 березня 2017 року до Чорнобаївського районного суду Черкаської області від представника позивача за довіреністю Бута О.В. (а.с. 8) надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій останній просив залишити позов без розгляду в частині зобов'язання відповідача надати дозвіл на виготовлення технічної документації, а справу розглядати за його відсутності (а.с. 37).

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 31 березня 2017 року залишено без розгляду позовну заяву в частині заявленої позовної вимоги про зобов'язання відповідача надати позивачу дозвіл на виготовлення відповідної технічної документації для отримання на його ім'я правовстановлюючого документу про право власності на дану земельну ділянку.

У судове засідання сторони не з'явились. Від відповідача також надійшла заява, відповідно до змісту якої останній проти позову не заперечував та просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 36).

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу.

Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 7 березня 2002 року серії НОМЕР_2 (а.с. 11).

Згідно з довідкою Малобурімської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 3 березня 2017 року № 112, виданої на підставі погосподарської книги № 2 (особовий рахунок НОМЕР_3) ОСОБА_2 постійно проживала одиноко та була зареєстрована у с. Мала Бурімка, Чорнобаївського району Черкаської області (а.с.16).

Відповідно до довідки Малобурімської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 3 березня 2017 року № 114 у фактичне володіння і управління спадковим майном померлої ОСОБА_2 вступила її донька ОСОБА_3 шляхом отримання у власність протягом шести місяців з дня смерті речей домашнього вжитку і обіходу, належних померлій

(а.с. 18).

Разом з тим у зв'язку з незавершенням процедури приватизації до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 не увійшла земельна ділянка площею 0,41 га для ведення особистого підсобного господарства, розташована за адресою: АДРЕСА_1., отримана нею у приватну власність на підставі рішення Малобурімської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від

28 серпня 1997 року № 5-ХХІІ, що підтверджується випискою з вказаного рішення (а.с. 14) та довідкою Малобурімської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 2 березня 2017 року № 107 (а.с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 12 квітня 2007 року серії НОМЕР_4 (а.с. 10).

Згідно з довідкою Малобурімської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 3 березня 2017 року № 113, виданої на підставі погосподарської книги № 1 (особовий рахунок НОМЕР_5) ОСОБА_3 постійно проживала та була зареєстрована у с. Мала Бурімка, Чорнобаївського району Черкаської області. На день смерті мала склад сім'ї: син -

ОСОБА_1 (позивач), чоловік - ОСОБА_4, свекруха - ОСОБА_7 (а.с.19).

Позивач є сином ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 27 червня 1981 року серії НОМЕР_6, де у графі «мати» вказано «ОСОБА_3» (а.с. 20).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яку прийняли позивач та його батько - ОСОБА_4, що підтверджується листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 24 березня 2017 року (вих. № 398/01-16) (а.с. 34), який надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 27).

Зокрема, згідно з рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від

1 серпня 2012 року у справі № 2322/2386/12 визнано за ОСОБА_1 (позивач) право власності в порядку спадкування за законом та поділом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,1 га вартістю 115047,50 гривень, що належала померлій ОСОБА_2, спадщину якої за законом прийняла її померла дочка ОСОБА_3 (а.с. 12).

Батько позивача - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 29 жовтня 2012 року серії НОМЕР_7 (а.с. 9).

Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 24 березня 2017 року (вих. № 397/01-16) (а.с. 35), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 25), позивач звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з копією свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 вересня 2013 року позивач успадкував після смерті ОСОБА_4 земельну ділянку площею 3,4595 га (а.с. 13).

Як вбачається з матеріалів справи належна ОСОБА_2 земельна ділянка площею 0,41 га після її смерті спадкоємцем ОСОБА_3 у власність в порядку спадкування за законом оформлена не була. Саме тому після смерті ОСОБА_3 позивач та його батько - ОСОБА_4 були позбавлені можливості оформити право власності в порядку спадкування на цю земельну ділянку.

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 єдиним спадкоємцем, який претендує на вказану земельну ділянку в порядку спадкування, є позивач, однак останній позбавлений можливості оформити право власності на неї, оскільки при житті ані ОСОБА_2, ані ОСОБА_3 не оформили право власності.

Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 524 ЦК УРСР, який діяв на момент смерті ОСОБА_2, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Статтею 525 ЦК УРСР встановлено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, при оголошенні його померлим - день, зазначений в ст. 21 цього Кодексу.

Отже часом відкриття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_2 є день її смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Як зазначалося вище спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла її донька - ОСОБА_3

Станом на день смерті ОСОБА_3 та на теперішній час дії Цивільний кодекс України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Таким чином часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, є день її смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як зазначалося вище після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняли її син - позивач та її чоловік - ОСОБА_4, який також помер.

За таких обставин, позивач є єдиним спадкоємцем, який претендує на вказану земельну ділянку.

Абзацом 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність), є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7

"Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право

власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що спадкодавці при житті не встигли зареєструвати право власності на земельну ділянку, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем у порядку спадкування за законом право на завершення приватизації земельної ділянки.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який народився у селі Мала Бурімка Чорнобаївського району Черкаської області, право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,41 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1., у порядку спадкування за законом після смерті його баби ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Черкаської області через Чорнобаївський районний суд Черкаської області.

Суддя В.В. Чубай