ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1857/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"01" лютого 2017 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Кубіву С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_3, треті особи: Моторне (транспортне) страхове бюро України, ОСОБА_4 про визнання договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів недійсним

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_3, треті особи: Моторне (транспортне) страхове бюро України, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.10.2015 року № АІ/5680179 укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «Україна» та ОСОБА_5.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 17.10.2015 р. на 24 км., автомобільної дороги Київ-Знам'янка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Fortuner», д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2 Зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Toyota Fortuner», д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Україна» згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/5680179 від 15.10.2015 р.

Позивач посилається на те, що 30.04.2015 р. Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг було прийнято розпорядження № 905 про анулювання ліцензії ПрАТ «Страхова компанія «Україна» на провадження страхової діяльності з обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

На момент укладення Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності між ПрАТ «Страхова компанія «Україна» та ОСОБА_5, а саме 15.10.2015 р., страхова компанія не мала відповідних повноважень на укладення договору обов'язкового страхування.

Однак, після звернення позивача до МТСБУ з вимогами про виплату страхового відшкодування, у здійсненні регламентної виплати було відмовлено в зв'язку з наявністю Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «Україна» та ОСОБА_5, який не визнаний у встановленому законом порядку недійсним.

Оскільки, зазначені обставини впливають на права позивача в частині можливості отримання відшкодування завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди збитків, позивач просить визнати недійсним договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15 жовтня 2015 року № АІ/5680179 укладений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна» та ОСОБА_5.

В судовому засіданні представник позивача, позов підтримав, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення. Крім того, додав, що в полісі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5680179 від 15.10.2015 року відсутній підпис страховика, уповноваженої особи ПрАТ «Страхова компанія «Україна».

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надали, причини неявки не повідомили.

Треті особи в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надали, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.10.2015 р. на 24 км., автомобільної дороги Київ-Знам'янка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Fortuner», д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2 Зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Транспортний засіб «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_2

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.10.2015 р. ОСОБА_4 визнано винним у даному ДТП за ст. 124 КУпАП.

15.10.2015 року між ПрАТ «Страхова компанія «Україна» та власником автомобіля «Toyota Fortuner», д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_5 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5680179.

27.10.2015 року позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Україна» із повідомленням про настання страхового випадку та із заявою про виплату страхового відшкодування, проте жодних дій по відшкодуванню збитків останнім здійснено не було.

Судом встановлено, що 30.04.2015 р. Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг було прийнято розпорядження № 905 про анулювання ліцензії ПрАТ «Страхова компанія «Україна» на провадження страхової діяльності з обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Тобто, на момент укладення Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності між ПрАТ «Страхова компанія «Україна» та ОСОБА_5, а саме 15.10.2015 р., страхова компанія не мала відповідних повноважень на укладення договору обов'язкового страхування у зв'язку з відсутністю ліцензії на здійснення таких операцій.

Крім того, як вбачається із копії полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5680179 від 15.10.2015 року в ньому відсутній підпис страховика, уповноваженої особи ПрАТ «Страхова компанія «Україна».

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема ч.ч. 2, 3, 4, 5 цієї статті встановлено наступне: особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Підстави недійсності правочину встановлені ст.ст. 215, 215 ЦК України.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).

В силу положень ст.998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії) може бути визнаний судом недійсним.

Нікчемний правочин або правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що в полісі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5680179 від 15.10.2015 року відсутній підпис страховика, уповноваженої особи ПрАТ «Страхова компанія «Україна» та те, що на момент укладення Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5680179 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна» та ОСОБА_5 у Страхової компанії була відсутня ліцензія на право здійснення такого страхування, суд вважає, що даний договір є недійсним, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 203, 206-208, 638, 979, 980-984, 998 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст.4, 10, 11, 60, 79, 86, 88, 209, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_3, треті особи: Моторне (транспортне) страхове бюро України, ОСОБА_4 про визнання договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів недійсним- задовольнити.

Визнати недійсним договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15 жовтня 2015 року № АІ/5680179 укладений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна» та ОСОБА_5.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» () на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1.) судовий збір у розімірі 551 (п'ятсот п'ятдесят один) грн. 20 коп.

За письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції, заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк, протягом якого розглядатиметься заява відповідача про перегляд заочного рішення, не включається до строку на апеляційне оскарження.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА