№ 336/7962/16-ц
пр. № 2/336/718/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

03 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участі позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, вказавши, що з відповідачем мають повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на утриманні позивача та продовжує навчання. Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, пояснивши додатково, що ОСОБА_3 мешкає та навчається у м. Херсон, стипендію не отримував, оскільки не мав достатньо високого балу за навчальні дисципліни. Натомість після звернення у березні 2017 року з заявою про призначення соціальної стипендії ОСОБА_1 було повідомлено, що за наслідками розгляду звернення ОСОБА_3 є підстави для призначення йому соціальної стипендії у сумі 750 гривень. На цей час ОСОБА_3 потребує надання матеріальної допомоги, у звязку з чим просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечував повністю, пояснивши, що ОСОБА_3 навчальний заклад обрано без поради та погодження з батьком, син перебуває на бюджетній формі навчання та має можливість отримувати стипендію. Також відповідач вказував, що хворіє на низку захворювань, тому не має змоги надавати матеріальну допомогу сину. Крім того, ОСОБА_2 вказував, що під час перебування його на стаціонарному лікуванні, ОСОБА_3 будь-якої допомоги йому не надавав, уваги не приділяв, від спілкування відмовляється.

При дослідженні доказів судом встановлено наступне.

Факт того, що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сторонами визнаний та не оспорювався в судовому засіданні.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 8), а також ДВНЗ «Херсонське морехідне училище рибної промисловості» № 08-26/485 від 16.08.2016 року (а.с. 15) ОСОБА_3 є курсантом денної форми навчання судноводійного відділення ДВНЗ «Херсонське морехідне училище рибної промисловості», не перебуває на повному державному забезпеченні та зареєстрований проживаючим у м. Херсон на період навчання.

ОСОБА_1 працює лікарем-лаборантом МСЧ ПАТ «Мотор січ», її середній заробіток становить 3873 гривні (а.с. 29).

ОСОБА_3 до січня 2017 року отримував стипендію у сумі 311 гривень, але з січня 2017 року такої стипендії не отримував (а.с. 33). З пояснень позивача вбачається, що стипендію у 2017 року ОСОБА_3 не призначали та не виплачували у звязку з неотриманням ним відповідного мінімального балу по деяким навчальним дисциплінам.

Натомість з пояснень позивача вбачається, що у березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся за отриманням соціальної стипендії відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати соціальних стипендій студентам (курсантам) вищих навчальних закладів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 р. № 1045 «Деякі питання виплати соціальних стипендій студентам (курсантам) вищих навчальних закладів», та є підстави для призначення йому стипендії в сумі 750 гривень.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2016 року (а.с. 47-48) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку відповідача з 13.06.2016 року до закінчення навчання, але не більше ніж досягнення нею 23-річного віку.

Відповідач ОСОБА_2 є пенсіонером, отримує пенсію за вислугу років у сумі 3873,50 гривень (а.с. 37-40).

Відповідно до виписних епікризів, консультаційних висновків лікарів (а.с. 49-54) ОСОБА_2 у 2016 та 2017 роках перебував на стаціонарному лікуванні з приводу дисциркуляторної енцефалопатії сполучного ґенезу, церебрального атеросклерозу, гіпертонічної хвороби 2 ст.

Суд не приймає до уваги відповідь Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради від 19.03.2004 року (а.с. 55) та розпорядження Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради від 10.03.2004 року щодо виховання ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття, оскільки такі документи не мають відношення до предмету спору та не підтверджують обставин, які мають бути доведені при вирішенні спору щодо стягнення аліментів.

Судом також не досліджувались та не оцінюються в якості доказів письмові пояснення ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а.с. 58-61), оскільки вказані особи судом допитані в якості свідків не були, відповідних клопотань відповідачем не заявлялось.

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_3 під час перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні не надавав йому допомоги, не відвідував, не виявляв турботи та на цей час відмовляється від спілкування, не мають значення для вирішення спору про стягнення аліментів, оскільки будування особистих відносин між батьками та дітьми перебувають поза межами судового контролю.

При вирішенні спору суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України на батьків покладено обовязок утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Таким чином, умовою для покладення на батьків обовязку з утримання повнолітніх дітей є потреба дітей у наданні допомоги та можливість батьків таку допомогу надавати.

Як вказує ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні підстав стягнення та розміру аліментів суд виходить з того, що ОСОБА_3 навчається та на час розгляду справи не має самостійного доходу, натомість ймовірно в майбутньому отримуватиме стипендію в сумі 750 гривень, що водночас не є достатнім для задоволення потреб повнолітньої особи, враховуючи, що прожитковий мінімум для працездатних осіб сягає суми 1600 гривень.

Водночас ОСОБА_2, на переконання суду, має змогу надавати сину утримання, враховуючи, що він хоча і хворіє на певні захворювання, водночас не надав суду доказів того, що його витрати на проживання та лікування перевищують розмір його доходу.

При цьому також судом враховується і те, що ОСОБА_2 сплачує аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5, 29.05.1997 року, а з тексту рішення суду вбачається, що ОСОБА_2 в ході розгляду цієї справи погодився сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/6 частки від усіх видів доходів.

Підсумовуючи вищевикладене, суд враховує, що ОСОБА_3, хоча в майбутньому ймовірно і отримуватиме соціальну стипендію, натомість її розмір не досягає розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, з чого суд робить висновку, що ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, яку йому здатні надавати обоє батьків.

Водночас розмір аліментів, про стягнення яких просила позивач, на переконання суду, є завищеним та визначений без урахування того, що ОСОБА_3 досяг повноліття та може мати самостійний дохід, а відповідач є пенсіонером та страждає на певні захворювання, тож потребує лікування та вимушений нести відповідні витрати.

Враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів на утримання повнолітнього ОСОБА_3 в розмірі 1/8 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч.1 ст. 367 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_9 Вікторівни до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 23.12.2016 року до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, двадцяти трьох років або припинення навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк