АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/7766/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/597/К/17 ОСОБА_1
Категорія - 24 (I) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

судді: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

за участі секретаря: Гладиш К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 жовтня 2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» (далі ТОВ «Житлосервіс-КР»)звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що ТОВ «Житлосервіс-КР» надало відповідачу житлово-комунальні послуги (водопостачання та водовідведення, послуги з утримання будинку і прибудинкової території) на суму 5305,95грн. за період з 01.11.2013 р. по 01.06.2016 р. Відповідач, в порушення вимог ст.ст. 64, 151 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не сплачує позивачу вартість спожитих житлово-комунальних послуг.

Зазначено, що в добровільному порядку заборгованість не сплачується, боржник не виконує покладений на неї законодавством обовязок оплачувати спожиті житлово-комунальні послуги. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно уточнених позовних вимог позивач ТОВ «Житлосервіс-КР» просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги (водопостачання та водовідведення, послуги з утримання будинку і прибудинкової території) на суму 5305,95грн. за період з 01.11.2013 р. по 01.06.2016 р., суму інфляції, що станом на 01.06.2016 р. становить 1608,39 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 жовтня 2016 року позовні вимоги ТОВ «Житлосервіс-КР»задоволено частково.

Стягнуто на користь ТОВ «ЖитлосервісКР» з ОСОБА_2 заборгованість у сумі 5305 грн. 95 коп.

Стягнуто на користь ТОВ «ЖитлосервісКР» з ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1218 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Так, відповідач зауважує на тому, що справу розглянуто за участю представника позивача, який не мав права на представництво в суді.

Судом першої інстанції не враховано, що між відповідачем та КП «Житлово-комунальна контора « 27» існує чинний договір про надання послуг, і саме між цими сторонами існують цивільно-правові відношення.

Відповідач зауважує на тому, що нею неодноразово були подані заяви до позивача про надання письмової відповіді про те, на підставі яких документів здійснюється нарахування за житлово-комунальні послуги та для врегулювання цивільно-правових відносин та в подальшому використовувати послуги ТОВ "Житлосервіс-КР" надати інформацію про наявність дозвільних документів та ліцензії певних видів економічної діяльності, також коли створено підприємство ТОВ "Житлосервіс-КР" та чи має підприємство професійний досвіт в наданні житло-комунальних послуг та виробничу базу. Однак відповіді ТОВ до теперішнього часу не надано.

Вважає, що позивачем, відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, не надано доказів розрахунку заборгованості та інформації про витрати на утримання будинку, які узгоджені лише з боку позивача та не є підтвердженням надання послуг.

Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги надані нею документи, які свідчать про звернення до ТОВ "Житлосервіс-КР" про невиконання послуг та для укладення договору та врегулювання правових відношень надати дозвільні документи.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу без задоволення.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку представника позивача, відповідача та його представника в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач станом на 1 листопада 2013 року проживала та на даний час проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває у приватній власності.

14 травня 2007 року відповідач уклала договір з ЖКК №27 строком на один рік про надання послуг з утримання будинку № 5 по вул. Курчатова у м. Кривому Розі.

Предметом діяльності позивача є, зокрема, надання послуг з утримання будинків. Житлове приміщення, яким користується відповідач з 1 листопада 2013 року знаходиться на обслуговуванні позивача на підставі проведеного конкурсу, укладеного договору та акту, ТОВ "Житлосервіс-КР" надає відповідачу житлово-комунальні послуги (водопостачання та водовідведення, послуги з утримання будинку і прибудинкової території) за встановленими тарифами.

У вказаному будинку мається 44 квартири, між мешканцями 28 квартир та ТОВ "Житлосервіс-КР" укладені договори на надання послуг з утримання будинку.

З 01 листопада 2013 року ЖКК №27 не надає послуги з утримання будинку № 5 по вул. Курчатова у м. Кривому Розі.

Відповідач зверталася до позивача з приводу надання послуг, 15 листопада 2013 року позивач своїм листом, пропонував відповідачу укласти договір з надання послуг, нагадував про це листом від 10 лютого 2014 року, який відповідач отримала 11 лютого 2014 року.

Звертаючись до суду із позовними вимогами ТОВ ««Житлокомцентр» посилався, що є постачальником послуг до багатоквартирного будинку, в якому проживає відповідач, однак сплату за надані послуги не здійснює, внаслідок чого за період з 1 листопада 2013 року по 1 листопада 2016 року утворилася заборгованість в сумі 5305 грн. 95 коп.

Суд, частково задовольняючи позовні вимоги ТОВ "Житлосервіс-КР" виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини стосовно оплати комунальних послуг.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ст.20 цього Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України строки оплати встановлено -щомісячно.

Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов'язані вносити плату за їх використання.

Як встановлено в суді першої та не спростовано в суді апеляційної інстанції, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована та проживає, а також є власником квартири АДРЕСА_1 та є споживачем послуг, які надаються ТОВ Житлосервіс-КР за вказаною адресою, оплату за отримані послуги відповідач не здійснювала, у звязку з чим виникла заборгованість за період з 01 листопада 2013 року по 01 листопада 2016 року утворилася заборгованість в сумі 5305 грн. 95 коп.

ТОВ Житлосервіс-КР є субєктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг споживачам.

Як видно з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу розміру заборгованості споживача ОСОБА_2 за послуги, які надаються ТОВ Житлосервіс-КР.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обовязком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обовязком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання згідно з типовим договором.

Необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обовязок, а не право сторін. Разом із тим відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для звільнення від сплати вартості отриманих споживачем житлово-комунальних послуг.

Згідно ст. ст. 14, 20, 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний проводити оплату таких послуг відповідно затверджених органом місцевого самоврядування тарифів.

Споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку визначеному договором або законодавством, та на несплату за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 16, ст. 18, п. п. 4. 6 ч. 1 ст.20 цього Закону).

Оскільки будинок, в якому знаходиться квартира відповідача, переданий в управління і обслуговування позивачу, відповідач як споживач наданих послуг зобовязаний сплачувати згідно затверджених тарифів кошти на утримання будинку і прибудинкової території та має право на зменшення плати або ж несплату лише за умов та в порядку, визначеному договором чи законодавством.

Надання послуг з утримання будинку не в повному розмірі або непроведення виконавцем якихось робіт є підставою для покладення обовязку по їх виконанню, або зменшення плати і не тягне за собою повне звільнення від їх оплати.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 18 наведеного Закону у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акту-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо, акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. Частиною 4 ст. 18 Закону передбачений обов'язок виконавця вирішити питання про перерахунок платежів.

Відповідач ОСОБА_2 є споживачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, які надаються позивачем по справі. Заперечуючи проти позовних вимог вона посилалась на те, що позивачем послуги надаються в обсязі меншому ніж нараховується за них оплата.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі про невідповідність витрат проведених позивачем по утриманню їх будинку фактично проведеним роботам, а також завищеним тарифам.

Згідно інформаційним довідкам наданим ТОВ «Житлосервіс-КР» за спірний період з листопада 2013 року по березень 2015 рік підприємством за адресою вул. Курчатова, 5 проводилися роботи по обслуговуванню та утриманню будинку, їх вартість та обсяг підтверджені розрахунками (а.с.79-97).

Відповідачем, у порушення ст.ст. 10,60 ЦПК України вказаний розрахунок заборгованості у суді апеляційної інстанції не спростовано.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 60 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Фактичне виконання робіт позивачем ТОВ «Житлосервіс-КР» у меншому обсязі, ніж наведено у розрахунках, не підтверджені відповідачем належними та допустимими доказами. Не надано Акти претензії, які складені у присутності представника позивача, заяви звернення до постачальника послуг про перерахунок проведених платежів за результатами складених Актів скріплених підписами представників.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність Актів виконаних робіт на підтвердження розрахунків.

Нормами Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачено, що виконавець повинен надавати акти виконаних робіт щомісячно щодо фактично наданих послуг споживачу.

Отже, незважаючи на відсутність письмового договору між сторонами про надання послуг за спірний період, із фактичних стосунків, що склалися між сторонами, вбачається, що такі договірні відносини між ними існували та існують, оскільки ТОВ «Житлосервіс-КР» у встановленому законом порядку надаються послуги з обслуговування будинку за адресою вул. Курчатова, 5 у м. Кривому Розі та його прибудинкової території, що не суперечить положенням Закону України Про житлово-комунальні послуги та узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України.

Докази звернення відповідача в установленому законом порядку до ТОВ «Житлосервіс-КР» з претензіями щодо надання неякісних послуг чи їх ненадання відсутні у матеріалах справи. Натомість матеріали справи містять конкретно визначені тарифи на послуги з утримання будинку та прибудинкової території, саме за спірний період на які посилається позивач, як на підставу для задоволення заявленого ними позову.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, надав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суду вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

З огляду на те, що ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2017 року відстрочено ОСОБА_3 сплату судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 339 грн. 80 коп. до ухвалення судового рішення у справі (том 2, а.с.10), колегія суддів стягує з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 339 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 жовтня 2016 рокузалишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1339 (одна тисяча триста тридцять девять) гривень 80 копійок.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: