АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/551/17 Справа № 190/1249/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Резніченко М. С. Доповідач - Варенко О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах П'ятихатської міської ради Дніпропетровської області

на рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до П'ятихатської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на самочинне будівництво,

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2016 року позивач звернувся з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі договору про встановлення особистого строкового сервітуту, укладеного між ним та П'ятихатською міською радою, 05.10.2015 р. він отримав для сервітутного користування на 15 років земельну ділянку площею 0,0040 га, з кадастровим номером НОМЕР_2 для обслуговування тимчасової споруди для підприємницької діяльності. Здійснюючи підприємницьку діяльність у 2016 р. не отримавши належного дозволу на будівництво, самочинно збудував споруду комерційного призначення загальною площею 50,3 м2. Під час проведення будівельних робіт були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. Після завершення будівництва створено інвентаризаційну справу № 563, 07.06.2016 р. виготовлено технічний паспорт на нежитлове приміщення «приміщення аптеки», площею 50,3 м2, розташоване в АДРЕСА_1, однак відповідачем йому було відмовлено в оформлені права власності на вищевказане нежитлове приміщення, оскільки немає правових підстав для опрацювання питання введення в експлуатацію самочинно збудованого приміщення. Просить визнати за ним право власності на вищевказане приміщення.

Рішенням П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_1) право власності на нежитлове приміщення: приміщення аптеки загальною площею 50,3 м2, розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_2 по вулиці Прокопенко, 36а в місті П'ятихатки Дніпропетровської області.

Не погодившись з таким рішенням, Перший заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши учасників процесу, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 жовтня 2015 р. між П'ятихатською міськрадою в особі в.о. міського голови ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір про встановлення особистого строкового сервітуту, яким ОСОБА_2 надано територію загальною площею 0,0040 га, за кадастровим номером НОМЕР_2, за адресою: АДРЕСА_1 (район ЦРЛ), а саме: для обслуговування тимчасової споруди для підприємницької діяльності строком на 15 років (а.с.8-11).

07.06.2016 р. виготовлено технічний паспорт на нежитлове приміщення «Приміщення аптеки» площею 50,3 м2, розташоване в АДРЕСА_1, а 10.06.2016 р. отриманий звіт про належну оцінку ринкової вартості нерухомості, виконаний суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4, згідно якого вартість самочинно побудованого приміщення аптеки складає 13643,04 грн. (а.с. 33-57).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем виконано всі законодавчі вимоги для визнання права власності на самочинне будівництво, оскільки позивач є користувачем вищевказаної земельної ділянки, при проведенні будівельних робіт були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, тому відсутні підстави для відмови у задоволенні позову.

Однак, з таким висновком та рішенням суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Відповідно до ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів врегульовані Постановою КМУ від 13 квітня 2011 р. № 461.

Пунктом 3 цього порядку встановлено, що прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація).

В матеріалах справи відсутні докази щодо звернення позивача до огранів державного архітектурно-будівельного контролю, що підтверджувало б досудовий та законодавчо передбачений порядок врегулювання спору, з метою перевірки дотримання всіх необхідних вимог до об'єкту нерухомості, наявність яких можуть встановити лише компетентні органи, а отже, на момент розгляду справи, спірний об'єкт в експлуатацію не введений.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 27.05.2015 року у справі № 6-159 цс15, визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до П'ятихатської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на самочинне будівництво.

В порядку ст. 88 ЦПК України, з позивача на користь Прокуратури Дніпропетровської області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 606,32 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах П'ятихатської міської ради Дніпропетровської області - задовольнити.

Рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2016 року - скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до П'ятихатської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на самочинне будівництво.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь Прокуратури Дніпропетровської області судовий збір у розмірі 606,32 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова