Справа № 372/277/16-ц Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/841/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 01.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

01 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Гуля В.В., Сліпченка О.І.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів

УСТАНОВИЛА:

у січні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулись до суду із даним позовом, посилаючись не неналежне виконання відповідачем зобовязань за укладеним сторонами договором кредиту та наявність заборгованості, яку позивач просив стягнути разом з іншими передбаченими договором та законом платежами, а саме заборгованість за кредитним договором № K3XRRX03860920 від 12.08.2008 року в розмірі 27 590 грн. 69 коп., що станом на 26.11.2015 року складається із пені в розмірі 25 800 грн. 66 коп., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 1 290 грн. 03 коп.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду скасувати у звязку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом помилково застосовано встановлену законом позовну давність до правовідносин, що склалися між сторонами на підставі ст. 257, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України та ч. ч. 4 ст. 267 ЦК України, відмовивши в задоволенні позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду залишенню без змін, з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що встановлений ст. 258 ЦК України термін позовної давності на момент звернення позивача за цим позовом сплинув.

Колегія суддів з такими висновками погоджується, оскільки вони ґрунтуються на обставинах, встановлених по справі та відповідають вимогам чинного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що 12.08.2008 року між сторонами був укладений договір № K3XRRX03860920, згідно якого позивач надав відповідачу строковий кредит в розмірі 4 215 грн. 60 коп. на 12 місяців з 12.08.2008р. по 12.08.2009р. включно для придбання товару зі сплатою за користування товаром відсотка у розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, єдино разової винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 702,6 грн., та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 56,91 грн. в обмін на зобовязання позичальника про повернення кредиту , сплати відсотків, винагороди, комісії, в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») строки.

Відповідно до наявного в матеріалах справи рішення Обухівського районного суду Київської області від 10.10.2013 року, було частково задоволено вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № K3XRRX03860920 від 12.08.2008р. та стягнуто на користь банку заборгованість за договором 3298,16 грн., заборгованість по відсоткам 150,55 грн.. заборгованість по комісії за користування кредитом 455,28 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) 174,67 грн., а також пеню 3020,21 грн., а всього: 9170,87 грн.

Відповідачем виконано вищевказане рішення суду, що підтверджується квитанцію від 18.10.2013 року на суму 9 170 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом у січні 2016 року позивач просить стягнути з відповідача заборгованість станом на 26.11.2015 року, яка складається з 25800,66 грн. пені за несвоєчасне виконання умов договору; 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина), 1290,03 грн. - штраф (відсоткова складова).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що банком пропущено встановлений ст. 258 ЦК України спеціальний строк позовної давності для звернення до суду із позовом про стягнення пені, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції, що позовна давність сплинула, є правильним та ґрунтується на умовах договору та обставинах справи.

Доводи про те, що після внесення коштів позичальником станом на 21 жовтня 2013 року у відповідача залишилась не погашена заборгованість за кредитним договором у розмірі 26 123,79 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, не приймаються до уваги, тому що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 жовтня 2013 року стягнуто заборгованість за кредитним договором, заборгованість по відсоткам, заборгованість по комісії за користування кредитом, пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, штраф та штраф процентної складової.

Однак, із наданого розрахунку вбачається, що сума, яку ПАТ «КБ «Приватбанк» хоче стягнути, нараховується з 12 серпня 2008 року, а строк позовної давності на предявлення позивачем вимоги про стягнення заборгованості уже сплив.

За таких обставин судова колегія вважає, що вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором заявлені Банком з пропуском строку позовної давності, при цьому позивач не просив поновити строк звернення до суду та не надав суду обґрунтованих доказів щодо наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують правильних висновків суду першої.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк»- відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Таргоній Д.О.

Судді: Гуль В.В.

ОСОБА_3