Дата документу 10.04.2017
Справа № 2-1523/95
Провадження № 4-с/334/66/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року суддя Ленінський районний суд м. Запоріжжя ОСОБА_1, розглянувши скаргу ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 неправомірними та скасування постанови про накладення арешту на майно та заборону на його відчуження,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся в суд зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 та скасування постанови про накладення арешту на майно та заборону на його відчуження.

Зазначена постанова була винесена в ході примусового виконання рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2-1523 від 15.06.1995р. про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Підставою виникнення обтяження є постанова державного виконавця Шевченківського ВДВС ОСОБА_3 серія АА № 895321 (оригінал серія АА 423170) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.05.2004р., а саме на квартиру АДРЕСА_1.

17.08.2011 року дитині ОСОБА_5 виповнилось 18 років, тому виконавче провадження було закінчено.

Станом на 09.02.2017 року виконавчі документи відносно ОСОБА_2 на примусовому виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області не перебувають.

Втім, провадження по цій скарзі не може бути відкрито з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до вимог цього Кодексу, порушено їх права чи обов`язки.

Зі скарги заявника вбачається, що арешт на його майно було накладено постановою державного виконавця Єрмолової І.В. від 26.05.2004р.

При цьому заявник зазначає, що відносно нього виконавче провадження було завершено у 2011р.

Заявник звертався до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з метою зняття арешту, але йому було повідомлено, що виконавче провадження в межах якого накладено арешт вже знищено, жодних відкритих виконавчих проваджень щодо нього немає, тому зняти арешт вони не можуть.

Таким чином, зі скарги вбачається, що заявник не є стороною виконавчого провадження та скарга подана не з приводу виконання на даний час судового рішення.

Відповідно до вимог ст.391 ЦК України та ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, заявник повинен звертатися в суд не зі скаргою на дії державного виконавця, а з позовом про захист свого порушеного права та зняття арешту з майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. 383 ЦПК України, ст.391 ЦК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_2 відмовити у відкритті провадження по скарзі на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_6 з приводу накладення арешту на майно постановою від 26.05.2004р. та роз`яснити йому право звернутися з позовом в порядку цивільного судочинства про зняття арешту з майна.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом 5-ти днів.

Суддя Д.О.Ісаков