Провадження № 2/161/564/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі Марчак Е.Є.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_3, Житлово-комунального підприємства № 2 про встановлення порядку користування квартирою, зміну договору найму житлового приміщення, зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, уточненою заявою, на обґрунтування вказавши, що вона та троє її малолітніх дітей, а також відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають та зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказана квартира складається з чотирьох кімнат, кімнати жилою площею 17,5 кв.м., 8,9 кв.м., 11,9 кв.м., 11,9 кв.м. Всі кімнати в квартирі ізольовані. Особовий рахунок оформлений на відповідачку ОСОБА_2 Спірна квартира не приватизована. На теперішній час між нею та відповідачами виник спір щодо користування вказаною квартирою та виникли неприязні стосунки з відповідачкою ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_2 замінила у квартирі замки і перестала пускати її та дітей у жиле приміщення. Фактично в її користуванні та користуванні неповнолітніх дітей у спірній квартирі знаходилися дві кімнати. На кожного члена сімї у спірній кімнаті припадає по 8,36 кв.м жилої площі, а тому вона з дітьми має право на 33,4 кв.м. жилої площі і вважає, що їй має бути виділено дві кімнати - площею 17,5 кв.м та 11,9 кв.м. У користуванні відповідачів залишаться також дві кімнати площею 8,9 кв.м. та 11,9 кв.м., що відповідає вимогам ст. 63 ЖК України та тій жилій площі, яка припадає на кожного члена сім»ї у спірній квартирі. Просить суд встановити порядок користування квартирою № 29 в будинку № 1а по бульвару Дружби Народів в м. Луцьку, надавши: у її користування та користування неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 житлові кімнати площею 17,5 кв.м (експлікація 29-4) та 11,9 кв.м. (експлікація 29-10); у користування відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - житлові кімнаті площею 11,9 кв.м (експлікація 29-9) та 8,9 кв.м. (експлікація 29-5): залишити ванну (експлікація 29-7), кухню (експлікація 29-3), туалет (експлікація 29-8), коридор (експлікація 29-1), кладову (експлікація 29-2), кладову (експлікація 29-6) у спільному користуванні; змінити договір найму жилого приміщення квартири АДРЕСА_1, зобовязавши ЖКП № 2 укласти: з нею (позивачкою) окремий договір найму на кімнати житловою площею 17,5 кв.м. та 11,9 кв.м, відкрити на її імя особовий рахунок на вказані приміщення; з ОСОБА_8 окремий договір найму на кімнати житловою площею 8,9 кв.м. та 11,9 кв.м., відкрити на її імя особовий рахунок на вказані приміщення.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей, на обґрунтування вказавши, що позивач за первісним позовом ОСОБА_2 разом із дітьми більше шести місяців не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_5, оскільки вони вибули на постійне місце проживання до іншого населеного пункту та забрали зі спірної квартири все належне їм рухоме майно. Вважає, що ОСОБА_2 та її неповнолітні діти втратили право користування житловим приміщенням на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України. Просить суд визнати ОСОБА_2 разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користування квартирою № 29 в будинку № 1а по бульвару Дружби Народів в м. Луцьку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 заявлені нею позовні вимоги підтримала, зустрічні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що у спірній квартирі вона проживала до кінця грудня 2015 року. У грудні 2015 року вона разом з дітьми перейшла жити до орендованої квартири, де проживала до червня 2016 року. Зі спірної квартири вона пішла тимчасово, щоб уникнути конфлікту з матірю відповідачкою ОСОБА_2 На початку червня 2016 року вона разом з дітьми повернулася до спірної квартири, перевезла до вказаної квартири всі свої речі, прожила там 4-5 днів та поїхала на заробітки до ОСОБА_9. Діти залишилися проживати в спірній квартирі під наглядом її матері. Через місяць вона повернулася із заробітків до спірної квартири, проте у неї виник конфлікт з відповідачкою і оскільки у дітей були літні канікули вона на час канікул відвезла дітей до м. Камінь-Каширський Волинської області до батьків свого чоловіка. Після цього вона знову виїхала до ОСОБА_9 і повернулася до м. Луцьк у листопаді 2016 року. Вона намагалася потрапити до спірної квартири, але не змогла це зробити, оскільки в квартирі були замінені замки, ключі від квартири відповідач ОСОБА_2 їй не дала. Її (позивачки) донька ОСОБА_5 мешкала у спірній квартирі з кінця серпня 2016 року до початку грудня 2016 року, відвідувала школу за місцем свого проживання. На початку грудня 2016 року донька була змушена піти з квартири, оскільки відповідачка ОСОБА_2 створила їй нестерпні умови для проживання. Звязок зі спірної квартирою вона ніколи не переривала вносила плату за комунальні послуги, в квартирі лишилися її речі та меблі, дитячий одяг та іграшки. Вважає, що підстав для визнання її та дітей, такими що втратили право користування житловим приміщенням немає, оскільки з квартири вони виїхали на строк до шести місяців і були вимушені це зробити.

Відповідач ОСОБА_2 первісні позовні вимоги не визнала, зустрічні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що в грудні 2015 року позивач ОСОБА_2 разом з дітьми та своїм чоловіком ОСОБА_10 переїхали жити до орендованої квартири. При цьому позивачка забрала зі спірної квартири всі належні їй та дітям речі. У червні 2016 року позивачка поїхала на заробітки до ОСОБА_9, за проханням позивачки діти лишилися проживати у спірній квартирі під її (відповідачки) наглядом. До спірної квартири позивачка не поверталася. У липні 2016 року позивачка повернулася до м. Луцька, забрала дітей і поїхала на постійне місце проживання до м. Камінь-Каширський до батьків свого чоловіка. Речей позивачки та дітей в квартирі не залишилося. Донька позивачки, ОСОБА_5, повернулася до спірної квартири у кінці серпня 2016 року і жила там до грудня 2016 року, потім переїхала жити до свого батька в с. Боремель Рівненської області. Замок від вхідних дверей квартири вона (відповідачка) була змушена поміняти, оскільки старий зламався. Позивачка просила дати їй ключ від квартири, проте вона ключ не дала. Вважає, що позивачка разом з дітьми добровільно покинула спірну квартиру, оплату за комунальні послуги не вносить, а тому втратила право користування нею.

Відповідач ОСОБА_3 первісні позовні вимоги визнав, суду пояснив, що у спірній квартирі він зареєстрований та мешкає з кінця 2015 року. В кінці грудня 2015 року позивачка з дітьми покинула квартиру, оскільки стала проживати в орендованій квартирі. Влітку 2016 року, коли позивачка була на заробітках у ОСОБА_9, діти мешкали у спірній квартирі разом з відповідачкою ОСОБА_2 Після повернення з ОСОБА_9 у липні 2016 року позивачка з дітьми виїхали зі спірної квартири до м. Камінь-Каширський. Причина, по якій позивачка покинула спірну квартиру, йому не відома, проте він вважає, що таке рішення позивачка прийняла добровільно.

Представник відповідача ЖКП № 2 проти задоволення первісного позову ОСОБА_2 не заперечував, просив вирішити його відповідно до вимог закону.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_1 у власності сторін не перебуває, знаходиться на балансі ЖКП № 2.

Спірна квартира має загальну площу 75,6 кв.м., жилу площу 50,2 кв. та складається з чотирьох ізольованих кімнат площею 17, 5 кв.м, 11,9 кв.м, 11,9 кв.м. та 8,9 кв.м. (а.с. 10).

В спірній квартирі з правом на проживання зареєстровані: позивач ОСОБА_2, неповнолітні діти позивачки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с. 9).

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень… Докази надаються сторонами та іншими особами, що приймають участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і за якими у сторін та інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір.

Суд вважає, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання позивачки ОСОБА_2 та її неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування житловою площею свого обєктивного підтвердження не знайшли.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 разом з трьома неповнолітніми дітьми покинула спірну кватиру 30 грудня 2015 року, оскільки перейшла проживати до орендованої квартири.

На початку червня 2016 року, неповнолітні ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 повернулися до спірної квартири і проживали в ній до початку липня 2016 року.

На початку липня 2016 року, у звязку із конфліктом, що виник між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_2, позивачка разом з неповнолітніми дітьми переїхала на тимчасове проживання до ІНФОРМАЦІЯ_6.

Неповнолітня ОСОБА_5 повернулася до квартири АДРЕСА_1 наприкінці серпня 2016 ркоу і проживала у вказаній квартирі до грудня 2016 року, відвідувала за місцем свого проживання школу № 20 (а.с. 37).

Вищевказані обставини знаходять також своє підтвердження як в показаннях позивачки ОСОБА_2 та відповідачки ОСОБА_2, так і в показаннях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_10, допитаних в судовому засіданні.

В кінці листопада на початку грудня 2016 року позивачка ОСОБА_2 з метою проживання намагалася потрапити до спірної квартири, проте зробити цього не змогла у звязку з тим, що замок на вхідних дверях був замінений відповідачкою ОСОБА_2, ключі на вимогу позивачки відповідачка не дала. Дана обставина визнана в судовому засіданні самою відповідачкою ОСОБА_2

З первісною позовною заявою позивач ОСОБА_2 звернулася до суду 15.12.2016 року, а відповідач ОСОБА_2 із зустрічною позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - 01.02.2017 року.

Таким чином, позивач ОСОБА_2 та неповнолітні ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не були відсутні в спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин, оскільки не проживали у спірній квартирі в період з 30.12.2015 року до червня 2016 року, в червні 2016 року вселилися до спірної квартири зі згоди відповідачів. тобто були відсутні в квартирі менше шести місяців,

У липні 2016 року позивачка ОСОБА_2 та її неповнолітні діти спірну квартиру покинули вимушено у звязку з конфліктом, що виник між позивачкою та відповідачкою ОСОБА_2 В подальшому, у кінці листопада на початку грудня 2016 року, позивачка вселитися до спірної квартири не змогла, хоча мала такий намір, оскільки відповідачкою ОСОБА_2 у цьому їй чинилися перешкоди.

Як слідує з роз»ясень, наданих Постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.85р. з наступними змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Позивачкою за зустрічним позовом суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 разом з неповнолітніми дітьми було обрано м. Кімань-Каширський, вул. Толстого, 10 місцем свого постійного проживання.

Крім того, суд вважає, що надане відповідачкою ОСОБА_2 письмове повідомлення Луцького відділу поліції головного управління Національної поліції у Волинській області від 19.12.2016 року № 3/17719 (а.с. 31) не є належним доказом на підтвердження зустрічних позов вимог про визнання позивачки та її дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки вищевказаний документ не містить жодних відомостей щодо такого з якого часу ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6 не прожиають у спірній квартирі, як і не зазначені причині такого не проживання.

Разом з тим, ОСОБА_8 у своїй зустрічній позовній заяві просила визнати осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням внаслідок їх вибуття на інше постійне місце проживання, посилаючись одночасно як на правову підставу задоволення позовних вимог на вибуття ОСОБА_2 та її неповолітніх дітей на місце проживання до м. Камінь-Каширський (ст. 107 ЖК України), так і на ст.ст. 71, 72 ЖК України, що є помилковим, оскільки зазначені статті передбачають різні склади цивільно-правових відносин між сторонами і не можуть застосовуватися одночасно та є взаємовиключними.

Згідно ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (ч.1 ст.48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Відповідно до ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.

Відповідно до роз»яснення, викладених в абз. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при поділі жилого приміщення за вимогою члена сім»ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Жила площа спірної квартири складає 50,2 кв.м., що відповідає 8,36 кв.м. на кожну із зареєстрованих у спірній квартирі осіб, тобто на позивачку та трьох її дітей припадає 33,4 кв., а тому їй можуть бути виділені у користування житлові кімнаті площею 17,5 кв.м (експлікація 29-4) та 11,9 кв.м. (експлікація 29-10), а відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - житлові кімнаті площею 11,9 кв.м (експлікація 29-9) та 8,9 кв.м. (експлікація 29-5) (а.с. 10).

Ванну (експлікація 29-7), кухню (експлікація 29-3), туалет (експлікація 29-8), коридор (експлікація 29-1), кладову (експлікація 29-2), кладову (експлікація 29-6) суд вважає необхідним залишити у спільному користуванні сторін.

Суд вважає, що визначення такого порядку користування спірною квартирою відповідає інтересам позивачки і її неповнолітніх дітей, не призведе до погіршення їх житлових умов, і не порушує права відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Суд також вважає, що вимога позивачки ОСОБА_2 про укладення з нею та з відповідачкою ОСОБА_2 окремого договору найму житлового приміщення підлягає до задоволення, оскільки предметом договору найму жилого приміщення може окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

За таких обставин суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що підлягають до повного задоволення.

На підстав ст.ст. 63, 71, 72 ЖК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_3, Житлово-комунального підприємства № 2 про встановлення порядку користування квартирою, зміну договору найму житлового приміщення задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою № 29 в будинку № 1а по бульвару Дружби Народів в м. Луцьку, надавши: у користування ОСОБА_2 та неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 житлові кімнати площею 17,5 кв.м (експлікація 29-4) та 11,9 кв.м. (експлікація 29-10); у користування ОСОБА_8, ОСОБА_3 житлові кімнаті площею 11,9 кв.м (експлікація 29-9) та 8,9 кв.м. (експлікація 29-5)

Залишити ванну (експлікація 29-7), кухню (експлікація 29-3), туалет (експлікація 29-8), коридор (експлікація 29-1), кладову (експлікація 29-2), кладову (експлікація 29-6) у спільному користуванні ОСОБА_2, неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3.

Змінити договір найму жилого приміщення квартири АДРЕСА_1, зобов»язавши ЖКП № 2 укласти: з ОСОБА_2 окремий договір найму на кімнати житловою площею 17, 5 кв.м. та 11,9 кв.м, відкрити на її імя особовий рахунок на вказані приміщення; з ОСОБА_8 окремий договір найму на кімнати житловою площею 8,9 кв.м. та 11,9 кв.м., відкрити на її імя особовий рахунок на вказані приміщення

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_2 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_12