Справа № 211/5061/16-ц
Провадження № 2/211/383/17
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

02 лютого 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бардін О. С.

при секретарі Зоріній С.М.

за відсутності: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в м.Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду 02 листопада 2016 р. з позовом, вказавши, що 23 червня 2016 року о 07-45 годині водій ОСОБА_2 керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1 з причепом марки «КРАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 рухався на проїзній частині дороги вулиці Дніпровське шосе з боку вулиці Вечірньокутська в напрямку Розвилки в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. В той же час попереду руху автомобіля в районі будинку № 78 по вулиці Дніпропетровське шосе вона вийшла на пішохідний перехід та почала перетинати проїзну частину дороги, яка була позначена відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою з правої сторони в ліву відносно напрямку руху автомобілю НОМЕР_1 з причепом марки «КРАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2.

Водій ОСОБА_2 наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу на якому вона перебувала, маючи обєктивну можливість спостерігати за дорожніми знаками «Пішохідний перехід», які встановлені по обидва боки проїзної частини, та рухом пішохода, не зменшив швидкості та не зупинився, щоб дати їй дорогу, продовжив рух у вказаному напрямку, чим порушив п. 18.1 ПДР України та допустив наїзд керованого ним причепу на неї в момент, коли вона перетинала дорогу на пішохідному переході, позначеному дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 дорожньою розміткою 1.14.1 внаслідок чого згідно висновку судово-медичного експерта КМВ ОКЗ «Криворізьке бюро судово-медичних експертиз» ДОР № 1489 від 15.08.2016 р. їй було спричинено тілесні ушкодження у вигляді забійної рани голови, підшкірної гематоми правої тім'яно-скроневої області голови, струс головного мозку, які в своїй сукупності так і окремо одне від одного відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоровя.

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 вересня 2016 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП

На лікування нею було потрачено 10 725,15 гривень, однак відповідачем матеріальна шкода їй не відшкодована.

Крім того з вини ОСОБА_2 їй була спричинена моральна шкода, тривалий час вона перебувала на лікуванні в лікарні та після вдома, відчувала душевні та фізичні страждання.

Так, з 23 червня 2016 р. по 08 липня 2016 року у звязку з травмуванням вона перебувала на лікуванні КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2 ДОР». До цього часу вона продовжує лікуватися у лікаря травматолога оскільки після проходження лікування вона все-таки відчувала біль в районі стопи правої ноги в звязку з чим вона 11.10.2016 р. звернулась за медичною допомогою до лікаря-травматолога до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР», де на підставі рентгенівського знімку лікарем-травматологом у неї діагностовано давнішній крайовий перелом медіального краю основи основного фрагменту і пальця з залишковим зміщенням кісткового фрагменту правої стопи. Весь час після травмування вона відчуває фізичний біль, який не дає змоги їй спокійно спати, займатися своїми справами, вона взагалі втратила можливість виконувати будь-яку фізичну роботу, оскільки навіть незначне фізичне навантаження викликає в неї сильний біль в нозі. Під час лікування у мовах стаціонару вона змушена була перебувати в неналежних побутових умовах через що вона докладала додаткові зусилля для організації свого життя в лікарні. Спогади про ДТП призводять її до депресії, до душевних переживань через усвідомлення себе людиною залежною від хвороби та ліків. До цього часу вона потребує підтримки рідних. Оскільки втратила впевненість у своєму майбутньому. Тому моральну шкоду оцінює в 50 000 гривень.

Тому позивач просить стягнути з ОСОБА_2 витрати на лікування в сумі 10 725,15 грн. та моральну шкоду в сумі 50 000 грн. (а.с. 1-5).

В судове засідання сторони не зявилися.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її та представника відсутність, на позовних вимогах наполягає, просить стягнути з відповідача 8885,24 грн. майнової шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди. Правильною вважати дату народження ОСОБА_2 як 13.04.1990 р.

Відповідач ОСОБА_2 про дату слухання був повідомлений своєчасно та належним чином, до суду надійшла заява про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає з підстав, викладених в запереченні (а.с. 33-35).

В обґрунтування заперечень відповідачем зазначено, що позивачка не надала суду необхідних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, які зазначені в позові щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП. Так позивачкою неправильно зазначена дата його народження, оскільки позов предявлений до ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, в той час як позов предявлений до ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто позов предявлений не до тієї особи, яка зазначена в постанові суду від 22 вересня 2016 року.

Позивачем в рахунок обґрунтування суми коштів яка витрачена нею на лікування надано копії чеків з аптек міста та копію чеків на придбання промислових товарів. Однак в тексті позову відсутні будь-які розрахунки заявленої суми витрат на придбання позивачем ліків, а предявлені суду копії чеків не підтверджені медичними документами, в яких були б зазначені ліки, призначені позивачці лікарем для застосування при наданні медичної допомоги. Крім того надані чеки ніким не посвідчені, аркуші з чеками не підписані та не зроблені пояснення до чеків. Не зрозуміло яким чином можливо вилікувати чи відновити здоровя позивача придбанням миючих та канцелярських товарів, зазначених в чеку на суму 103,61 грн. від 28.06.2016 р., також викликають сумніви й інші надані суду чеки, оскільки ліки, зазначені в них не призначалися лікарем для лікування крайового перелому медіального краю основи основного фрагменту 1 пальця з залишковим зміщенням кісткового фрагменту правої стопи.

Крім того позивач предявивши вимоги про стягнення з нього компенсації за заподіяну ним моральну шкоду не надала жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру.

Так, в позові зазначено щодо зверненні позивачки до лікаря 11.10.2016 р. за медичною допомогою щодо травмування пальця правої стопи, однак жодним словом вона не обмовилась про те, що ця травма повязана з ДТП 23.06.2016 р., однак посилається на те, що через біль в нозі вона не може працювати та змушена лікуватись, що являється доказом спричинення їй моральної шкоди. Однак з часу ДТП минуло 4 місяці і позивачка після ДТП не скаржилась на біль в правій стопі, відсутні будь-які записи про цю травму в копіях медичних документів, наданих суду, в період відразу після ДТП та в період її лікування в стаціонарі та амбулаторно з 23.06.2016 р. до 08.08.2016 р. Також відсутній висновок судово-медичного експерта про зв'язок події ДТП з травмою пальця правої стопи позивача. Тому вважає, що зазначена позивачем обставина з травмування пальця правої стопи як доказ відшкодування моральної шкоди внаслідок тривалості її лікування не може бути належним доказом та не може бути прийнята судом до уваги.

Згідно наданих суду копій касових чеків видно, що заявлена сума для відшкодування матеріальної шкоди 10 725,15 гривень не співпадає з сумою придбаних позивачем лікарських препаратів та інших товарів згідно наданих суду копій касових чеків. При підрахунку витрачених коштів згідно касових чеків сума складає 7254,87 гривень.

Крім того, викликають сумніви надані суду копії чеків від 11.10.2016 р. та 12.10.2016 р. на придбання лікарських препаратів, оскільки в зазначений в чеках період позивачка не проходила курс лікування згідно наданих суду листів непрацездатності.

Тому просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 23 червня 2016 року о 07-45 годині водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_3 із причепом марки КРАЗ 8138 реєстраційний номер НОМЕР_2 в районі буд. 78 по вул. Дніпропетровське шосе в м. Кривий Ріг наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу позначеному відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою на якому перебував пішохід ОСОБА_1 та маючи обєктивну можливість спостерігати за дорожніми знаками «пішохідний перехід», які встановлені по обидва боки проїзної частини та рухом пішохода, не зменшив швидкості та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, продовжив рух у вказаному напрямку та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1, яка перетинала проїзну частину дороги з правої сторони в ліву відносно напрямку руху автомобіля НОМЕР_4 з причепом марки КРАЗ 8138 реєстраційний номер НОМЕР_2. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження, пішохід ОСОБА_1 тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 1.5, 2.3б, 18.1 Правил дорожнього руху.

Постановою слідчого Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області від 25.08.2016 р. кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000385 від 23.06.2016, закрито у звязку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, так як в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 завдані легкі тілесні ушкодження, а обєктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України передбачає заподіяння потерпілому щонайменше тілесні ушкодження середнього або тяжкого ступеню тяжкості (а.с. 13-14 копія постанови).

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.09.2016 року ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП (а.с. 12 копія постанови).

Вказані обставини відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України не доказуються при розгляді цієї справи.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За загальними правилом частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Згідно виписки комунального закладу «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні та обстеженні в нейрохірургічному відділенні з 23.06.2016 р. по 09.07.2016 р. Діагноз: відкрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забій мяких тканей голови, нижніх кінцівок. Забійна рана мяких тканей голови (а.с. 7 копія виписки, а.с. 16 копія листка непрацездатності).

В період з 10.07.2016 р. по 30.07.2016 р. ОСОБА_1 знаходилася на амбулаторному лікуванні (а.с. 15 копія листка непрацездатності).

При явці до лікарні на амбулаторний прийом лікарями відмічені скарги на головні болі, болі в області хребта, нижніх та верхніх кінцівок (а.с. 8-11 копії виписок).

Оскільки з діагнозу «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР» вбачається пошкодження хребта, суд вбачає причинно-наслідковий зв'язок між ДТП та зверненням і лікування позивачки в жовтні 2016 р.

Позивачкою надано копії квитанцій на підтвердження понесених витрат на придбання медичних та інших препаратів, повязаних з ушкодженням здоровя внаслідок дорожньо-транспортною пригодою, сума понесених витрат складає 8 885 грн. 24 коп. (а.с. 40-44 копії чеків).

В період стаціонарного лікування:

чек від 06.07.2016 р. на суму 412,26 грн.; чек від 06.07.2016 р. на суму 108,91 грн.; чек від 06.07.2016 р. на суму 82,30 грн.; чек від 02.07.2016 р. на суму 491,95 грн.; чек від 01.07.2016 р. на суму 25,27 грн.; чек від 01.07.2016 р. на суму 287,78 грн.; чек від 30.06.2016 р. на суму 189,22 грн.; чек від 23.06.2016 р. на суму 34,20 грн.; чек від 27.06.2016 р. на суму 48,10 грн.; чек від 27.06.2016 р. на суму 926,00 грн.; чек від 23.06.2016 р. на суму 39,70 грн.; чек від 25.06.2016 р. на суму 37,85 грн.; чек від 23.06.2016 р. на суму 1847,52 грн.; чек від 28.06.2016 р. на суму 103,61 грн.; чек від 24.06.2016 р. на суму 1 698,83 грн.; чек від 27.06.2016 р. на суму 1092,70 грн.; чек від 24.06.2016 р. на суму 273,56 грн.; чек від 06.07.2016 р. на суму 71,54 грн.; чек від 29.06.2016 р. на суму 9,25 грн.; чек від 07.07.2016 р. на суму 23,43 грн.; від 26.06.2016 р. на суму 81,75 грн.

В період амбулаторного лікування:

чек від 11.07.2016 р. на суму 115,45 грн., чек від 11.07.2016 р. на суму 63,73 грн.; чек від 19.07.2016 р. на суму 46,70 грн.; чек від 27.07.2016 р. на суму 54,65 грн.; чек від 22.07.2016 р. на суму 247,87 грн.; чек від 05.08.2016 р. на суму 45,09 грн.

В період звернення за медичною допомогою в жовтні 2016 р.:

чек від 12.10.2016 р. на суму 327,60 грн., чек від 11.10.2016 р. на суму 41,42 грн., чек від 12.10.2016 р. на суму 57,00 грн.

При зверненні ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» з приводу отримання страхового відшкодування вона отримала відмову, оскільки цивільно-правова відповідальність водія ТЗ ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_5 не забезпечена полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «СК «Українська страхова група» (а.с.45).

Тому враховуючи надані письмові докази суд вважає їх належними та допустимим в розумінні статей 57-59 ЦПК України, тому заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача суми понесених позивачем витрат на лікування в розмірі 8885,24 грн. підлягають задоволенню.

Винними діями відповідача ОСОБА_2 позивачеві заподіяно моральну шкоду, оскільки вона зазнала як фізичних так і моральних страждань.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка ії завдала, за наявності ії вини.

У частині першій статті 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.

Тобто, частина перша статті 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

У частині другій статті 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, частина друга статті 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - винний водій.

Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб'єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Правило генерального делікту закріплено у статті 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у статті 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди.

Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача.

За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.

Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб'єктного складу відповідальних осіб (коли обов'язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Так, стаття 1187 ЦК України встановлює особливого суб'єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки .

Згідно з частини другої статті 1187 ЦК України таким суб'єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

За вимогами пункту першого частини другої статті 1167 ЦК України у випадку, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Відповідно до роз'яснень, викладених у в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами та доповненнями), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Моральні страждання позивач зазнала в звязку з ушкодженням здоровя, що призвело до зміни звичайного укладу її життя, вона змушена докладати додаткових зусиль для підтримки свого стану здоровя, ушкодженого винними діями відповідача, який збивши її не запропонував хоча б частково відшкодувати завдану шкоду, а навпаки намагається уникнути відповідальності, про що свідчать його заперечення.

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд виходить із характеру моральних страждань позивача, ступеня вини відповідача у вчинені ДТП та оцінює моральну шкоду, завдану позивачеві у 10 000 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача.

Пунктом другим частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI встановлено, що від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи.

Згідно частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1280 гривень: 640 грн. за вимогу майнового характеру та 640 грн. за вимогу немайнового характеру, оскільки вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.1166,1167,1188 ЦК України, ст.ст.10,60,88,212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 8885 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят пять) гривень 24 копійки та моральну шкоду в сумі 10000 (десять тисяч) гривень.

В іншій частині в позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_3