АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-2073/10 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/310/К/17 суддя Бутенко М.В.
Категорія - 27 ( І ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 листопада 2016 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_3 відділу Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про заміну сторони виконавчого провадження по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

боржник ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5,

представник заявника ОСОБА_3 відділу Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції - ОСОБА_6,

представник правонаступника стягувача ОСОБА_7 - ОСОБА_8, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 квітня 2010 року між ним та відповідачем був укладений письмовий договір позики, згідно якого він надав ОСОБА_2 позику у розмірі 116000 грн. на строк до 14 травня 2010 року, про що останнім написано розписку 25 березня 2010 року. У визначений в договорі строк відповідач гроші не повернув та ухиляється від їх повернення до теперішнього часу, тому просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг за договором позики в сумі 116 000 гривень.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 11 листопада 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг в сумі 110 000 гривень.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2012 року залучено до участі у справі ОСОБА_9 в якості правонаступника після смерті позивача ОСОБА_4

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2012 року рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 11 листопада 2010 року залишено без змін.

У лютому 2016 року начальник ОСОБА_3 відділу Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (надалі - ОСОБА_3 ВДВС Криворізького МУЮ) звернувся до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що на виконанні ОСОБА_3 ВДВС Криворізького МУЮ перебуває виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-2073/10 від 17.02.2012 року, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_9 Однак, 19 січня 2015 року ОСОБА_9 померла, у звязку із чим представник правонаступників стягувача ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_3 ВДВС Криворізького МУЮ з клопотанням про заміну сторони у зазначеному вище виконавчому проваджені, на правонаступників померлої - ОСОБА_7 та ОСОБА_10 в якості стягувачів з метою подальшого виконання рішення суду.

На підставі викладеного, просив суд замінити стягувача ОСОБА_9, померлу 19 січня 2015 року, її правонаступниками ОСОБА_7 та ОСОБА_10

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 листопада 2016 року задоволено заяву ОСОБА_3 ВДВС Криворізького МУЮ про заміну сторони у виконавчому провадженні, замінено стягувача ОСОБА_9, померлу 19 січня 2015 року, на її правонаступників - синів ОСОБА_7 та ОСОБА_10, в якості стягувачів з метою подальшого виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 ВДВС Криворізького МУЮ про заміну сторони у виконавчому провадженні, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом не враховано те, що заява про заміну сторони у виконавчому провадженні, в порушення вимог ч. 5 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", подана начальником ОСОБА_3 ВДВС Криворізького МУЮ, який не є учасником виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-2073/10 від 02.02.2012 року, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_9 Крім того, посилається на те, що судом не взято до уваги, що постановою державного виконавця Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ від 04.03.2013 року зазначений виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".

Заслухавши суддю-доповідача, боржника ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_5, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, державного виконавця Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ ОСОБА_6 та представника правонаступника стягувача ОСОБА_7 ОСОБА_8, які, кожен окремо, заперечвали проти доводів апеляційної скарги та просили її відхилити, залишивши без змін ухвалу суду першої інстанції, як законну та обгрунтовану, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 11 листопада 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг в сумі 110 000 гривень (т. 1 а.с.41).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2012 року залучено до участі у справі ОСОБА_9 в якості правонаступника після смерті позивача ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 118).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2012 року рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 11 листопада 2010 року залишено без змін (т. 1 а.с. 126-128).

На підставі виконавчого листа № 2-2073/10 від 17.02.2012 року, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення з ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_9 боргу в розмірі 110 000 грн. та судових витрат (судового збору в сумі 1100 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.) відкрито виконавче провадження ВП №31565740 (т. 1 а.с. 214).

Як убачається із матеріалів справи, 19 січня 2015 року ОСОБА_9 померла.

Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 до Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_11 у встановлений строк звернулись її сини як спадкоємці першої черги ОСОБА_7 та ОСОБА_10, у звязку з чим було заведено спадкову справу 05/2016, тобто ОСОБА_7 та ОСОБА_10 прийняли спадщину після померлої ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 2-19).

У лютому 2016 року представник стягувача ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_3 ВДВС Криворізького МУЮ з клопотанням про заміну сторони у зазначеному вище виконавчому проваджені, на правонаступників померлої ОСОБА_9 - ОСОБА_7 та ОСОБА_10 в якості стягувачів з метою подальшого виконання рішення суду (т. 1 а.с. 210-211)., у звязку з чим начальник ОСОБА_3 ВДВС Криворізького МУЮ звернувся до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Задовольняючи подання начальника ОСОБА_3 ВДВС Криворізького МУЮ та замінюючи стягувача ОСОБА_9 у виконавчому провадженні ВП №31565740 на її правонаступників ОСОБА_7 та ОСОБА_10, суд першої інстанції виходив з того, що останні, як спадкоємці кредитора, мають право бути залученими до виконавчого провадження у якості правонаступників сторони виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом (ч. 2 ст. 368 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч.ч. 1, 2, 5 ст. 8 ЗУ "Про виконавче провадження", сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Частиною 1 ст. 378 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Процесуальний порядок правонаступництва визначений частиною 1 ст. 37 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Правонаступництво це - перехід прав і обов'язків від одного суб'єкта до іншого. Правонаступництво може бути універсальним або частковим. За універсального правонаступництва до правонаступника ( фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обов'язки того суб'єкта, якому вони належали раніше. За часткового правонаступництва від одного до іншого суб'єкта переходять лише окремі права і обов'язки.

Таким чином, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв'язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни боржника внаслідок правонаступництва, в тому числі, й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов'язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинам.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Правові конструкції вищевикладених правових норм дозволяють проводити заміну стягувача у виконавчому проваджені на його спадкоємця, та у зв'язку з такою заміною стягувача відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна іншим стягувачем (спадкоємцем, який прийняв спадщину) проводиться відповідно до частини 5 ст. 8 ЗУ "Про виконавче провадження", ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок міститься й у Постанові Верховного Суду України № 6-122цс13 від 20 листопада 2013 року, ухваленою за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України).

Як убачається із матеріалів справи, рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 11 листопада 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4, правонаступником якого є ОСОБА_9 на підставі ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2012 року, задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг в сумі 110 000 гривень. Рішення набрало законної сили та підлягає обовязковому виконанню.

Враховуючи, що стягувач ОСОБА_9 померла, а її спадкоємцями за законом є сини ОСОБА_7 та ОСОБА_10, які в установленому законом порядку прийняли сплащину, тобто є правонаступниками померлої у матеріальних правовідносинах, колегія суддів вважає, що суд у відповідності до вимог ст. 378 ЦПК України замінив правомірно стягувача у виконавчому провадженні ВП №31565740 по виконанню рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 11 листопада 2010 року на його правонаступників ОСОБА_7 та ОСОБА_10, оскільки виниклі правовідносини допускають правонаступництво, а тому ухвала суду є законною та обґрунтованою, та не підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги про те, що постановою державного виконавця Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ від 04.03.2013 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" колегією суддів відхиляються, оскільки з досліджених у судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження ВП №31565740 вбачається, що виконавче провадження відкрито 13 червня 2013 року та на теперішній час перебуває на виконанні ОСОБА_3 ВДВС Криворізького МУЮ, постанова від 04.03.2013 року про повернення виконавчого листа стягувачу не ухвалювалася.

При цьому, 25.12.2013 року державним виконавцем Якимечко А.І. під час внесення відомостей до ЄДРВП було помилково винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, що було встановлено при перевірці виконавчого провадження з примусового виконання виконачого листа № 2-2073/10 від 17.02.2012 року, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення з ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_9 боргу в розмірі 110 000 грн. та судових витрат та постановою Начальника ОСОБА_3 ВДВС Криворізького МУЮ від 12 грудня 2016 року зобовязано державного виконавця скасувати постанову про закінчення виконачого провадження від 25.12.2013 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що заява про заміну сторони у виконавчому провадженні, в порушення вимог ч. 5 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", подана начальником ОСОБА_3 ВДВС Криворізького МУЮ, який не є учасником виконавчого провадження, колегєю суддів відхиляються з огляду на те, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Пунктом 1.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802, передбачено, що безпосередній контроль за діями державного виконавця покладається на начальників відділів примусового виконання рішень та начальників відділів державної виконавчої служби районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних та міжрайонних управлінь юстиції (далі - начальник відділу).

Контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби (ч. 1 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно п. 6.2. Інструкції з організації примусового виконання рішень до повноважень начальника відділу належить право заміни виконавчого провадження та передача виконавчих проваджень в межах одного Відділу ДВС.

Тобто, начальник ОСОБА_3 ВДВС Криворізького МУЮ в межах повноважень звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження та при вчиненні таких дій права чи свободи боржника ОСОБА_2 не були порушені.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, ухвала постановлена судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її зміни чи скасування судовою колегією не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 2, 314-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: