АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Котлярової М.Ю.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 23 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,-

встановила:

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь суму безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 200 000 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.11.2016 року у клопотанні представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про зупинення провадження відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову якою зупинити провадження у справі до ухвалення рішення апеляційним судом Харківської області у справі № 640/15428/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. В обґрунтування скарги зазначив, що суд першої інстанції в супереч принципу ефективності судового процесу, направленого на недопущення затягування розгляду справи постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження. Вважає, що для повного та всебічного розгляду справи необхідно зупинити провадження у справі до розгляду апеляційним судом Харківської області справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з положень ст.201 ЦПК України. Та прийшов до вірного висновку, що при зупинення провадження у справі необхідно враховуватись, що між двома справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок, а факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи. Факт чинності розписки про отримання ОСОБА_3 грошей у сумі 200000 грн. на час звернення ОСОБА_1 з позовом про стягнення боргу є предметом дослідження у даній справі за позовом ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 безпідставно набутих грошових коштів і суд не позбавлений можливості самостійно встановити всі необхідні обставини для розгляду справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позов до відповідача про стягнення з нього безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 200 000 грн.

01.12.2015 року Київським районним судом м.Харкова було ухвалено рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, відповідно до якого у задоволені позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10.03.2015 р. рішення районного суду залишено без змін.

12.10.2016 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасована ухвала апеляційного суду і справу направлено на новий розгляд, вказавши при цьому, що апеляційний суд не встановив справжньої правової природи укладеного між сторонами правочину, не перевірив зміст розписки.

Зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідно до п.33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Преюдиціальність визначається судами виключно для тих рішень, котрі набрали законної сили, а не очікуються у майбутньому.

Матеріали справи містять достатньо даних для розгляду справи по суті.

Посилання апелянта на той факт, що для повного та всебічного розгляду справи необхідно зупинити провадження у справі до розгляду апеляційним судом Харківської області справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу є безпідставними. Оскільки, факт чинності розписки про отримання ОСОБА_3 грошей у сумі 200 000 грн. на час звернення ОСОБА_1 з позовом про стягнення боргу є предметом дослідження у даній справі за позовом ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 безпідставно набутих грошових коштів і суд не позбавлений можливості самостійно встановити всі необхідні обставини для розгляду справи.

За таких обставин ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 311, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: