АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/993/17 Номер провадження 22-ц/786/1149/17Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Триголова В.М.

Суддів: Карпушина Г.Л., Кузнєцової О.Ю.

Секретар Радько Л.М.

з участю адвоката ОСОБА_2

Представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Полтавський машинобудівний завод"

на рішення та додаткове рішення Київського районного суду м.Полтави від 16 березня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Полтавський машинобудівний завод" про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку із праціником

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

22.02.2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що з 05.11.2013 року він працював у відповідача формувальником машинного формування по 1-му розряду. Відповідачем під всього часу його роботи заробітна плата виплачувалася із значними затримками, однак компенсації втрат частки заробітної плати у зв»язку з затримкою термінів її виплати та індексації заробітної плати не нараховувалася. 24.06.2014 року він звільнився з ПАТ"Полтавський машинобудівний завод» за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. Але на день звільнення відповідач не виплатив йому компенсації витрат частки заробітної плати у зв»язку з затримкою термінів її виплати та індексації заробітної плати.Просив стягнути з відповідача на його користь 67311,68 коп. середнього заробітку за затримки розрахунку при звільненні та судові витрати.

В ході судового розгляду позивач зменшив свої позовні вимоги остаточно просив стягнути на свою користь 3365,58 грн. середнього заробітку за весь час затримки розрахунків із працівником з 24.06.2014 року по 22.11.2016 року відповідно до ст. 117 КЗпП України, судові витрати, витрати на правову допомогу.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 16 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Полтавський машинобудівний завод" про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку із праціником задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Полтавський машинобудівний завод" на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування компенсації середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 3365, 58 грн.

Додатковим рішенням Київського районного суду м.Полтави від 16 березня 2017 року стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Полтавський машинобудівний завод" на користь ОСОБА_4 3200 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення оскаржив відповідач, який в апеляційній скарзі просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги про те, що позивач звернувся до суду із пропуском строку позовної давності про що було заявлено представником ПАТ "Полтавський машинобудівний завод" .

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, з 05 листопада 2013 року позивач працював у відповідача формувальником машинного формування по 1-му розряду, середньомісячна заробітна плата складала 2214,20 гривень.

За весь час роботи заробітна плата виплачувалась із значними затримками.

24 червня 2014 року позивач звільнився з ПАТ"Полтавський машинобудівний завод» за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України.

За час роботи відповідач нараховував і виплачував заробітну плату, але виплата індексації та компенсації втрати частини заробітної плати проведена підприємством тільки 22 листопада 2016 року в сумі 111,27 грн. після перевірки Управління Держпраці у Полтавській області, а саме 22.11.2016 року ПАТ "Полтавський машинобудівний завод" згідно платіжного доручення №9128 перерахував ОСОБА_4 заборгованість по заробітній платі у розмірі 111,27 грн.

Задовольняючи позов місцевий суд виходив з того, що індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою і, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є правильним, оскільки суд дійшов його після повного, всебічного та об"єктивного з"ясування фактичних обставин справи, прав та обов"язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно ч.1,2.ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

За змістом ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум, які належать працівнику при звільненні, проводиться в день звільнення, при цьому про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно правової позиції у справі за № 6-113 цс16 від 27.04.2016 р., яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК Україн є обов»язковою для судів, Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбовляє його відповідальності.У разі непроведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Отже, право суду зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв'язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу. Разом із тим при розгляді даної справи необхідно взяти до уваги і такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати.

Ухвалюючи судове рішення, місцевий суд взяв до уваги фактичні обставини справи, вірно визначив розмір середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку та витрат на правову допомогу адвоката та прийшов до правильного висновку про задоволення позову.

Посилення апелянта на пропуск позивачем строку позивної давності не приймаються до уваги судовою колегією оскільки, індексація оплати праці, передбачена Законом України "Про індексацію грошових доходів населення", та компенсація втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати, передбачена Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» є частиною заробітної плати працівника, то згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, а вимоги про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку були пред"явлені позивачем до суду в межах строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 , 314, 315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полтавський машинобудівний завод" - відхилити.

Рішення та додаткове рішення Київського районного суду м.Полтави від 16 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підписи/ ОСОБА_5

ОСОБА_6

Копія вірно

суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1