У Х В А Л А

05.04.2017 Справа №607/4477/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про стягнення коштів у розмірі 51777,56 доларів США, які знаходяться на депозитних рахунках.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява має містити відомості, передбачені пунктами 1 7 частини другої зазначеної статті, та відповідати іншим вимогам, встановленим законом. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Зазначена позовна заява не відповідає вказаним вимогам, оскільки:

Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначаються Законом України «Про судовий збір», про що прямо вказано у статті 1 цього Закону.

Пунктом 7 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачалося, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Разом із тим, 01 вересня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», відповідно до якого статтю 5 Закону України «Про судовий збір» викладено в новій редакції, якою не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Суд бере до уваги, що відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Однак, як уже зазначалося, правові засади звільнення від сплати судового збору в Україні визначаються Законом України «Про судовий збір». При цьому цей закон не містить відсилань до інших нормативно-правових актів держави.

Крім цього, Закон України «Про судовий збір» прийнятий пізніше від Закону України «Про захист прав споживачів».

Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше.

За змістом змін до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», які прийняті пізніше, ніж Закон України «Про захист прав споживачів», убачається, що з 1 вересня 2015 року споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не відносяться до суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи, тому посилання заявника на положення Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути взяті до уваги.

Також, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню.

З огляду на викладене, при зверненні до суду позивач повинен сплатити судовий збір відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в ухвалі від 08 квітня 2016 року в справі №6-758ц16 та в ухвалі від 14 вересня 2016 року в справі №6-2101ц16.

Суд звернув увагу на клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору з посиланням на ухвалу Верховного суду України від 29 листопада 2016 року, однак вважає його необгрунтованим. Зокрема, зазначеною ухвалою Верховний Суд України звільнив позивача від сплати судового збору відповідно до частин першої, третьої статті 82 ЦПК України, враховуючи майновий стан сторони. Натомість, ОСОБА_1, посилаючись на зазначену ухвалу як на підставу звільнення його від сплати судового збору, не вказав жодних обставин, які б свідчили про його скрутне матеріальне становище. При цьому долучив до клопотання роздруковану ухвалу Верховного суду України від 29 листопада 2016 року не з Єдиного реєстру судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/63246119), а виготовлену самостійним способом, із виключенням з її тексту двох абзаців, у яких Верховний Суд України саме наводив мотиви звільнення позивача від сплати судового збору.

Позивачем заявлено вимогу майнового характеру про стягнення 51777,56 доларів США.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640 гривень) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600 гривень).

При пред'явленні зазначеного позову позивачем судового збору не сплачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Таким чином позивачу ОСОБА_1 слід виправити зазначені недоліки позовної заяви, зокрема сплатити судовий збір 1600 гривень на розрахунковий рахунок:0002, код одержувача: 37977726; банк одержувача ГУДКC України в Тернопільській області; одержувач УК м. Тернопіль/м. Тернопіль/22030001, код бюджетної класифікації 22030001; МФО 838012, призначення платежу судовий збір, код 02886692, та надати суду оригінал квитанції про його сплату.

Зважаючи на характер та обсяг виявлених недоліків позовної заяви, строк на їх усунення доцільно визначити терміном п'ять днів із дня отримання копії ухвали.

Враховуючи наведене та керуючись ст.121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про стягнення коштів залишити без руху і надати позивачу строк для усунення виявлених недоліків терміном пять днів із дня отримання копії ухвали.

У випадку невиконання вимог даної ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяОСОБА_2