АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 689/155/16-ц
Провадження № 22-ц/792/221/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Грох Л.М.,

секретар Гриньова А.М.

з участю представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 689/155/16-ц за апеляційною скаргою сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „БЕРЕГИНЯ на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 5 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „БЕРЕГИНЯ, відділу Держгеокадастру у Ярмолинецькому районі, Ярмолинецької районної державної адміністрації, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 регіональна філія центру державного земельного кадастру, про визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації договору оренди землі.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом, вказувала, що вона є власницею земельної ділянки площею 1,4279 га на території Сутковецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2016 року позивача залучено в якості третьої особи у справі за позовом СТОВ „БЕРЕГИНЯ до Деражнянського районного управління юстиції, у якій товариство вимагало скасувати рішення реєстраційної служби Деражнянського

районного управління юстиції про державну реєстрацію договору оренди належної ОСОБА_1 земельної ділянки з ТзОВ„Аграрна інвестиційна компанія - Ярмолинці. Як на доказ по вказаній справі СТОВ „БЕРЕГИНЯ посилається на договір оренди земельної ділянки від 7 листопада 2008 року, укладений між СТОВ „БЕРЕГИНЯ та ОСОБА_1, як орендодавцем. Оскільки вказаний вище договір оренди вона не підписувала, його укладено без її волевиявлення та погодження істотних умов, то такий договір є недійсним.

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_3 Провадження № 22-ц/792/221/16

Доповідач Костенко А.М. Категорія № 23

У звязку з цим позивач просила суд визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та СТОВ „БЕРЕГИНЯ 7 листопада 2008 року, та зареєстрований у Ярмолинецькому відділі Хмельницького регіонального центру ДЗК 14 грудня 2010 року за №18; скасувати державну реєстрацію цього договору.

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 9 лютого 2016 року залучено в якості третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2 регіональну філію центру державного земельного кадастру.

8 квітня 2016 року ухвалою місцевого суду по цій справі зупинено провадження для проведення судово-почеркознавчої експертизи, а ухвалою від 4 липня 2016 року призначено повторну судово-почеркознавчу експертизу.

Ухвалою суду першої інстанції від 9 листопада 2016 року в якості співвідповідача залучено Ярмолинецьку районну державну адміністрацію (а.с. 173).

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 5 грудня 2016 року позов задоволено. Визнано недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 і сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю „БЕРЕГИНЯ від 7 листопада 2008 року, зареєстрований у Ярмолинецькому відділі Хмельницького регіонального центру ДЗК 14 грудня 2010 року за №18, скасовано державну реєстрацію цього договору, стягнуто з СТОВ „БЕРЕГИНЯ на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судового збору, стягнуто з Ярмолинецької РДА на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі СТОВ „БЕРЕГИНЯ просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в позові повністю.Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, оскільки суд порушив норми процесуального права, не встановив обставини, які мають значення для справи, надав неправильну оцінку доказам, прийнявши неналежні та недопустимі докази. Посилається на те, що у судових засіданнях 25 жовтня 2016 року та 9 листопада 2016 року товариством заявлялось клопотання про залишення без розгляду позовної заяви позивача у звязку з повторною неявкою останнього в судове засідання, проте ухвалами суду від 25 жовтня та 2 грудня 2016 року в задоволенні цих клопотань було відмовлено. Також апелянт зазначає, що СТОВ „БЕРЕГИНЯ 2 грудня 2016 року ставилось питання про проведення повторної почеркознавчої експертизи Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, проте у задоволенні цього клопотання також було відмовлено, внаслідок чого суд першої інстанції прийняв рішення на підставі недопустимих доказів. Апелянт мотивує це твердження тим, у висновку експертизи №124п експерт під час експертизи використав лише 4 вільні зразки підписів, тоді як згідно п. 1.8 Інструкції їх кількість має бути не менше 15. У висновку експертизи №124п експерт використав вільні зразки підпису, виконані ОСОБА_1 у 1996, 2010, 2011 та 2014 роках. Разом з тим, підпис на спірному договорі виконаний у 2008 році, а відтак, експерт при дослідженні не міг зробити обєктивного висновку через відсутність жодного вільного зразку підпису ОСОБА_1 відповідного періоду. Крім того, суд першої інстанції не надав оцінки доказам, наданим СТОВ „БЕРЕГИНЯ, а саме: запиту товариства до УПСЗН Ярмолинецької РДА, відповіді на цей запит, де зазначено про наявність в особовій справі на призначення субсидії довідок, виданих СТОВ „БЕРЕГИНЯ, суд безпідставно не було взято до уваги відомості про видачу пшениці пайовикам в рахунок земельного паю за 2011-2012 роки, які підтверджують фактичне виконання умов договору, як зі сторони позивача, так і зі сторони товариства. Крім того, як вважає апелянт, суд першої інстанції помилково не застосував у цьому спорі строк позовної давності.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

У відповідності до п. п.3, 4 ч. 1 та ч. 2, ст. 309 підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Так судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 1,4279 га на території Сутковецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні договору оренди землі від 7 листопада 2008 року, було укладено між ОСОБА_1 (орендодавець) та СТОВ «Берегиня»(орендар), за даним договором орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування (оренду) земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить Сутковецькій сільській раді згідно державного акта на земельну ділянку серії ЯЗ № 075303, кадастровий номер земельної ділянки :03:002:0125. Договір зареєстрований у Ярмолинецькому відділі Хмельницького регіонального центру ДЗК 14.12.2010 за № 18.

В договорі зазначено реквізити сторін, в тому числі і орендодавця, та підпис від імені орендодавця.

Відповідно ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами (стороною) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст.203 цього кодексу.

Згідно до ч.3 ст. 203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

В позовній заяві позивач вказала, що вона не укладала і не підписувала оспорюваний договір оренди землі.

За висновком двох почеркознавчих експертиз: первинної і повторної, підпис в графі «Орендодавець» в договорі оренди землі, укладеному між ОСОБА_1 та СТОВ «Берегиня» від 7 листопада 2008 року, виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

В судовому засіданні експерт пояснив, що для проведення експертизи було надано достатню кількість зразків; вказав, що обовязковими для проведення почеркознавчої експертизи є вільні зразки підписів, а умовно-вільні зразки не є обовязковими; також вказав, що повністю підтримує висновок № 72П від 26.05.2016 і що цей висновок є категоричним.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції, що на момент укладення оспорюваного договору, встановлена відсутність волевиявлення позивача (орендодавця) на його укладення, відповідає обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та неналежності як допустимого доказу висновків судової-почеркознавчої експертизи слід відхилити.

В суді першої інстанції було проведено дві судово-почеркознавчі експертизи, первинна та повторна у відповідній експертній установі. При цьому, в суді був допитаний експерт, який чітко пояснив, що матеріалів для проведення експертизи, в тому числі і вільних зразків підпису, було достатньо, експертиза проведена у відповідності до вимог чинного законодавства.

З врахуванням висновку експерта в сукупності з іншими матеріалами справи слід вважати, що висновки експертизи є належними та допустимими доказами в даній цивільній справі.

В той же час відмовляючи в заяві відповідача про застосування строків позовної давності суд прийшов до невірного висновку, про відсутність підстав для задоволення такої заяви.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Отже, певний період часу, початок якого визначений календарною датою або подією, починається з наступного дня після вказаної дати або дня настання події, які у свою чергу до цього строку не включаються.

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Разом з тим згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

У справі, яка переглядається, відповідач заявив про застосування позовної давності.

За змістом ст. 267 ЦК для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, відтак обов'язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Така ж правова позиція Верховного Суду України, висловлена у постановах від 29 жовтня 2014 року справі №6-152цс14, від 16 листопада 2016 року у справі № 6-2469цс16, прийнятих за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 у вересні 2011 року, жовтні 2012 року отримувала від СТОВ «Берегиня» орендну плату за користування земельною ділянкою в натуральній формі та грошовими коштами.

Сама позивач в судовому засіданні суду визнала факт отримання орендної плати, її земельна ділянка оброблялась СТОВ «Берегиня» близько 5 років, всіма питаннями щодо її земельної ділянки займався її чоловік.

Про можливість обізнання щодо наявності оспорюваного договору оренди свідчить той факт, що до особової справи чоловіка позивача для призначення субсидії на житлово-комунальні послуги в управління соціального захисту населення Ярмолинецької районної державної адміністрації надавались довідки зі СТОВ «Берегиня» про те, що ОСОБА_1 здала в оренду земельну ділянку СТОВ «Берегиня» та отримує орендну плату.

Отже, позивач мала об'єктивну можливість знати про наявність оспорюваного договору оренди земельної ділянки ще з 2011 року, сама визнала факт отримання орендної плати протягом тривалого часу та фактично обізнаність щодо наявних правовідносин між нею та відповідачем, а тому колегія суддів вважає, що в позові слід відмовити за пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „БЕРЕГИНЯ задовольнити.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 5 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення :

В позові ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „БЕРЕГИНЯ, відділу Держгеокадастру у Ярмолинецькому районі, Ярмолинецької районної державної адміністрації, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 регіональна філія центру державного земельного кадастру, про визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації договору оренди землі відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис) А.М. Костенко

Судді (підписи) Р.С. Гринчук

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом ОСОБА_5