Номер провадження: 22-ц/785/551/17
Головуючий у першій інстанції Мишко В. В.
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі: головуючого судді Сидоренко І.П., суддів Гірняк Л.А., Станкевича В.А., при секретарі Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 листопада 2016р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:
22 серпня 2016р. ОСОБА_1 звернулася з позовом, в якому просила суд:

-визнати незаконним та скасувати наказ Одеської філії ПАТ «Укртелеком» від 29 липня 2016р. № 939-к про її звільнення з посади електромонтера лінійних споруд електрозв`язку 6 розряду станційно-лінійної дільниці № 1 в м. Білгород-Дністровський районного центру телекомунікації № 615 Білгород-Дністровського технічного департаменту за ст.119 КЗпП України;

-поновити її на посаді електромонтера лінійних споруд електрозв`язку 6 розряду станційно-лінійної дільниці №1 в м. Білгород-Дністровського технічного департаменту, Одеської філії ПАТ «Укртелеком» в м. Білгород-Дністровському;

-стягнути з Одеської філії ПАТ «Укртелеком» на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу і моральну шкоду в сумі 10000грн. Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала, що згідно наказу № 564-к від 11.09.1991р. вона була прийнята на роботу до Одеської філії ПАТ «Укртелеком» на посаду електромонтера стаціонарного обладнання третього розряду, в подальшому переведена на посаду електромонтера лінійних споруд електрозв`язку 6 розряду станційно-лінійної дільниці № 1 в м. Білгород-Дністровський районного центру телекомунікації № 615 Білгород-Дністровського технічного департаменту.

Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вона була мобілізована до військової частини № НОМЕР_1 , підписала контракт для подальшого проходження служби під час мобілізації. Згідно підписаного контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, вказаний контракт укладено на особливий період, але не менше одного місяця до оголошення демобілізації та етапів звільнення у ході демобілізації, визначених Генеральним штабом ЗС України.

Наказом № 939-к від 29 липня 2016р. її було звільнено з роботи на підставі п.3 ст.36 КЗпП України у зв`язку з призивом на військову службу за контрактом.

Позивач вважає, що таке її звільнення є незаконним, так як вона підписала контракт до закінчення особливого періоду з Міністерством оборони України для проходження військової служби, а згідно зі статтею 119 КЗпП України за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військослужбовців та членів їх сімей».

Представник Одеської філії ПАТ «Укртелеком» позов не визнав, посилаючись на те, що особливий період встановлюється Законом України «Про оборону України» та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». В той же час, будь-яких нормативно-правових актів з приводу виникнення в Україні кризової ситуації або оголошення про введення воєнного стану, на час укладення військових контрактів в Україні не прийнято, а остання мобілізація скінчилась в серпні 2015р. Аналізуючи документи щодо прийняття позивача на військову службу за контрактом, а також вище наведені законодавчі акти, вбачається, що на час укладання військового контракту мобілізація закінчилася, кризовий стан не запроваджений, а воєнний стан не оголошено, позивач добровільно уклала контракт, у зв`язку з чим звільнення позивачки є правомірним, оскільки укладання військового контракту особами, що не були призвані на військову службу за наявності зазначених обставин, не передбачає збереження гарантій, визначених статтею 119 КЗпП України.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 листопада 2016р. позов ОСОБА_1 задоволено частково (а.с.85-93).

Визнано незаконним та скасовано наказ Одеської філії ПАТ «Укртелеком» № 939-к від 29 липня 2016р. «Про припинення трудового договору (контракту) та звільнення ОСОБА_1 з посади електромонтера лінійних споруд електрозв`язку 6 розряду станційно-лінійної дільниці №1 в м. Білгород-Дністровському районного центру телекомунікації № 615 Білгород-Дністровського технічного департаменту Одеської філії ПАТ «Укртелеком».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді електромонтера лінійних споруд електрозв`язку 6 розряду станційно-лінійної дільниці № 1 в м. Білгород-Дністровському районного центру телекомунікації № 615 Білгород-Дністровського технічного департаменту Одеської філії ПАТ «Укртелеком».

Стягнуто з Одеської філії ПАТ «Укртелеком» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 8715грн.05коп. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі. Стягнуто з Одеської філії ПАТ на користь держави судовий збір в розмірі 551грн.20коп.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , посилаючись на те, що суд необґрунтовано і помилково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 , не прийняв до уваги усі обставини по справі і відповідні вимоги закону (а.с.95-97).

Заслухавши суддю-доповідача, представників відповідача, позивачку ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що при її звільненні були допущені порушення трудового законодавства.

Проте судова колегія з таким висновком районного суду не може погодитись з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається з позовної заяви відповідачем по справі зазначено Одеську філію Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», який є структурним підрозділом ПАТ «Укртелеком», та не має статусу юридичної особи, і не маючи статусу юридичної особи, зокрема, не може виступати стороною у будь-яких цивільних та господарських правочинах, не виступає самостійно стороною та не бере участь у судових процесах.

Частиною 2 ст. 30 ЦК України передбачено, що позивачем та відповідачем у судовому процесі можуть бути юридичні особи та фізичні особи, а також держава.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку, що Одеська філія Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», не має статусу юридичної особи, не може самостійно виступати стороною та брати участь у судових процесах та позивач звернувся до суду із позовом до неналежного відповідача з порушенням правил підсудності.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції помилково вважав Одеську філію Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», належним відповідачем, судова колегія, з підстав п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, рішення суду скасовує з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 , так як це порушення призвело до неправильного вирішення спору.

Крім того, судова колегія вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню і по суті, оскільки суд першої інстанції помилково дійшов до висновку, що за позивачкою ОСОБА_1 зберігаються гарантії передбачені та визначені статтею 119 КЗпП України, та судом не враховано, що особливий період встановлюється Законом України «Про оборону України» та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». В той же час, будь-яких нормативно-правових актів з приводу виникнення в Україні кризової ситуації або оголошення про введення воєнного стану, на час укладення військових контрактів в Україні не прийнято, а остання мобілізація скінчилась в серпні 2015р.

Слід зазначити, що згідно даних щодо прийняття ОСОБА_1 на військову службу за контрактом, а також з урахуванням вищевказаних Законів, на час укладання військового контракту з ОСОБА_1 , мобілізація закінчилася, кризовий стан не запроваджений, а воєнний стан не оголошено, ОСОБА_1 добровільно уклала контракт, проти чого вона не заперечувала. Тому звільнення ОСОБА_1 відбулося без порушення вимог трудового законодавства, та укладений нею контракт не передбачає збереження за нею місця роботи та середнього заробітку.

Керуючись ст.ст.304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:
Апеляційну скаргу Одеської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» - задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 листопада 2016р. скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Одеської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.П. Сидоренко

Судді Л.А. Гірняк
В.А. Станкевич