АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6740/16 Головуючий 1 інст. Григорєв Б.П.
Справа № 641/1934/16-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря: Лашакової Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Комінтернівський районний відділ ГУ ДМС Харківської області у м Харкові про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні власністю, зобовязання вчинити дії та виселення,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Комінтернівський районний відділ ГУ ДМС Харківської області у м Харкові про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні власністю, зобовязання вчинити дії та виселення.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 12.06.2014 року між нею та її матірю ОСОБА_6 укладено спадковий договір. Відповідно до умов якого вона, як набувач, зобовязувалась виконувати передбачені в ньому розпорядження відчужувача - ОСОБА_6 і у разі її смерті набувала право власності на належне їй майно, а саме двокімнатну квартиру № 194, що знаходиться у місті Харкові, Садовий проїзд, 3-А.

26.12.2015 року її мати померла. Після її смерті спірна квартира перейшла у її власність. В лютому 2016 року вона неодноразово намагалась потрапити до спірної квартири, проте відповідачі перешкоджали їй. Своїми незаконними діями відповідачі створюють їй, як власнику, перешкоди в користуванні квартирою чим порушують її права щодо володіння, користування та розпорядження належним майном. Відповідачі не є членами її сімї, будь-які угоди з приводу користування спірною квартирою між ними не укладались, вважає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 не мають права на проживання у спірній квартирі. У звязку з чим вона була вимушена звернутись до суду з вказаним позовом.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено. Визнано ОСОБА_3 та ОСОБА_7 такими, що втратили право на користування квартирою № 194, що розташована за адресою: Садовий проїзд, 3-А, м. Харків, 61128. Усунено перешкоди ОСОБА_5 в користуванні власністю - квартирою № 194, що розташована за адресою: Садовий проїзд, 3-А, м. Харків, 61128, шляхом виселення ОСОБА_3, ОСОБА_7 із квартири № 194, що розташована за адресою: Садовий проїзд, 3-А, м. Харків, 61128 без надання іншого житлового приміщення зі зняттям ОСОБА_3 до ОСОБА_7 з реєстраційного обліку із зазначеної адреси. Зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_7 передати ОСОБА_5 ключі від вхідних дверей на квартиру № 194, що розташована за адресою: Садовий проїзд, 3- А, м. Харків, 61128, звільнити вказану квартиру від будь-яких власних речей наявних у ній. Стягнено в рівних частках з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 1102,40 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухваленні рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія находить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції ґрунтовно виходив із того, що відповідачі не є членами сімї ОСОБА_5, будь-які угоди з приводу користування спірною квартирою між ними не укладались, а тому є підстави для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Матеріали справи містять дані про те, що ОСОБА_6 на праві приватної власності належала двокімнатна квартира № 194, що знаходиться у місті Харкові, Садовий проїзд, 3А.

ОСОБА_6 є матірю ОСОБА_5.

12 червня 2016 року між ними було укладено спадковий договір посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, що зареєстрований в реєстрі за № 3-413.

Зі змісту договору вбачається, що ОСОБА_5, як набувач, зобовязувалась виконувати передбачені в ньому розпорядження відчужувача - ОСОБА_6 а у разі її смерті набуває право власності на належне відчужувачу майно, а саме двокімнатну квартиру № 194, що знаходиться у місті Харкові, Садовий проїзд, 3-А.

ОСОБА_6 померла 26.12.2015 року в м. Харкові, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкові Харківського міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть серії 1-ВЛ № 526336.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зазначено, що ОСОБА_5 є власником квартири № 194 по Садовому проїзду 3-А в м. Харкові.

Згідно довідки ОСББ «Орлятко» № 19 від 09.02.2016 року зазначено, що ОСОБА_6 була власником квартири № 194 по Садовому проїзду 3-А в м. Харкові, разом з нею в квартирі зареєстровані ОСОБА_3, та ОСОБА_9

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, ст. ст.316,317,319,321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого май на будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Правила ч. 4ст. 156 ЖК України передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинку цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що відповідачі не є членами сім'ї нового власника, а тому гарантії, визначені ст. 156 ЖК України на них не розповсюджуються.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.

Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав "члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК) суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.

Таким чином право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї.

Передбачаючи право власника квартири на відчуження цього об'єкту, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року № 6-158цс14, що у відповідності до вимог ст. 360-7 ЦПК є обовязковим для всіх судів України.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на те, що в звязку з тяжкою хворобою та впливом з боку ОСОБА_5, ОСОБА_6 підписала спадковий договір у відповідності до вимог ст. 10, 60 ЦПК України не підтверджені належними та допустимими доказами, позову щодо недійсності такої угоди вони не заявляли.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З підстав наведеного, колегія суддів, підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни рішення суду першої інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді В.В. Кокоша

ОСОБА_1