Справа № 492/1146/16-ц
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

Іменем України
01 лютого 2017 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Борисової С.П., при секретарі Каширній О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арцизі Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років,
встановив:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_3 , стягнення аліментів на його утримання та утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з відповідачем проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу декілька років та народила від нього дитину сина ОСОБА_3 . У зв`язку з тим, що шлюб між нею та відповідачем не був зареєстрований, в свідоцтві про народження їх спільної з відповідачем дитини, в графі батько відомості внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідач не оспорює свого батьківства щодо їх спільної дитини і в наявний час виникла необхідність внести дійсні відомості про батька дитини до актового запису про його народження. Разом із тим, відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, хоча зобов`язаний це робити та має таку можливість. Він також не надає матеріальної допомоги на її утримання, хоча їх спільна дитина не досягла трирічного віку.

Від позивачки та відповідача надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При цьому відповідно до письмових заяв позивачка свої позовні вимоги підтримала просила суд задовольнити їх в повному обсязі, а відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти визнання його батьком дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Як видно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. ). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з ч. 1 ст. 135 СК України відомості про батька в актовому записі про народження ОСОБА_3 записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 5). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Арцизької міської ради Одеської області № 3089 від 29.08.2016 року, дитина ОСОБА_3 проживає спільно з матір`ю (а.с. 7).

Відповідно до п.п. 6, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У ст. 128 СК України насамперед йдеться про «визнання», а не «встановлення» батьківства, адже визнання правовідношення як спосіб захисту ґрунтується на встановленні певних обставин. Відповідно до цього визнання батьківства судом можливе лише завдяки встановленню кровного споріднення між дитиною і певним чоловіком.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Керуючись цим загальним правилом, у ч. 2 ст. 128 СК України допускаються будь-які докази, які засвідчують походження дитини.

Також, суд бере до уваги, що відповідач визнав ту обставину, що він є батьком дитини і не заперечував проти позову.

Відповідно до ст. 127 СК України чоловік, який не перебуває у шлюбі з матір`ю дитини, може подати до державного органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе батьком дитини, у разі відмови держаним органом реєстрації актів цивільного стану у визнання особи батьком особи батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Умовами прийняття такої заяви є запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Як вбачається з вимог вказаної норми закону, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до норми ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю дитини.

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд вважає, що в судовому засіданні обставини, на які посилалася позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджені були належними доказами, тому суд приходить до висновку, що малолітній ОСОБА_3 дійсно є сином відповідача, у зв`язку з чим в силу положень ст. 128 СК України судом визнається батьківство відповідача щодо малолітнього ОСОБА_3 , тому позовна вимога ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Рішення суду про визнання відповідача батьком дитини в силу ст. 134 СК України є підставою для внесення змін в актовий запис про народження ОСОБА_3 щодо його батька, у графі «Батько» замість « ОСОБА_4 » зазначити « ОСОБА_2 ».

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивачки мають бути стягнуті аліменти на утримання їх спільної дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні ж розміру аліментів суд також у відповідності до ст. 182 СК України враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 28).

Позивачка ж у справі перебуває у відпустці по догляду за дитиною та їй призначено допомогу на дитину як одинокій матері (а.с. 10).

Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що доцільним буде стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж мінімум, передбачений ч. 2 ст. 182 СК України, тобто не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому по наявній справі аліменти з відповідача мають бути присуджені з 01.09.2016 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 91 СК України Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.
Ч. 2 ст. 84 СК України передбачає право дружини на утримання, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років.
Принципове положення законодавця, що викладене в ч. 4 ст. 84 СК України полягає у тому, що право на утримання дружини, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, тому чоловік має їй компенсувати втрату можливостей повноцінно себе реалізовувати у кар`єрному зростанні, громадському та світському житті.
У судовому засіданні встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований та має стабільний заробіток (дохід), на що посилалася позивачка та що не спростовував та не заперечував відповідач.

Таким чином, враховуючи, що відповідач має утримувати жінку, з якою проживає їх спільна дитина, яка не досягла трирічного віку, а також те, що він має стабільний заробіток (дохід), то суд приходить до висновку про необхідність стягнення коштів з відповідача на утримання позивачки у частці від його заробітку (доходу).

Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що доцільним буде стягнення з відповідача коштів на утримання позивачки у розмірі по 1/4 частки від його заробітку (доходу), щомісяця.

Визначаючи строк, з якого до якого стягуються аліменти, суд виходить з норм ст. 79 та ч. 2 ст. 84 СК України, відповідно до яких аліменти на утримання дружини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, право на утримання припиняється у разі досягнення дитиною трьох років.

Отже суд приходить до висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Тому, у зв`язку із задоволенням позову ОСОБА_1 , якою у позові заявлено три вимоги немайнового характеру , суд вважає за необхідне у відповідності до ст. 88 ЦПК України, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» стягнути з відповідача на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 920,00 гривень (640,00 грн. х 3).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу аліментів на утримання дитини та дружини за один місяць.

Керуючись ст. ст. 209, 212, 214 215 ЦПК України, ст. ст. 84, 91, 127, 128, 134, 135, 181, 182 183, 191 СК України, суд -

вирішив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років задовольнити повністю.

Визнати батьківство громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно дитини громадянина України ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Арциз Одеської області, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області, актовий запис про народження № 339 від 09 жовтня 2015 року.

Вказане рішення є підставою для внесення змін в актовий запис про народження ОСОБА_3 № 339 від 09 жовтня 2015 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області: а саме в графу «Батько» прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , замість ОСОБА_4 . Інші відомості залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше мінімального розміру аліментів на одну дитину, передбаченого ч. 2 ст. 182 СК України, тобто не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позову, тобто з 01 вересня 2016 року, та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), щомісячно, на її утримання, починаючи з моменту пред`явлення позову, тобто з 01 вересня 2016 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1 920 (одна тисяча дев`ятсот двадцять) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ

Арцизького районного суду