У Х В А Л А

Іменем України

13 лютого 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кожух О.А. та Кондора Р.Ю.,

при секретарі: Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 08 листопада 2016 року за позовом представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції і Закарпатської товарно-земельної біржі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову на стороні відповідачів товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», про визнання недійсним результатів оцінки у виконавчому провадженні, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 08 листопада 2016 р. ОСОБА_2 у відкритті провадження відмовлено.

Представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати цю ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Доводить про незаконність ухвали. Указує, що порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом предявлення позову на загальних підставах, що узгоджується з субєктним складом учасників спору та предметом позовних вимог.

У письмових запереченнях ТОВ «Кредитні ініціативи» просить відхилити апеляційну скаргу як безпідставну та залишити ухвалу без змін.

Суд першої інстанції виходив із того, що заявлені позивачем вимоги підлягають розгляду не в позовному провадженні, а шляхом оскарження рішень державного виконавця про оцінку майна в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Тобто, позивачем невірно обрано форму звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала скасуванню із передачею питання на новий розгляд, із таких мотивів.

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 предявив позов про визнання недійсним результатів оцінки у виконавчому провадженні ( а.с.3-17).

Відповідно до ч.5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб'єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб'єктом оціночної діяльності.

Отже, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про розгляд справи в порядку цивільного судочинства за правилами VII ЦПК України, проте, відмовляючи у відкритті провадження, неправильно застосував положення п.2 ч.1 ст. 122 ЦПК України, згідно з яким заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

За вказаних обставин належало застосувати ст. 121 ЦПК України щодо залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а питання передачі до того ж суду на новий розгляд.

Керуючись ч.3 ст. 312, ст.ст. 313, 315, 317, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

1. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково. 2.Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 08 листопада 2016 року скасувати, а питання передати до того ж суду на новий розгляд. 3.Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: