Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" лютого 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Шалоти К.В.,

за участю: секретаря судового засідання Яковенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 позивач ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 100 тис. грн.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 4 лютого 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким останній отримав у позивача кошти в сумі 100 тис. грн до 4 серпня 2016 року. Посилаючись на те, що станом на 22 грудня 2016 року відповідач борг не повернув, позивач просив стягнути наявний борг у судовому порядку.

Позивач в судовому засіданні поданий позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні поданий позов визнав повністю, проти його задоволення не заперечував, відповідно до ст. 174 ЦПК попереджений судом про наслідки визнання позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 4 лютого 2016 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 100 тис. грн, які зобовязався повернути в строк до 4 серпня 2016 року, про що ОСОБА_2 написав відповідну розписку (а.с. 2).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З огляду на викладене, враховуючи невиконання ОСОБА_2 свого зобов"язання щодо повернення ОСОБА_1 позичених у нього грошових коштів, що відповідач у судовому засіданні не заперечував, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає таке визнання, що відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 1 тис. грн.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 174, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, податковий номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (м. Житомир, пров. Піонерських таборів, 8, податковий номер НОМЕР_2) заборгованість за договором позики в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у сумі 1 000 (тисяча) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя К. В. Шалота