УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про спростування інформації, що принижує честь і гідність, відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суд Житомирської області від 25 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 27 березня 2015 року ОСОБА_4 завернулась до Новоград-Волинського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Житомирській області (далі - Новоград-Волинське МВ УМВС України у Житомирській області) з письмовою заявою, у якій зазначала про те, що вона о 15 год. 50 хв. 27 березня 2015 року у телефонному режимі погрожувала їй фізичною розправою, нецензурно висловлювалась та просила притягнути її до адміністративної відповідальності. Цього ж дня до неї приїхали працівники міліції, намагалися вилучити її телефон, звинувачували у втручанні в приватне життя відповідача, внаслідок чого у неї стався гіпертонічний криз. Зазначала, що вона з відповідачем особисто знайому не була, ніколи їй не телефонувала та не висловлювалась нецензурно в її адресу. У свою чергу, ОСОБА_4 через почуття ревнощів до її колишнього сусіда - ОСОБА_5, свідомо поширила неправдиву інформацію стосовно неї, чим принизила її честь, гідність та ділову репутацію, завдала моральної шкоди.

Ураховуючи наведене, позивач просила визнати недостовірною та такою, що порочить її честь та гідність інформацію, викладену в заяві відповідача, поданій до Новоград-Волинського МВ УМВС України у Житомирській області та поясненнях відповідача, наданих працівникам міліції; зобов'язати відповідача спростувати протягом тижня з дня набрання рішенням суду законної сили недостовірну негативну інформацію про неї, викладену у вказаних документах, шляхом направлення до Новоград-Волинського МВ УМВС України у Житомирській області заяви наступного змісту: «Цією заявою я стверджую, що інформація щодо здійснення ОСОБА_3 у березні 2015 року телефонних дзвінків на мою адресу з погрозами фізичної розправи та нецензурними висловлюваннями, є неправдивою»; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн та 1 500 грн на відшкодування витрат на правову допомогу.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 5 травня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що порочить гідність та честь

ОСОБА_3 інформацію, викладену в заяві ОСОБА_4 до Новоград-Волинського MB УМВС в Житомирській області від 27 березня 2015 року та її поясненнях працівникам Новоград- Волинського MB, що містяться в матеріалах ЖЄО 32073 від 27 березня 2015 року щодо здійснення ОСОБА_3 дзвінків на телефон ОСОБА_4 з погрозами фізичної розправи та нецензурними висловлюваннями. Зобов'язано ОСОБА_4 спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом повідомлення Новоград-Волинське MB УМВС України Житомирської області про ухвалене у справі судове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1 тис. грн на відшкодування моральної шкоди та судові витрати у сумі 1 500 грн.

Додатковим рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 травня 2016 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суд Житомирської області від 25 липня 2016 року рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 5 травня 2016 року та додаткове рішення від 26 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що звернення відповідача до правоохоронних органів не пов'язано з наміром виконати всій громадський обов'язок або захистити права, свободи чи законні інтереси, а, відтак, носить характер наклепу і тягне за собою відповідальність, передбачену законодавством України.

Відмовляючи у задоволенні позову апеляційний суд виходив із того, що подання ОСОБА_4 заяви до правоохоронних органів є реалізацією її права на звернення до правоохоронних органів з метою перевірки відомостей та не може вважатись їх поширенням.

Зазначені висновки апеляційного суду відповідають вимогам закону.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 27 березня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до Новоград-Волинського МВ УМВС України у Житомирській області із заявою про те, що цього дня о 15 год. 50 хв. їй зателефонувала ОСОБА_3 та погрожувала їй фізичною розправою, нецензурно висловлювалась, безпідставно звинувачувала в інтимних стосунках з ОСОБА_5 Також ОСОБА_3 під час телефонної розмови посилалась на наявність у неї зв'язків у органах прокуратури, міліції та суду, повідомила про намір звернутись до суду з позовом до неї. При цьому позивач нецензурно висловлювалась, погрожувала фіктивними доказами та своїми зв'язками в правоохоронних органах. Також ОСОБА_4 вказувала на те, що ОСОБА_3 телефонує їй та надсилає смс-повідомлення образливого змісту у будь-який час з різних номерів телефону, чим негативно впливає на її фізичне та психологічне здоров'я.

Відповідно до рапорту оперуповноваженого майора міліції Ясіневича Р.А. 27 березня 2015 року він у складі опергрупи виїхав до ОСОБА_3, яка відмовилась від дачі будь-яких пояснень.

30 березня 2015 року працівниками Новоград-Волинського МВ УМВС України у Житомирській області була опитана ОСОБА_3, яка зазначила, що з ОСОБА_4 вона особисто не знайома, ніколи їй не телефонувала, бачила її кілька разів вночі, коли вона виходила з квартири ОСОБА_5 Візити ОСОБА_4 супроводжувалися шумовими ефектами, чим заважали її нічному відпочинку.

Під час перевірки заяви ОСОБА_4 працівниками міліції не перевірялися дані мобільних телефонів ОСОБА_4 та ОСОБА_3

31 березня 2015 року працівниками Новоград-Волинського МВ УМВС України у Житомирській області складено висновок про закінчення розгляду звернення ОСОБА_4, у якому відсутня оцінка вказаних подій.

Крім того, відповідно роздруківки мобільних телефонних номерів вбачається, що 26-27 березня 2015 року з телефонного номеру позивача у нічний та ранковий час здійснювалось з'єднання з телефоном ОСОБА_4 При цьому у вказаній роздруківці не зазначено, у якому вигляді воно здійснювалось: телефонних розмов чи смс-повідомлень, не вказано всіх реквізитів (дата, номер, назва установи, що його видала, підпис тощо).

Разом з тим, відповідно до роздруківки смс-повідомлень, здійснених з телефону ОСОБА_3 за 26-27 березня 205 року, остання неодноразово надсилала ОСОБА_4 у нічний та ранковий час повідомлення образливого характеру щодо стосунків з ОСОБА_5, чим втручалась в особисте життя відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У ч. 2 п. 24 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 судам роз'яснено, що задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного права.

Згідно з висновками, викладеними у рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 у справі про офіційне тлумачення положення ч. 1 ст. 7 ЦК УРСР, викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов'язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб.

Апеляційний суд врахував наведене та вірно вважав, що звернення

ОСОБА_4 до правоохоронних органів з заявою щодо дій ОСОБА_3 є реалізацією її права на звернення до таких органів з метою перевірки відомостей, та не може вважатись їх поширенням.

Під час розгляду справи апеляційним судом не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи є необґрунтованими та правильність висновків судів не спростовують, тому колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 25 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик