Справа № 450/1529/15 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/783/583/17 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю ОСОБА_2, його представника - ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про повернення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено.

З метою забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, вжито заходи забезпечення позову до набрання рішенням суду по вказаній справі законної сили, шляхом накладення арешту в межах суми позову, яка становить 475 187,67 грн. на майно та грошові кошти, що належить ОСОБА_2.

Для забезпечення відповідності виконавчого документа надано наступні анкетні дані стягувача та боржника :

- Стягувач: ОСОБА_4, ідн. НОМЕР_1, місце проживання (реєстрації) : 79017, АДРЕСА_1.

- Боржник: ОСОБА_2, ідн. НОМЕР_2, місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_2

Копію ухвали суду направлено ВДВС Пустомитівського РУЮ для виконання.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі стверджує, що державним виконавцем Пустомитівського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках в філії ПАТ «Приватбанк». Зазначає, що дані рахунки відкриті ним з метою здійснення підприємницької діяльності та накладення на них арешту порушує його право на здійснення підприємницької діяльності та право на працю. Звертає увагу на те, що ним було подано зустрічну позовну заяву про визнання договору позики недійсним, що на його думку, свідчить про неправомірність позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення коштів, а отже і про неправомірність накладення арешту. Зазначає, що підставою для задоволення заяви про забезпечення позову стало твердження позивача про те, що він є громадянином Греції та в будь-який момент може покинути територію України, що унеможливить виконання рішення суду. Однак, вважає, що таке твердження є необґрунтованим, оскільки він вже десять років проживає та займається підприємницькою діяльністю на території України, має посвідку на постійне місце проживання в Україні, а відтак у нього відсутні підстави для залишення території України у зв'язку з стягненням з нього неправомірної суми боргу. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, його представника - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про заперечення вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про повернення боргу за договором позики.

Також позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій останній посилався на ризик утруднення виконання рішення суду з огляду на розмір позовних вимог.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходів до забезпечення позову.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності підстав для забезпечення позову, вірно врахувавши, що між сторонами виник спір, предметом якого є 475 187,67 грн., та, що може бути утруднене чи неможливе виконання рішення суду по справі та відновлення прав позивача у разі задоволення позову.

Висновок суду щодо виду забезпечення позову відповідає положенням ст.ст.151-154 ЦПК України.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою до застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

А відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановивши, що між сторонами виник спір майнового характеру, предметом позову є значна сума коштів, а невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, обґрунтовано обрав вид забезпечення позову, передбачений ч. 1 ст. 152 ЦПК України, шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача у межах суми позову 475187,67 грн.

Колегія суддів враховує, що вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача в межах суми 475187,67 грн. є вмотивованим, співмірним із заявленими позивачем вимогами та відповідає ситуації, що склалась між сторонами спору.

Доводи апеляційної скарги про те, що зазначений арешт перешкоджає підприємницькій діяльності відповідача, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом не вирішувалось питання про накладення арешту в межах суми позову, яка становить 475 187,67 грн. на майно та грошові кошти, що належить ОСОБА_2, як суб»єкту підприємницької діяльності.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування ухвали.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність ухвали вимогам закону спростовуються вищенаведеним, а відтак, апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу про забезпечення позову залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2016 року у справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.