Справа № 362/5700/16-ц Головуючий у І інстанції Медведєв К. В.
Провадження № 22-ц/780/1254/17 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 58 02.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

02 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2016 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на дії та рішення державного виконавця щодо визначення вартості й оцінки майна,

В С Т А Н О В И Л А :

10 листопада 2016 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до суду із зазначеною скаргою, де просить зупинити передачу земельних ділянок на реалізацію на електронних торгах, визнати неправомірними дії державного виконавця щодо визначення вартості та оцінки арештованого майна в межах виконавчого провадження №34059580 та визнати недійсними та скасувати складені суб'єктом оціночної діяльності ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» висновки про вартість майна.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2016 року в задоволенні скарги відмовлено.

На обгрунтування ухваленого судового рішення суд першої інстанції зазначив, що оспорені звіти ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» на час подання скарги оформлені належним чином, експерт, що їх складав, попереджався про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого звіту оцінювача про експертну оцінку майна.

Тому, сам факт наявності альтернативного звіту, на переконання місцевого суду, не дає правових підстав для задоволення скарги.

При цьому, рецензії оспорених звітів на час розгляду скарги суду не надано і повідомлено про їх відсутність, оскільки рецензування не проводилось.

Отже, в діях державного виконавця відсутні ознаки неправомірності, оскільки при вчинені виконавчих дій вимоги Закону України «Про виконавче провадження», зокрема ст.ст. 18, 57 цього Закону, порушені не були, в зв'язку з чим скарга не є обґрунтованою, матеріалами справи не підтверджується та задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись із постановленною ухвалою, Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» подало до суду апеляційну скаргу, де просить скасувати її та задовольнити скаргу по суті, посилаючись на незаконність та необгрунтованість судового рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення матеріального та процессуального права при його ухваленні.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу частково, керуючись наступним.

Згідно положень ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як встановолено судом, що підверджується і матеріалами справи, рішеннями Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня та 18 серпня 2011 року, 29 жовтня та 21 серпня 2014 року, із ОСОБА_2 стягнуто на користь заявника, серед іншого, відповідно, 7 032 786,22 грн., 7 435 303,20 грн., 7 199 338,58 грн. та 6 801 305,61 грн. заборгованості за кредитними договорами ( а.с. 7-8, 9-10, 11-12, 13-14 ).

На їх підставі видані виконавчі листи, за якими відкриті виконавчі провадження, а згодом - останні приєднані до виконавчого провадження ВП №34059580 ( а.с. 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24 ).

Постановами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 ухвалені рішення про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні Приватне підприємство "Центр незалежної оцінки та експертизи" ( а.с. 40-51 ). Оцінювачем зазначеного підприємства - ОСОБА_4 складені звіти, згідно яких вартість земельних ділянок, що розташовані в АДРЕСА_1, з кадастровим номером НОМЕР_1 складає 466 900 грн., НОМЕР_2 - 2 830 000 грн., НОМЕР_3 - 420 700 грн., НОМЕР_4 - 190 800 грн., НОМЕР_5 - 176 400 грн., НОМЕР_6 - 185 000 грн., НОМЕР_7 - 440 900 грн., НОМЕР_8 - 2 219 600 грн., НОМЕР_9 - 183 200 грн., НОМЕР_10 - 183 100 грн., НОМЕР_11 - 183 200 грн., НОМЕР_12 - 183 200 грн. ( а.с. 53-54, 55-56, 57-58, 59-60, 61-62, 63-64, 65-66, 67-68, 69-70, 71-72, 73-74, 75-76 ).

Названі звіти начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Сувало М.С. 29 жовтня 2016 року направлені на адресу стягувача, які останнім отримані 31 жовтня 2016 року ( а.с. 52 77, 78 ).

На замовлення Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» визначена вартість цього ж майна Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр незалежної оцінки власності "Еверест" в особі оцінювача - ОСОБА_6, яка складає її ринкову величину, відповідно, 655 900 грн., 3 930 200 грн., 633 300 грн., 278 100 грн., 278 100 грн., 278 100 грн., 655 700 грн., 3 205 700 грн., 278 100 грн., 277 900 грн., 278 100 грн., 278 100 грн. ( а.с. 80, 81, 82, 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92-162, 200, 201, 202 ).

10 листопада 2016 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до суду із скаргою ( а.с. 1-6, 205зв. ).

Ухвалюючи рішення у справі, місцевий суд, на переконання суду другої інстанції, правильно встановив обставини справи з приводу заявлених вимог Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» щодо зупинення передачі земельних ділянок на реалізацію на електронних торгах та визнання недійсними та скасування складених суб'єктом оціночної діяльності Приватним підприємством «Центр незалежної оцінки та експертизи» висновків про вартість майна і ухвалив за цими вимогами законне та обгрунтоване рішення, враховуючи наступне.

Згідно положень п. 18 постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

При задоволенні скарги суд не вправі допустити негайне виконання рішення.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв'язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Згідно ж п. 20 зазначеної постанови, у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Суди розглядають справи за такими скаргами в передбаченому розділом VII ЦПК порядку незалежно від наявності у сторін спору про право, який підлягає розгляду в позовному провадженні. Такий спір не може бути підставою для залишення скарг без розгляду або іншим чином впливати на їх розгляд.

У разі заявлення у скарзі вимог про право ( наприклад, про захист гідності, честі та ділової репутації, відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби) в їх прийнятті має бути відмовлено на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, статті 383 ЦПК.

Відповідно ж до абзацу 2 п. 24 цієї ж постанови зазначено, що суди мають враховувати, що суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, зазначені вимоги не можуть бути задоволені в силу їх необгрунтованості, зокрема, згідно положень ст. 33 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", тієї обставини, що віднесення зупинення, по суті, виконавчих дій до компетенції державного виконавця у відповідності до положень чинного законодавства, зокрема, ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Відтак, доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необгрунтованості судового рішення, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення матеріального та процессуального права при його ухваленні, в зазначеній частині, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при її розгляді та повністю спростовуються названими по справі достовірними доказами, які суд відносить до числа належних та допустимих згідно положень ст.ст. 58, 59, 212 ЦПК України.

Що ж до судового рішення в частині відмови у задоволенні вимог про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо визначення вартості та оцінки арештованого майна в межах виконавчого провадження №34059580, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», заявлюячи вимоги, вказало у скарзі суб'єктів оскарження - відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та головного державного виконавця цього ж відділу - ОСОБА_3 ( а.с. 1-6 ).

При цьому, заявник не зазначив, які ж конкретно дії, рішення чи бездіяльність головного державного виконавця товариством оскаржуються, норму закону, яку ним порушено, а також обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги.

Окрім цього, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що оскарження дії, рішення чи бездіяльності, зокрема, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області не передбачено.

У відповідності до положень п. 13 постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», зазначено, що якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

Суд першої інстанції вимог чинного законодавства, з цього приводу, не виконав і призначив справу до розгляду.

У відповідності до ч. 1 ст. 386 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Однак, місцевий суд зазначені вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» розглянув без участі державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 чи її представника, як того вимагають положення ч. 2 ст. 386 ЦПК України.

Відтак, зазначена обставина є беззаперечною підставою для скасування судового рішення у названій частині.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необгрунтованість судового рішення, порушення матеріального та процессуального права при його ухваленні в частині вирішення заявлених вимог про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо визначення вартості та оцінки арештованого майна в межах виконавчого провадження №34059580, на переконання суду другої інстанції, знайшли своє повне підтвердження.

І, як наслідок, ухвала суду в цій частині підлягає скасуванню із передачею зазначеного питання на новий розгляд до суду першої інстанції у відповідності до положень п. 3 ст. 312 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» задовольнити частково. Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2016 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на дії та рішення державного виконавця щодо визначення вартості й оцінки майна, в частині відмови у визнанні неправомірними дій державного виконавця щодо визначення вартості та оцінки арештованого майна в межах виконавчого провадження №34059580, скасувати і передати питання в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

О.П. Коцюрба