Справа№340/8/17
Провадження № 2/340/73/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017 року Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Бучинського А.Б.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

з участю позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Верховина Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09 листопада 1999 року виконкомом Верхньоясенівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, актовий запис №6. У шлюбі у сторін народилося троє дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя із чоловіком не склалося. Тривалий час відповідач її принижує та зневажає, як дружину. Зловживає алкогольними напоями, приходить до дому в нетверезому стані та застосовує до неї фізичне насильство, також інколи бє дітей. Вона неодноразово зверталася за захистом у відділення поліції, однак на їхні зауваження чоловік не реагує. Вважає, що внаслідок тривалого конфлікту на даний час вони остаточно втратили почуття любові та поваги одне до одного, кожен із них живе своїм життям, а тому їхня сімя остаточно припинила своє існування. Подружні відносини вони не підтримують, примирення між ними не можливе, а тому просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з аналогічних мотивів, доповнила, що чоловік систематично приходить до дому в нетверезому стані після чого починає із неї та дітей знущатися, виганяє її в хатньому одязі з будинку на мороз, бє її. Все це відбувається на очах у малолітньої дочки, що негативно відображається на її психологічному стані. Внаслідок систематичного застосування до неї фізичного насильства відповідач неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, однак висновків із цього він не робить. Не зважаючи на те, що вони проживають в одному будинку та досі ведуть спільне господарство, зберегти їх сімю вона не вбачає за можливе, примиритися не бажає, оскільки переживає за свою безпеку та безпеку дітей, у звязку із чим настоює на розірвані шлюбу. Прізвище після розірвання шлюбу в інтересах дітей просить залишити те саме. Спорів з приводу майна у них нема. У випадку переїзду відповідача проживати окремо бажає, щоб діти залишилися із нею. Однак погодилася, що у випадку виникнення спору з приводу місця проживання дітей, такий буде ініціювати в окремому провадженні.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що дійсно між ним та позивачем тривалий час існують конфлікти на побутовому ґрунті, інколи він випиває алкогольні напої. Визнав, що в деяких випадках під час сварок він дійсно бив дружину, часом дітей, однак не так сильно, як вказала позивач. В той же час визнав факт неодноразового притягання його до адміністративної відповідальності за побиття дружини. Зазначив, що бив жінку через нестерпні умови проживання та її поведінку. Погодився, що подальше збереження шлюбу не можливе, примиритися не бажає, а тому не заперечує щодо розірвання шлюбу. Крім цього зазначив, що претензій до будинку дружини де він проживає він не має. В той же час хотів би, щоб старший син проживав із ним. Одночасно погодився, що таких вимог на даний час він не заявляє, оскільки надіється на добровільне вирішення ситуації, і що жінка добровільно буде надавати йому згоду бачитися із дітьми.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх в сукупності, суд задовольняє позов з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося. Між сторонами існує тривалий та глибокий конфлікт, внаслідок якого між ними виникають систематичні сварки та непорозуміння, позивач зазнає фізичного насильства зі сторони відповідача. З приводу цього відповідач притягався до адміністративної відповідальності. Тривалий час сторони не підтримують подружні відносини.

Обоє сторін в судовому засіданні визнали, що на даний час подружні відносини між ними остаточно припинені, переконані, що примирення між ними не можливе, вказали, що спорів щодо місця проживання дітей, а також поділу майна між ними на даний час не має.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що на даний час шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, воно буде суперечити інтересам сторін та дітей, а тому шлюб слід розірвати.

У звязку із наведеним позовні вимоги слід задовольнити, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати у справі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований 09 листопада 1999 року виконкомом Верхньоясенівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, актовий запис №6.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище «Мізинюк».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати у справі судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок (шістсот сорок гривень нуль копійок).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.Б. Бучинський