Справа № 415/150/17
Провадження № 2/415/413/17
УХВАЛА

про відмову в відстроченні сплати судового збору

09.02.17 року м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Коваленко Н.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Дружківської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся позивач, ОСОБА_1, із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Дружківської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Позивачем до позову надане клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви, у звязку з її скрутним матеріальним становищем.

В обґрунтування клопотання зазначено, що позивач та її неповнолітні діти мають статус осіб переміщених з тимчасово окупованої території, позивач сама утримує неповнолітніх дітей, відповідачі ніякої матеріальної допомоги не надають.

Дослідивши доводи клопотання про відстрочення сплати судового збору та докази в обґрунтування вказаного клопотання, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ст.82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Як зазначено у п.29 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Тобто, законодавець передбачив можливість відстрочення сплати судового збору лише з підстав повязаних з майновим станом позивача (важкий майновий стан особи, що звертається до суду, який вона повинна довести поданими письмовими доказами).

Як на підставу відстрочення оплати судових витрат, позивач посилається на скрутне матеріальне становище. Проте, з наданих в обґрунтування клопотання доказів вбачається, що позивач займає посаду вихователя у ДНЗ №24 та щомісячно отримує заробітну плату, окрім того вона щомісячно отримує допомогу переміщеним особам на проживання. Доказів того, що позивач орендує квартиру та сплачує за неї орендну плату не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження її скрутного матеріального становища.

Суд зазначає, що відстрочення сплати судового збору здійснюється на розсуд суду та виходячи з майнового стану сторони і не є його обов'язком.

З огляду на зміст позовних вимог, розмір обов'язкового судового збору, який підлягає сплаті при даній категорії справ, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.82 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Коваленко