Справа № 636 / 803 / 17-ц
2 / 636 / 795 / 2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі : головуючого судді Ковригіна О.С.

при секретарі Фатєєвої С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Зарожненська сільська рада Чугуївського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності,

В с т а н о в и в

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Зарожненська сільська рада Чугуївського району Харківської області, в якому просить в порядку набувальної давності визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: с. Зарожне, вул. Чугуївська, 20, Чугуївського району Харківської області.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що з 01.11.2005 року мешкає в селі Зарожне, по вул. Чугуївській, в будинку № 20, Чугуївського району, Харківської області, що 09.11.2005 року, вона придбала вище вказаний житловий будинок за 3500 (три тисячі пятсот гривень) у ОСОБА_4, що підтверджується розпискою, яка була посвідчена секретарем Зарожненської сільської ради, Чугуївського району, Харківської області ОСОБА_5, р. № 103

ОСОБА_4, передав їй ключі та правові документи на житловий будинок та пообіцяв згодом переоформити їх на неї у встановленому законодавстві України порядку, але не встиг, так як 08.10.2006 року помер, по що свідчить копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 І-ВЛ №083507, яке видане Зарожненською сільською радою Чугуївського району Харківської області від 09 жовтня 2006 року.

Цей житловий будинок належав ОСОБА_4 та його братам ОСОБА_2, ОСОБА_3, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.06.1993 року, виданого Чугуївською державною нотаріальною конторою, Харківської області, р. № 1209, по 1/3 частині кожному. Право власності на вказане домоволодіння зареєстроване в КП «Чугуївське МБТІ», за ОСОБА_4. ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 1/3 частині за кожним, реєстраційний номер № 87, 06.07.1993 року.

ОСОБА_2, та ОСОБА_3, не цікавляться цим будинком не приймають і не приймали ніякої участі в його утриманні ще задовго до моменту коли ним стала володіти вона.

Також позивач зазначила, що вона в спірному будинку, мешкає більше 10 років, сумлінно виконує всі обовязки по його утримані, сплачує всі комунальні послуги, виконує поточний ремонт, добросовісно, відкрито та безперервно володіє, користується нерухомим майном, а інші особи не заявляють вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, і визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Позивач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про підтримання позовних вимог та просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 28).

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. ОСОБА_7 надіслав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи в його відсутність (а.с. 31, 32).

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його присутності, проти позову не заперечував (а.с. 29).

Суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за наявними доказами справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та його братам ОСОБА_2, ОСОБА_3, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.06.1993 року, виданого Чугуївською державною нотаріальною конторою, Харківської області, р. № 1209, по 1/3 частині кожному (а.с. 7-8).

Право власності на вказане домоволодіння зареєстроване в КП «Чугуївське МБТІ», за ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 1/3 частині за кожним, реєстраційний номер № 87, 06.07.1993 року.

ОСОБА_1 з 01.11.2005 року мешкає в селі Зарожне, по вул. Чугуївській, в будинку № 20, Чугуївського району, Харківської області (а.с. 9).

09.11.2005 року, вона придбала вище вказаний житловий будинок за 3500 (три тисячі пятсот гривень) у ОСОБА_4 про, що підтверджується розпискою, яка була посвідчена секретарем Зарожненської сільської ради, Чугуївського району, Харківської області ОСОБА_5, р. № 103 (а.с. 14).

ОСОБА_4, передав їй ключі та правові документи на житловий будинок . 08.10.2006 року помер по що свідчить копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 І-ВЛ №083507, яке видане Зарожненською сільською радою Чугуївського району Харківської області від 09 жовтня 2006 року (а.с. 6).

Право власності на вище вказані частки спірного житлового будинку зареєстровані в КП «Чугуївське МБТІ» (а.с. 8)).

ОСОБА_2, та ОСОБА_3, житловим будинком № 20 більше 10 років не цікавилися, участі в його утримані не приймали.

Таким чином, уже більше як 10 років, Позивач фактично проживає у даному будинку, добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується житловим будинком № 20, який розташований за адресою: вул. Чугуївська, с. Зарожне, Чугуївський район, Харківська область, ніхто крім неї не здійснює витрати по утриманню будинку, не цікавиться будинком та не сплачує комунальні послуги.

Всі витрати по утриманню та догляду за вказаним будинком здійснювала та продовжує здійснювати Позивач, ОСОБА_1, що підтверджується квитанціями. За свої кошти Позивач здійснює ремонт будинку та господарських будівель, тримає його в чистоті.

Крім того, доказом того, що Позивач володіє цим будинком є знаходження у неї оригіналу технічного паспорту на будинок, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.06.1993 року, розпискою від 09.11.2005 року посвідченою секретарем Зарожненської сільської ради, Чугуївського району, Харківської області ОСОБА_5, р. № 103.

Отже, Позивач фактично відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб.

Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Згідно із ст. 325 ЦКУ, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної Відповідно до ч. 4 цієї статті, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до п.6 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», для набуття права власності на нерухоме майно перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння.

Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність субєктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обовязків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом.

При вирішенні спорів, повязаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне:

- право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року;

- задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності володіння;

- за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5: Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Враховуючи, що Позивач вже більше ніж 10 років добросовісно володіє будинком № 20, що знаходиться за адресою: вул. Чугуївська, с. Зарожне, Чугуївський район, Харківська область, відкрито, безперервно здійснює обслуговування будинку, доглядаючи за ним, здійснюючи необхідні ремонтні роботи, добросовісно користується нерухомим майном, а інші особи не заявляють вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, і визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вважаю за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за Позивачем право власності на будинок №20, що знаходиться за адресою: вул. Чугуївська, с. Зарожне, Чугуївський район, Харківська область.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5: Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

На підставі наведеного та керуючись: ст.ст. 325, 328, 344 ЦК України; ст.ст. 6, 10, 11, 169, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Зарожненська сільська рада Чугуївського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з надвірними будовами та спорудами, який розташований за адресою: с. Зарожне, вул. Чугуївська, № 20, Чугуївського району, Харківської області, в порядку набувальної давності.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя