АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/118/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 52 Здоровило В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБабенка В. М.
суддівКарпенко О. В., Нерушак Л. В.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_6 - адвоката Лежух Т.І. на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, третя особа: Звенигородська міська рада Черкаської області в особі органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши відповідача ОСОБА_8, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

29 липня 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8 про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_9.

Позов обґрунтовує тим, що вона з 22 вересня 2007 року по 13 грудня 2011 року перебувала з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області).

Вказує, що протягом майже всього сумісного проживання відповідач ОСОБА_8 зловживав спиртними напоями, не працював, періодично не приходив додому, а коли з'являвся, то влаштовував сварки, грубо з нею поводився, сім'ю матеріально не забезпечував. Така поведінка відповідача призвела до припинення шлюбних відносин та розірвання між ними шлюбу.

11 липня 2013 року рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини заробітку (доходу) до повноліття дитини.

Відповідач ОСОБА_8 обіцяв, що буде сплачувати аліменти, однак жодного разу цього не зробив, що змусило позивача звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду.

Станом на 01 травня 2016 року заборгованість по аліментах становить 18826,67 гривень.

Позивач звернулася до правоохоронних органів щодо притягнення відповідача до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів. 17 червня 2016 року вона отримала повідомлення Звенигородського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області про неможливість притягнути ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності через неможливість встановити місце його перебування та проживання.

Вказує, що в даний час її син проживає разом із нею у квартирі з усіма зручностями АДРЕСА_1. Дитині створені всі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку. Син перебуває повністю на її утриманні. Вказане підтверджується актом обстеження житлових умов, складеного депутатом Звенигородської міської ради ОСОБА_11 у присутності свідків.

Єдиним джерелом доходів для неї та сина була державна допомога при народженні дитини і державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 130 гривень.

Через відсутність роботи вона змушена була поїхати на роботу за кордон, де тимчасово працювала для утримання сина. Періодично позичала кошти у родичів та знайомих.

Зазначає, що відповідач не цікавиться життям сина, його здоров'ям, не турбується про його духовний і фізичний розвиток, підготовкою до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не спілкується з ним, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не надає жодної матеріальної допомоги від народження сина і по даний час.

Виконкомом Звенигородської міської ради Черкаської області затверджено висновок № 174 від 15 липня 2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 відносно його малолітнього сина ОСОБА_9.

Позивач вважає, що викладені нею факти свідчать про ухилення від виховання дитини батьком, свідоме нехтування ним своїми обов'язками та відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків і є підставою для позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_8

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_8, третя особа: Звенигородська міська рада Черкаської області в особі органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ОСОБА_6 - адвокат Лежух Т.І. подала апеляційну скаргу. Вважає рішення суду першої інстанції незаконним через порушення норм матеріального і процесуального права. Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_6 - адвокат Лежух Т.І. у судове засідання апеляційного суду не з'явилась, направила апеляційному суду заяву про відкладення судового засідання у зв'язку з зайнятістю у розгляді кримінального провадження у Києво-Святошинському районному суді Київської області. Відповідач ОСОБА_8 повідомив, що зранку цього дня бачив адвоката у м. Звенигородці. З клопотанням аналогічного змісту представник позивача вже зверталася до апеляційного суду Черкаської області 28 листопада 2016 року. ОСОБА_6 про день та час розгляду справи повідомлена. Крім того, від Звенигородської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Органу опіки та піклування. Порадившись на місці, колегія суддів вважає можливим розглянути справу без участі позивача ОСОБА_6, представника позивача - адвоката Лежух Т.І. та представника третьої особи - Органу опіки та піклування, які були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи і повторно не з'явилися у судове засідання без поважних причин.

Заслухавши думку відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 сторони зареєстрували шлюб 22 вересня 2007 року у відділі реєстрації шлюбу Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_9 (свідоцтво про народження а.с.6).

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2011 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.7).

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 липня 2013 року стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі до суду і до повноліття дитини (а.с.8).

18 липня 2013 року видано виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_8 аліментів (а.с.9).

З довідки-розрахунку ВДВС Звенигородського міськрайонного управління юстиції № 4114 від 10.05.2016 вбачається, що заборгованість за виконавчим документом про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 станом на 01 травня 2016 року становить 18826, 67 грн. (а.с.10-11).

Постановою державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу ДВС від 16 травня 2016 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_8 у межах суми звернення стягнення: 18826,67 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику в межах суми боргу (а.с.12).

Згідно Висновку інспектора Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області Павленка С.М., погодженого з Начальником відділу Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області Кирнос О.Г та затвердженого Начальником Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області Калюжним О.В. від 17 червня 2016 року на повідомлення ОСОБА_6 за фактом несплати аліментів на її користь з боку ОСОБА_8 кримінальна відповідальність за ст. 164 КК України настає у разі злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду грошових коштів (аліментів) на утримання дитини. Проведеними заходами підтверджуючих обставин злісного ухиляння від сплати аліментів ОСОБА_8 не встановлено (а.с.15). Відповідь Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 4413/55/01/-2016 від 21 червня 2016 року на повідомлення ОСОБА_6 обґрунтована тими ж обставинами (а.с.14).

Згідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_8 за адресою: вул. Островського, 34 в м. Ватутіне, складеного комісією у складі: начальника служби у справах дітей, головного спеціаліста служби у справах дітей, фахівця із соціальної роботи Ватутінського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді № 459 від 25.08.2016 ОСОБА_8 має задовільні побутові умови проживання, достатнє матеріальне забезпечення. У будинку створено належні умови для місця перебування та проживання сина ОСОБА_14. Мати ОСОБА_8 підтримує прагнення сина і надалі спілкуватись із малолітнім ОСОБА_9, приймати участь у його вихованні та утриманні (а.с.49).

Згідно довідки Ватутінського виробничого житлово-комунального господарства №175 від 18.08.2016 ОСОБА_8 проживає у АДРЕСА_2 та має склад сім'ї: ОСОБА_15 - мати, ОСОБА_16 - брат (а.с.50).

Згідно довідки Ватутінської міської лікарні № 1186 від 19.08.2016 ОСОБА_8, житель АДРЕСА_3 не перебуває на «Д» обліку у лікаря - нарколога Ватутінської міської лікарні (а.с.51).

Згідно довідки Ватутінської міської лікарні № 1186 від 19.08.2016 ОСОБА_8, житель АДРЕСА_3 не перебуває на «Д» обліку у лікаря - психіатра Ватутінської міської лікарні (а.с.52).

Відповідно до акту від 21.08.2016, складеного депутатом Ватутінської міської ради ОСОБА_17, ОСОБА_8 зареєстрований та проживає разом з матір'ю ОСОБА_15. Зі слів сусідів разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_8 систематично до травня 2016 року проживав син ОСОБА_18 - ОСОБА_9, 2009 року народження. ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується позитивно, спиртних та наркотичних засобів не вживає (а.с.53).

Свідок ОСОБА_19 - знайома родини ОСОБА_15 (матері відповідача), у судовому засіданні в суді першої інстанції пояснила, що знає ОСОБА_8, його матір, це хороша сім'я. І ОСОБА_8 і його мати постійно приходили за дитячими речами, так як свідок торгує на базарі дитячими речами.

Свідок ОСОБА_20 - сусідка, у засіданні суду першої інстанції пояснила, що вона бачила протягом 2014-2015 років як ОСОБА_8 гуляв з сином, грав з ним у футбол, купував іграшки. У вихідні дні ОСОБА_9 був у бабусі.

Свідок ОСОБА_21 - вихователь дитячого навчального закладу ясел-садка №8 «Журавлик», пояснила, що з ОСОБА_9 вона знайома протягом 2014-2016 років як вихователь групи, яку він відвідував. ОСОБА_8 до травня 2016 року часто забирав сина із садка, сплачував благодійні внески і квитанції за харчування, коли до нього зверталися, цікавився життям групи і життям дитини в садочку, брав участь у святах - на Новий рік та 8 Березня. ОСОБА_8 забирав сина на вихідні у п'ятницю, а у понеділок вранці на таксі привозив у садочок. Зі слів ОСОБА_9 їй відомо, що батько подарував йому годинник, велосипед. ОСОБА_14 сприймав батька радісно, хотів його бачити. ОСОБА_8 бачила у садочку до травня 2016 року поки ОСОБА_6, після повернення з-за кордону, не заборонила йому приходити. До цього не було випадків, коли батько забирав ОСОБА_9 з дитсадка, а потім приходила мати, а дитини вже в садочку не було. ОСОБА_6 зверталася до неї з проханням дати довідку, що ОСОБА_8 не цікавиться життям сина та не відвідує садочок, проте вона відмовилася. Про те, що завідувачка дитячого навчального закладу ясел-садка №8 «Журавлик» видала таку довідку їй стало відомо, коли ОСОБА_8 прийшов у садок і повідомив про це. Думає, що завідувачка дитячої установи видала таку довідку зі слів матері, не спілкуючись з батьком.

Свідок ОСОБА_15 - мати ОСОБА_8, суду першої інстанції пояснила, що із невісткою ОСОБА_6 у неї були гарні стосунки. До травня 2016 року вони з нею постійно спілкувалися у скайпі. ОСОБА_22 все літо проводив у неї до 1 вересня 2015 року поки його не відправили у садок. Кожної п'ятниці дитину вони забирали до себе, а вранці у понеділок син - ОСОБА_8 на таксі відвозив ОСОБА_22 у садочок. У 2016 році син возив онука до репетитора. Вона сама бувала у дитячому садочку, знає обох вихователів онука. Інколи вона сама віддавала вихователям спонсорські внески у дитячий садочок. Коли її невістка - ОСОБА_6 останній раз їздила до Італії, син - ОСОБА_8 щодня був з ОСОБА_22. «Вивчив з ним буквар», навчив їздити на велосипеді. В той час, коли онук проживав у них, то невістка матеріальної допомоги не надавала. Про те, що невістка зверталася з позовом про стягнення аліментів їй не було відомо. Додому до них повідомлення щодо стягнення аліментів не надходили. Коли ОСОБА_22 виповнювалося 5 років, то невістка казала, що для святкування Дня народження онука надіслала гроші своїй матері. На цьому святі була сама свідок, син ОСОБА_18, ще два її сина і сваха - мати ОСОБА_6. 1 вересня 2016 року коли вони з ОСОБА_8, був ще друг сина - ОСОБА_6, прийшли на святкування 1 вересня, то невістка викинула пакунок з подарунком для ОСОБА_22.

Свідок ОСОБА_23 - друг ОСОБА_8, пояснив, що 1 вересня 2016 року він приїхав з ОСОБА_8 і знімав на відео лінійку. ОСОБА_8 підійшов до дитини з подарунком, однак колишня дружина його навіть не підпустила до сина.

Свідок ОСОБА_24 - цивільна невістка брата ОСОБА_8, пояснила, що у ОСОБА_8 дружні стосунки з сином ОСОБА_14, вони гуляють разом, влітку часто ходили на рибалку. ОСОБА_8 купував синові іграшки, одяг, продукти.

Представник органу опіки і піклування у судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_8 батьківських прав вона затвердила на підставі документів та пояснень, наданих ОСОБА_6, які сумнівів у неї не викликали. Намагань розшукати його, зателефонувати, повідомити письмово поспілкуватися з ОСОБА_8 органом опіки та піклування не вживалося. Ніяких засобів впливу до ОСОБА_8 не застосовувалось.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доводи ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_8 зловживає спиртними напоями, не цікавиться життям сина, не турбується про його духовний і фізичний розвиток, не спілкується з ним, ухиляється від виконання батьківських обов'язків є необґрунтованими, суперечать матеріалам справи та показам свідків.

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню дитини.

Згідно з пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

За змістом зазначених норм законодавства позбавлення батьківських прав - це спосіб захисту прав та інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків так і для дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батьків або одного з них. Оскільки особа має реальну можливість виконати його але не вчиняє відповідних дій.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком Ватутінського міського суду Черкаської області, що висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_8, затверджений рішенням виконкому Звенигородської міської ради від 15.07.2016 № 174, необґрунтований, не містить доказів, що ОСОБА_8 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

Працівниками органу опіки та піклування не було проведено бесіду з обома батьками, чи родичами дитини, не взято до уваги ставлення обох батьків до виконання батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них. Висновок ґрунтується виключно на підставі пояснень та документів, наданих заявницею - ОСОБА_6 та спростовується поясненнями свідків ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_15, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_19

Крім того, згідно відповіді Звенигородської районної державної адміністрації №450/01-27 від 16.11.2016 на запит адвоката Лежух Т.І. Звенигородська районна державна адміністрація повідомила, що висновок, наданий виконавчим комітетом Звенигородської міської ради, в штаті якої відсутня служба у справах дітей (а.с.127).

У судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_8 надав ксерокопії чотирьох квитанцій на суму 500 гривень кожна, про поповнення картки Приватбанку у серпні, жовтні, листопаді, грудні 2016 року.

Виходячи з викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для позбавлення ОСОБА_8 батьківських прав, врахував характер поведінки відповідача, його ставлення до дитини, та те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і суперечить інтересам дитини.

За таких обставин колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими. Рішення суду є законним і обґрунтованим, а підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

У задоволенні апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_6 її адвоката Лежух Т.І. на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року - відмовити.

Рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, третя особа: Звенигородська міська рада Черкаської області в особі органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :