Справа №591/5761/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/592/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі: головуючого- Бойка В. Б.,

суддів - Семеній Л. І. , Шевченка В. А.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 лютого 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Агрофірма « Червоносільська », треті особи : Сумська міська рада, Старосільська сільська рада Сумського району Сумської області про визнання права власності в порядку набувальної давності,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Зарічного районного суду м. Суми з вказаним позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 лютого 2017 року відмовлено у задоволенні позову за необґрунтованістю вимог.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. При цьому вказує, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні позову, оскільки представником відповідача було визнано позов.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки та її представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ « Агрофірма « Червоносільська » ( далі ТОВ ) є неналежним відповідачем, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 335 ЦК безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий.

До 1 липня 1990 р. ( набрання чинності Законом СРСР від 06 березня 1990 року №1305-1 « Про власність в СРСР » ), за загальним правилом, безхазяйна річ надходила у власність держави.

Так, безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень », до 1 січня 2013 року облік безхазяйного нерухомого майна проводився реєстраторами бюро технічної інвентаризації, створеними до набрання чинності цим Законом та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.

Згідно з ч.ч. 1 та 4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність ), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Зі змісту вказаної норми ЦК України, а також розяснень, які містяться у п. 9 постанови пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 07.02.2014 року №5 «По судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке :

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчать про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалося протягом всього строку набувальної давності.

Виходячи з положень статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може виникати на майно, у якого немає власника, власник невідомий та він не може бути установлений. Фактичний володілець має довести, що уживав заходів щодо виявлення власника, але безрезультатно і саме тому він покликається на застосування набувальної давності для упорядкування правового режиму майна. Якщо ж за конкретних обставин можливо установити власника і причини, з яких вибуло від нього майно, не може йтися про добросовісність володіння.

Згідно з ч. 3 ст. 10, а також ст.ст. 57 та 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 не є обєктом права комунальної власності територіальної громади м. Суми ( а.с. 16 ).

ОСОБА_3 не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що товариство-відповідач є власником спірного майна або має будь-які повноваження щодо нього, а також того, що нею ( позивачкою ) вживались заходи, направлені на виявлення власника.

Отже, ОСОБА_3 звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, не вірно визначилася із суб'єктним складом учасників процессу, а судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги визнання ТОВ позову ОСОБА_3, оскільки товариство не є власником спірного майна, між сторонами у справі будь-який майновий спір відсутній. Відтак дане визнання позову відповідачем суперечить вимогам закону та не має правового значення.

Судом апеляційної інстанції перевірялися доводи апелянта відносно належності спірного майна відповідачу, проте останній листом від 05.04.2017 року повідомив про те, що ТОВ не має жодних майнових прав щодо даної квартири, будь-які документи та інформація стосовно неї в товаристві відсутні.

За встановлених обстави справи та вимог закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки ТОВ не може бути належним відповідачем за поданим ОСОБА_3 позовом про визнання права власності з вищевказаних підстав.

З огляду на вищевикладене, колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, упередженості судді при розгляді даної справи, які були б підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 лютого 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді