Справа № 643/1161/15-ц
Номер провадження 6/643/121/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2017 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Сиротников Р.Є.,

при секретарі - Новаковій Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання старшого державного виконавця Московського відділу ДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_1, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Х/о ОСОБА_1 звернувся з поданням до суду, у якому просив тимчасово обмежити право боржника, а саме ОСОБА_2 виїжджати за межі України, в якому зазначив, що в нього на виконанні перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 572415,28 грн.

Старшим державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження і боржникові надано строк для добровільного виконання рішення суду. На даний час боржник доказів оплати суми боргу не надав. Вважає, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду, в ході телефонної розмови повідомляв виконавця про намір оскаржувати рішення суду, про відсутність у нього коштів та про намір виїхати на постійне мешкання до Російської Федерації.

В зв'язку із викладеним, старший державний виконавець вважав, що оскільки за період часу з 21.05.2015 року боржником у повній мірі борг не сплачено, він фактично ухиляється від виконання рішення суду, у звязку з чим просив подання задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Московському ВДВС м. Харків ГТУЮ в Х/о перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №643/1161/15-ц виданого 18.06.2015 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2А, на користь ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 572415,28 грн.

21.07.2015 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копія якої знаходиться в матеріалах справи, і боржнику надано строк для добровільного виконання рішення суду.

Крім того, державним виконавцем в ході примусового виконання рішення суду виконано наступні дії: направлено запити до адресно-довідкового підрозділу; зясовано наявність у власності боржника нерухомого майна (частини квартири); зясовано, що боржник працевлаштований у ПБФ «Кронверк»; отримано відповіді щодо відсутності у боржника у власності транспортних засобів; зясовано, що боржник не отримує пенсію та не має відкритих розрахункових рахунків.

Також, державним виконавцем двічі здійснювався вихід за місцем мешкання боржника з метою зясувати його майновий стан, що виявилось неможливим.

Відповідно до ч.1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Разом із тим, судом враховується, що в силу статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

В той же час, відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Відтак, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питань, що пов'язані з обмеженням конституційних прав і свобод громадян, зокрема - щодо обмеження їх у праві виїзду за межі України, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.

Як вбачається з вище наведеного, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Саме державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що старшим державним виконавцем не надано належних доказів, які б беззаперечно свідчили про умисне ухилення боржника від виконання рішення суду. Зокрема, виконавець, відповідно до п.6 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Крім того, виконавцем не надано доказів, які б свідчили про намір боржника виїхати за кордон, отримання ним паспорту громадянина України для виїзду закордон, не зазначено повну інформацію про особу, а саме паспортні дані, що, в разі задоволення подання, унеможливлює виконання ухвали суду.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що подання старшого державного виконавця Гресь Д.Д., задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 50 Закону України Про виконавче провадження, ст.. 377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Московського відділу ДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_1, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Харківської області через Московський районний суд м. Харкова впродовж пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Сиротников Р.Є.