Справа № 353/948/16-ц
Провадження № 2/353/36/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2017 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна У.Ю.

з участю cекретаря - Мороз М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 14.02.2014 року вона з Відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому у виконкомі Поберезької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 1. Від шлюбу у них дітей немає. Вказує, що у неї з відповідачем різні погляди на життя, внаслідок чого між ними виникають різні непорозуміння. Протягом тривалого часу вони разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують. Дані обставини призвели до того, що між ними втрачені почуття любові та кохання один до одного, шлюб носить формальний характер, примирення між ними неможливе. Відповідач відмовляється розірвати шлюб в добровільному порядку, а тому просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

В судове засідання Позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, проте у позовній заяві просила справу розглядати без її участі, оскільки вона виїжджає за межі області.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, однак до суду подав письмову заяву в якій вказав, що позов визнає, не заперечує щодо його задоволення та просив розгляд справи провести без його участі.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 14 лютого 2014 року між Позивачкою та Відповідачем у виконкомі Поберезької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області зареєстровано шлюб (а.з. № 1), що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3).

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Судом встановлено, що Відповідач та Позивачка шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають, примирення між ними не можливе. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам Позивачки, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, а подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам Позивачки і даний шлюб слід розірвати.

Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України).

Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити.

В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позовну вимогу Позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід відновити дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 61, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який був зареєстрований 14 лютого 2014 року у виконкомі Поберезької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 1- розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тлумацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 223 ЦПК України.

Головуюча У.Ю. Луковкіна