Справа № 2-3639/17
У Х В А Л А

06 квітня 2017 року суддя Солом?янського районного суду м. Києва Кізюн Л.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ «Київобленерго», третя особа: ОСОБА_3, про визнання договору про користування електричною енергією укладеним, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, яка не відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява має містити в собі найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі, також зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Відповідно до ст.ст. 3, 15 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Права, свободи та інтереси фізичних осіб захищаються у спосіб, визначений законами України.

Способи захисту цивільних прав встановлено ст.16 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Так, у позовній заяві:

не зазначено підстав пред'явлення даного позову, з точки зору порушених, невизнаних чи оспорюваних прав позивачів, не викладено, які його права порушені, яким чином передбачений шлях поновлення і яких саме порушених прав позивача, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких він звертається до суду та обґрунтовуює свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування.

Позивач не ставить до відповідача жодних позовних вимог, у позовній заяві не зазначений спосіб захисту права, який позивач просить суд застосувати по відношенню до нього.

В позовній заяві має міститись посилання на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Позивачеві потрібно зазначити до кого заявляються позовні вимоги.

Крім того, вимоги позовної заяви є неконкретизованими, оскільки в позовній заяві не зазначено зміст позовних вимог щодо відповідача.

Згідно вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Позивач при зверненні до суду з позовною заявою, не додає квитанції про сплату судового збору, посилаючись на вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»,як на підставу звільнення від оплати судового збору, оскільки вважає, що на спірні відносини поширюються приписи даного Закону.

Закон України «Про захист прав споживачів» є нормативно-правовим актом, що регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів розяснено, що оскільки ЗУ «Про захист прав споживачів» не визначає меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму, побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду, доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян.

У позовній заяві позивач посилаються на Закон України «Про захист прав споживачів», однак як вбачається з позовної заяви, позовні вимоги не стосуються порушень прав відповідно до вказаного закону.

Твердження позивача про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути прийняті до уваги, оскільки правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Законом України «Про судовий збір», який є спеціальним нормативно-правовим актом, а саме статтею 5 визначено пільги щодо сплати судового збору.

Зі змісту статті 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що до переліку позивачів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях споживачі послуг не віднесені.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено пільги щодо сплати судового збору споживачів послуг, тому посилання позивача на Закон України «Про захист прав споживачів» є безпідставним.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» зі змінами і доповненнями, судовий збір за подачу позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (640,00 грн.).

Тому, враховуючи вищенаведені норми закону, позивачу потрібно надати суду оригінал документа про оплату судового збору у розмірі 640,00 грн. за вимогу немайнового характеру, відомості про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, або документ, який підтверджує наявність у позивача пільг при його оплаті.

Відповідно до ч.1 ст. 120 ЦПК України до позовної заяви (викладеної у новій редакції з усіма зазначеними судом усунутими недоліками) потрібно додати її копії та копії документів, що додаються до неї, у кількості відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства, то позивачам слід надати строк для усунення зазначених недоліків.

Враховуючи викладене і керуючись Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 119, 120, 121 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ «Київобленерго», третя особа: ОСОБА_3, про визнання договору про користування електричною енергією укладеним - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків протягом п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кізюн