Справа №489/1967/15-ц 02.02.2017 02.02.2017 02.02.2017
Справа № 489/1967/15-ц
Провадження №22-ц/784/129/17 Суддя першої інстанції - Губницький Д.Г.
Категорія 34 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 лютого 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Крамаренко Т.В.,

суддів - Данилової О.О., Ямкової О.О.,

із секретарем - Гавор В.Б.,

за участю: представника позивачки - ОСОБА_2, представника третьої особи - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Автогосподарства Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, Батальйону патрульної служби ММУ УМВС України в Миколаївській області, ОСОБА_5 за участю третьої особи - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області (далі - УМВС України в Миколаївській області) про стягнення шкоди, завданою дорожньо-транспортною пригодою,

в с т а н о в и л а:

В березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до УМВС України в Миколаївській області, ОСОБА_5 про стягнення шкоди, завданою дорожньо-транспортною пригодою.

Позивачка зазначала, що 22 жовтня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного їй автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 та службового автомобіля марки «Нива Шевроле» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням інспектора патрульної служби УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_5 Винним у скоєні вказаної ДТП визнано ОСОБА_5 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП належний їй транспортний засіб отримав механічні пошкодження у зв'язку з чим їй спричинено матеріальну шкоду на суму 112 748,67 грн.

Посилаючись на викладене позивачка просила суд стягнути в солідарному порядку з УМВС України в Миколаївській області та ОСОБА_5 на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди112 748,67 грн.

В подальшому ОСОБА_4 збільшила розмір позовних вимог та просила стягнути з УМВС України в Миколаївській області та ОСОБА_5 солідарно на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 174 008, 97 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 3 червня 2015 року відповідача УМВС України в Миколаївській області замінено на належного відповідача - Автогосподарство УМВС України в Миколаївській області, залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Батальйон патрульної служби ММУ УМВС України в Миколаївській області.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з Батальйону патрульної служби ММУ УМВС України в Миколаївській області на користь ОСОБА_4 172 707,21 грн. матеріальної шкоди та 1 725, 05 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі представник третьої особи - УМВС України в Миколаївській області, посилаючись на порушення судом норм процесуального права просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За положеннями статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В роз'ясненнях що містяться в пунктах 4,6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За статтею 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхніх працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду така особа заподіяла у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника.

З матеріалів справи вбачається та таке встановлено судом, що ОСОБА_5 22 жовтня 2014 року о 19-20 год., керуючи транспортним засобом «Нива Шевроле», реєстраційний номер НОМЕР_4, по вул. Корабелів в м. Миколаєві, в районі регульованого перехрестя з вул. Чигрина, не впевнившись в безпеці свого маневру, виїхав на перехрестя на заборонений сигнал світлофора «червоний» та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6, який рухався по вул. Чигрина на дозволений сигнал світлофора «зелений». В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2015 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 26 лютого 2015 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.(т.1 а.с. 9-11).

Автомобіль «Audi Q3», реєстраційний номер НОМЕР_3 16 квітня 2013 року зареєстрований за ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 15).

Автомобіль «Нива Шевроле» реєстраційний номер НОМЕР_4 відповідно до наказу №185 начальника УМВС України в Миколаївській області від 20 березня 2012 року зареєстрований за Автогосподарством УМВС України в Миколаївській області і закріплений за Батальйоном патрульної служби ММУ УМВС України в Миколаївській області, та переданий останньому за актом приймання - передачі.

У 2014 року вказаний автомобіль знаходився на балансі Батальйону патрульної служби ММУ УМВС України в Миколаївській області.

Наказом в.о. командира Батальйону патрульної служби ММУ УМВС України в Миколаївській області від 12 травня 2014 року автомобіль «Нива Шевроле» реєстраційний НОМЕР_5 закріплений за прапорщиком міліції ОСОБА_5, інспектором патрульної служби взводу №1 роти №3 (т. 1 а.с. 41-45, 127, 132).

З копії журналу обліку виїзду та повернення службового автотранспорту Батальйону патрульної служби ММУ УМВС України в Миколаївській області та копії рапорту співробітника ДАІ з обслуговування м. Миколаєва на ім'я заступника начальника УМВС України в Миколаївській області вбачається, що 22 жовтня 2014 року автомобіль «Нива Шевроле» реєстраційний номер НОМЕР_4 було виділено прапорщику ОСОБА_5 (т. 1 а.с.113,114).

Отже, у 2014 року вказаний автомобіль знаходився на балансі Батальйону патрульної служби ММУ УМВС України в Миколаївській області та під час скоєння ДТП прапорщик міліції ОСОБА_5 виконував службові обов'язки вказаного Батальйону.

Відомостей про страхування автомобіля «Нива Шевроле» реєстраційний НОМЕР_5, відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» матеріали справи не містять.

З відповіді МТСБУ України від 9 листопада 2015 року вбачається, що ОСОБА_4 заяву про страхове відшкодування не подала, неотримання відшкодування від МТСБУ підтвердив представник останньої (а.с. т. 1 а.с.212).

10 листопада 2014 року ФОП ОСОБА_7, який через ТОВ «ЕАК «Довіра» надавав послуги аварійного комісара МТСБУ було складено протокол огляду транспортного засобу та 26 листопада 2014 року складено звіт де зазначено, що вартість відновлювального ремонту на листопад 1024 року складає 114 616, 33 грн. (т. 1 а.с.16-17, 217-227).

Згідно копії рахунку - фактури ФОП ОСОБА_8 від 18 листопада 2014 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 112 748,67 грн. (т. 1 а.с.12-13).

З наданих представником позивачки 31 березня 2015 року та оригіналу акту прийняття робіт від 12 травня 2015 року автомобіль «Audi Q3», реєстраційний номер НОМЕР_3 був відремонтований за ціною 174 008,97 грн. (т. 2 а.с.21, 22).

Об'єм пошкоджень та відновлювальних робіт, зазначених в рахунках-фактурах ФОП ОСОБА_8 від 18 листопада 2014 року та 31 березня 2015 року співпадає.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи від 05 травня 2016 року, проведеної Миколаївським відділенням Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, сума матеріального збитку як сукупність вартості відновлювального ремонту та величини втрати товарного виду з нульовим коефіцієнтом фізичного зносу складає: 172 707,21 грн. на травень 2015 року на момент відновлення автомобілю «Audi Q3», реєстраційний номер НОМЕР_3 та 119 281,06 грн. на жовтень 2014 року - дату ДТП (т. 2 а.с.32-50).

Батальйон патрульної служби ММУ УМВС України в Миколаївській області та Автогосподарство УМВС України в Миколаївській області відповідно до Положень про них є юридичними особами, з власними печатками, рахунками в банках, підпорядковані УМВС як самостійні структурні підрозділи (т.1 а.с. 31-40).

На теперішній час вказані юридичні особи знаходяться в стані припинення, відомості про їх ліквідацію до ЄДРПОУ не внесені (т. 2 а.с.66-67).

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що винні дії ОСОБА_5 знаходяться в прямому зав'язку із завданою позивачці майновою шкодою, який на час скоєння ДТП виконував службові обов'язки Батальйону патрульної служби ММУ УМВС України в Миколаївській області.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що рахунок-фактура ФОП ОСОБА_8 від 31 березня 2015 року та акт-приймання ФОП ОСОБА_8 від 12 травня 2015 року не є належними доказами, тому, що ФОП ОСОБА_8 припинила свою діяльність не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з витягу Державного реєстру юридичних та фізичних осіб, остання припинила свою діяльність 3 червня 2015 року та знята з обліку 14 січня 2016 року.

Доводи про те, що в рахунку-фактурі ФОП ОСОБА_8 від 31 березня 2015 року об'єм пошкоджень вказаний більший ніж зафіксований в протоколі огляду від 10 листопада 2014 року, складений ФОП ОСОБА_7 не заслуговують на увагу, оскільки в протоколі зафіксовано лише пошкодження, а рахунок - фактура включає крім пошкоджень і відновлювальні роботи.

Крім того, вартість відновлювального ремонту у звіті ФОП ОСОБА_7 від 26 листопада 2014 року - 114 616, 33 грн., а у рахунку-фактурі ФОП ОСОБА_8 від 18 листопада 2014 року - 112 748,67 грн., що свідчить про узгодженість пошкоджень та відновлювальних робіт.

Посилання на відсутність доказів щодо відновлення пошкодженого автомобіля у 2015 році не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини узгоджуються з матеріалами справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ч.1 ст. 308 ЦПК України підлягає відхиленню.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Т.В. Крамаренко Т.В. Крамаренко

Судді: О.О. Данилова

О.О. Ямкова