10 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ІзмайловоїТ.Л., Карпенко С.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, тертя особа - Служба у справах дітей та сімʼї Броварської міської ради Київської області, про визначення місця проживання дітей,
за касаційною скаргою ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 листопада 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5, тертя особа - Служба у справах дітей та сімʼї Броварської міської ради Київської області, про визначення місця проживання дітей.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 17 серпня 2001 року між нею та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2016 року.
За час перебування в шлюбі, у сторін народились доньки: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Посилаючись на фактичне припинення шлюбних стосунків із жовтня 2015 року та вирішення питання про розірвання шлюбу у судовому порядку, а також на наявність спору щодо місця проживання дітей, оскільки відповідач у січні та лютому 2016 року відмовлявся повернути дітей, ОСОБА_4 просила визначити місце проживання дітей разом із нею.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від

09 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено. Визначено місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матірʼю ОСОБА_4

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 15 листопада

2016 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ОСОБА_5 не заперечує щодо проживання дітей разом із матірʼю ОСОБА_4

Судами встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 17 серпня 2001 року між сторонами зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2016 року.

За час перебування в шлюбі, у сторін народились доньки: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 19 квітня 2016 року № 250 «Про надання висновку до суду щодо визначення місця проживання малолітніх дітей» вирішено надати ОСОБА_4 висновок до суду про визначення місця проживання її малолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно якого орган опіки та піклування надав висновок щодо визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матірʼю -

ОСОБА_4 (а. с. 61-62).

При цьому, згідно вказаного висновку, встановлено, що батько малолітніх дітей - ОСОБА_5 під час бесіди із спеціалістом служби, повідомив про те, що не заперечує проти надання висновку до суду щодо визначення місця проживання дітей разом із матірʼю - ОСОБА_4

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінних доказів (ст. 212 ЦПК України) дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки встановив, що ОСОБА_5 не заперечував проти надання висновку до суду щодо визначення місця проживання дітей разом із матірʼю - ОСОБА_4

Крім того, суди вірно вважали безпідставними посилання відповідача на необхідність відмови у позові у звʼязку з відсутністю спору щодо місця проживання дітей, встановивши, що на час звернення до суду такий спір існував, а тому доводи скаржника про відсутність спору між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є безпідставними.

При цьому слід зазначити, що ОСОБА_4 звертаючись до суду із позовними вимогами про визначення місця проживання дітей, реалізує своє право встановлене Законодавством України щодо захисту порушеного права в судовому порядку, що також дає підстави вважати, що між сторонами існує спір.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів та до не згоди з висновком судів першої та апеляційної інстанцій.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 листопада 2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від

09 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від

15 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, тертя особа - Служба у справах дітей та сімʼї Броварської міської ради Київської області, про визначення місця проживання дітей залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко