Справа № 307/2497/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

14 лютого 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої Готра Т.Ю.

суддів Бисаги Т.Ю., Собослоя Г.Г.,

при секретарі Шукаль О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа відділ державної виконавчої служби Тячівського району про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, який обґрунтовував тим, що 13.05.2016р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис № 3912 про стягнення з нього грошових коштів в сумі 44177,51 грн., як заборгованість за кредитно-заставним договором від 22.09.2006 року, укладеним між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» 22.09.2006 р., згідно якого він отримав кредит в сумі 15000 грн. строком повернення до 22.09.2009 року. Вважає, що вказаний виконавчий напис нотаріусом було чинено з порушенням вимог ст. 88 Закону України "Про нотаріат", так як подані банком документи не підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника, та після спливу трирічного строку права вимоги на вчинення цього виконавчого напису. А тому позивач просив суд визнати виконавчий напис №3912 від 13 травня 2016 року вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу ОСОБА_2 про стягнення з нього 44177,51 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Тячівського районного суду від 13 жовтня 2016 року позов задоволено. Визнано виконавчий напис № 3912 від 13.05.2016 р. вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 44177.51 грн. таким, що не підлягає виконанню.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

У судовому засіданні представник апелянта ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала.

Представник позивача ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнав, просив таку відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Позивач ОСОБА_1 та приватний нотаріус ОСОБА_2 у судове засідання не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому їх неявка згідно ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 22.09.2006 р. між ЗАТ КБ "Приватбанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк") та ОСОБА_1 був укладений кредитно-заставний договір № MKG0SE00000563, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 15000 гривень на строк по 22.09.2009 р. включно.

Згідно з виписки розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 06.04.2016 р. за ОСОБА_1 рахується заборгованість в сумі 44177,51 грн., яка складається із залишку заборгованості за кредитом в сумі 2025,58 грн., суми заборгованості по відсотках 12325,47 грн., заборгованості по комісії в сумі 382,78 грн. та заборгованості по пені в сумі 29443.68 грн. (а.с. 34).

Згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно з п.п.3, 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Пунктом 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

В даному випадку приватним нотаріусом ОСОБА_2 правомірно було перевірено наявність необхідних документів, поданих банком, для вчинення виконавчого напису.

Разом з цим, в порушення вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат» спірний виконавчий напис нотаріусом ОСОБА_2 від 13.05.2016 року було вчинено після спливу трирічного строку права вимоги банку на стягнення кредитної заборгованості за кредитно-заставним договором, укладеним між ОСОБА_1 та Банком 22.09.2006 року, право вимоги за яким банк набув ще 22.09.2009 року із настанням строку повернення кредиту, відсотків та інших платежів за кредитом (п.1.1 кредитно-заставного договору), а не 06.05.2016 року, як помилково вважає апелянт, так як цей строк боржником не переривався, оскільки ним після 22.09.2009 року будь-яких платежів за указаним кредитним договором не здійснювалося.

Отже встановивши, що спірний виконавчий напис приватним нотаріусом було вчинено з порушенням вимог закону, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про визнання його недійсним.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.308 ЦПК України підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга банку відхиленню, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча : Судді :