Справа № 2-2411/11
Провадження № 2/639/3/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Антохіної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 місцевої прокуратури №2 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи приватний нотаріус ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_6, приватний нотаріус ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_8 заклад охорони здоровя «ОСОБА_1 обласна клінічна психіатрична лікарня №3» про визнання недійсними договору купівлі-продажу та визнання права власності, суд

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Жовтневого району м. Харкова в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна.

В подальшому позивач звернувся із уточненим позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи приватний нотаріус ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_6, приватний нотаріус ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_7 та просив суд постановити рішення, на підставі якого визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири №5, що знаходиться в м. Харкові по вул. Катаєва, б. 13, укладений 06.08.2008 року між ОСОБА_10, що діяла в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_4; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири №5, що знаходиться в м. Харкові по вул. Катаєва, б. 13, укладений 15.10.2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5; повернути сторони у первинний стан та визнати право власності на квартиру №5, що знаходиться по вул. Катаєва, б. 13 за ОСОБА_2

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що до прокуратури Жовтневого району м. Харкова звернувся директор ОСОБА_8 закладу охорони здоровя «ОСОБА_1 обласна клінічна психіатрична лікарня№3» ОСОБА_11 з проханням захистити майнові та житлові права хворою ОСОБА_2, яка мешкала у квартирі АДРЕСА_1 та перебуває на стаціонарному лікуванні у вказаному лікарняному закладі з 19.12.2005 року. ОСОБА_2 визнана недієздатною та її опікуном призначено ОСОБА_9 Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної в м. Харкові ради ОСОБА_10 надано дозвіл на продаж вищезазначеної квартири від імені її підопічної ОСОБА_2 та надано дозвіл ОСОБА_10 на купівлю житлового будинку з господарськими будівлями у селі Мурафа Краснокутського району Харківської області, вул. Ветеринарна, б. 11 на імя підопічної ОСОБА_2

Позивач зазначає, що на виконання вказаного рішення ОСОБА_10 відповідно до договору купівлі-продажу від 06.08.2008 року було продано квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_4 Однак вказане житло у селі Мурафа ОСОБА_10 придбано не було, чим істотно погіршені житлові умови ОСОБА_2, яка знята з реєстраційного обліку зі свого помешкання та за іншою адресою не зареєстрована.

Крім того, 15.10.2008 року квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу було продано ОСОБА_5

Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради у м. Харкові від 05.08.2008 року №47-17 ОСОБА_10 надано дозвіл на продаж квартири АДРЕСА_3 від імені підопічної ОСОБА_2 Зазначене рішення прокуратурою Жовтневого району м. Харкова було опротестоване як винесене незаконно.

Позивач вказує, що рішенням виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради від 10.03.2011 року №130 протест прокурора Жовтневого району м. Харкова №04-25-242вих-11 від 22.02.2011 року задоволено, рішення виконавчого комітету Жовтневої районної в м. Харкові ради від 05.08.08 року №47-17, яким ОСОБА_10 дозволено продаж від імені ОСОБА_2 вищезазначеної квартири, скасовано.

Позивач вважає, що опікуном ОСОБА_10 не було вжито заходів для збереження майна своєї підопічної ОСОБА_2 та продано квартиру на підставі незаконного рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради про надання дозволу на продаж, а тому оскільки квартиру АДРЕСА_4 було придбано в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати, то власник має право на витребування вказаного майна від добросовісного покупця.

Тому, на думку позивача обидва договори купівлі-продажу є недійсними і порушують права недієздатної особи, у звязку з чим вони звернулися до суду з даним позовом.

25.05.2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, відповідно до Прикінцевих положень якого, втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про прокуратуру», перелік та територіальна юрисдикція яких визначається в Додатку до цього закону. У звязку з викладеним, органом який є правонаступником прокуратури Жовтневого району міста Харкова являється ОСОБА_1 місцева прокуратура №2.

Представник позивача ОСОБА_1 місцевої прокуратури №2 - ОСОБА_12, яка діє на підставі довіреності від 19.12.2016 року, у судовому засіданні позов підтримала, та дала пояснення про обставини, які викладені у рішенні вище.

Суду надані документи щодо зміни прізвища відповідача ОСОБА_10, а саме як вбачається із копію свідоцтва про шлюб 04.07.2009 року укладено шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_10, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_13.(а.с. 239)

14.08.2014 року укладено шлюб між ОСОБА_14 та ОСОБА_9, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_14. (а.с.240).

На підставі наданих суду документів, суд вважає належним відповідачем ОСОБА_3

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_15, який діє на підставі довіреності від 10.01.2017 року у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що прокуратура звернулася із незаконною вимогою про скасування рішення виконавчого комітету, яке задоволено. ОСОБА_10 не придбала житловий будинок за першим рішенням про надання дозволу на продаж квартири та купівлю житлового будинку від 05.08.08 року у звязку з тим, що продавець від продажу відмовився. В подальшому рішенням виконавчого комітету №76-6 від 02.12.2008 року ОСОБА_10 було надано дозвіл підписати договір купівлі-продажу буд.№10 по вул. Жовтневій у с. Стара Покровка Чугуївського району Харківської області з надвірними будівлями на імя недієздатної ОСОБА_2, після чого такий договір було підписано 05.02.2009 року. Таким чином, права недієздатної ОСОБА_2 ніяким чином не були порушені, перше рішення виконкому не було виконано до кінця з причин, які не залежали від ОСОБА_10, друге рішення виконано у повному обсязі. Стосовно спірної квартири АДРЕСА_3 пояснив, що ця квартира десять років стояла без нагляду, в ній нічого не було, вона була непридатна для проживання, тому в інтересах недієздатної ОСОБА_2 вона була продана. Вважає позов необґрунтованим та безпідставним та просить у його задоволенні відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_16, який діє на підставі угоди з адвокатом від 28.07.2011 року, у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні вищенаведеним.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав письмові заперечення проти позову з посиланням на наступне. Рішенням Конституційного суду України №7 /рп/2009 від 16.04.2009 року за конституційним поданням ОСОБА_1 міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 19, ст. 144 Конституції України, ст. 25, ч. 14 ст. 46, ч. 1, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» зазначено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Зазначає, що така правова підстава визнання недійсними договорів купівлі-продажу, як скасування рішення №47-17 є нікчемною, так як на підставі цього рішення виникли правовідносини, учасники яких заперечують проти скасування рішення. Це рішення стосовно відчуження житла було виконано 06.08.2008 року, коли ОСОБА_10, яка діяла від імені підопічної ОСОБА_2, уклала договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 з ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_5 в запереченнях вказує, що на час відчуження квартири ОСОБА_10 мала дозвіл на такий правочин, так як рішення №47-17 від 05.08.2008 року про надання дозволу ОСОБА_10 на продаж квартири від імені ОСОБА_2 було скасовано лише 10.03.2011 року. З цього випливає, що на час відчуження квартири ОСОБА_10 мала право на такий правочин.

Крім того, вказує, що прокуратурою свідомо приховується той факт, що ОСОБА_10 з обєктивних причин, а саме відсутність подальшої згоди продавця, не змогла придбати на імя ОСОБА_2 вказане у рішенні №47-17 житло по вул. Ветеренарній, б. 11 у селі Мурафа Краснокутського району Харківської області. Однак нею 05.02.2009 року придбане житло на імя ОСОБА_2 у м. Чугуїв Харківської області.

Зазначає, що в позові відсутнє правове обґрунтування підстав визнання недійсним договору купівлі-продажу від 15.10.2008 року, за яким ОСОБА_4 продав йому спірну квартиру, посилаючись на те, що постановою Пленуму Верховного сулу України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що згідно зі статтею 217 ЦК (435-15 ) правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до статті 217 ЦК суд може визнати недійсною частину правочину, з'ясувавши думку сторін правочину. Якщо у недійсній частині правочин був виконаний однією зі сторін, суд визначає наслідки його недійсності залежно від підстав, з яких він визнаний недійсним. Реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Тому на підставі вищенаведеного просить у задоволенні позову відмовити. (а.с. 42-45)

Третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_6, у судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Через канцелярію суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначила, що 06.08.2008 року нею було посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3. Обставини не памятає, так як сплинув час, але з архівних матеріалів вбачається, що посвідчено було договір на підставі рішення опікунської ради №47-17 від 05.08.2008 року, яка надала дозвіл продати ОСОБА_10, опікуну недієздатної ОСОБА_2, квартиру. Додатково було надано всі необхідні документи: свідоцтво про право власності на житло, витяг з КП ХМБТІ для відчуження, довідки про відсутність заборон, довідка про кількість зареєстрованих осіб (копії надані до заяви). Викладені обставини є повними, більше нічого доповнити не може. Просить слухати справу у її відсутність. (а.с. 80) В подальшому також надала суду заяви з проханням слухати справу у її відсутність та винести рішення на розсуд суду. (а.с. 200,214).

Третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_7, у судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Через канцелярію суду надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність. (а.с. 217)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.04.2013 року до участі у справі у якості 3-тьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_8 заклад охорони здоровя «ОСОБА_1 обласна клінічна психіатрична лікарня №3».

Представник третьої особи - ОСОБА_8 закладу охорони здоровя «ОСОБА_1 обласна клінічна психіатрична лікарня №3» у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Відповідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

В силу ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими.

Так, судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.05.2008 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано недієздатною. Встановлено над недієздатною ОСОБА_2 опіку. Призначено ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 4 кв. 115, опікуном недієздатної ОСОБА_2 (а.с.9-10)

На підставі свідоцтва про право власності від 25 червня 2008 року, виданого відділом приватизації Управління ОСОБА_8 майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради ОСОБА_10 на праві власності належала квартира АДРЕСА_3.(а.с.81)

Рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради №47-17 від 05.08.2008 року надано дозвіл ОСОБА_10 на продаж квартири АДРЕСА_3. Цим же рішенням надано ОСОБА_10, яка діє від імені недієздатної ОСОБА_2 дозвіл на купівлю житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою вул. Ветеринарна, б. 11 с. Мурафа Краснокутського району Харківської області. (а.с. 11)

На виконання зазначеного рішення ОСОБА_10 від імені недієздатної ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_6 06.08.2008 року, продала ОСОБА_4Л, квартиру АДРЕСА_3.(а.с.12-13)

Як пояснила приватний нотаріус ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_6 в наданій суду заяві, 06.08.2008 року нею було посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 на підставі рішення опікунської ради №47-17 від 05.08.2008 року, яка надала дозвіл продати ОСОБА_10, опікуну недієздатної ОСОБА_2, квартиру. Додатково було надано всі необхідні документи: свідоцтво про право власності на житло, витяг з КП ХМБТІ для відчуження, довідки про відсутність заборон, довідка про кількість зареєстрованих осіб.(а.с.24)

Однак, як пояснив у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_15, та що не було спростоване, ОСОБА_10 не придбала житловий будинок, вказаний у рішенні виконкому №47-17 про надання дозволу на продаж квартири та купівлю житлового будинку від 05.08.08 року, у звязку з тим, що продавець в подальшому відмовився від продажу будинку.

Тому суд вважає, що вищезазначене рішення виконкому не було виконане у повній мірі з обставин, не залежних від ОСОБА_3

15 жовтня 2008 року ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 з ОСОБА_5, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_7 (а.с.14-15)

Позивач посилається на те, що рішенням виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради №130 від 10.02.2011 року задоволено протест прокурора Жовтневого району м. Харкова №04-25-242 вих. 11 від 22.02.2011 року на рішення виконавчого комітету Жовтневої районної в м. Харкові ради №47-17 від 05.08.2008 року «Про дозвіл ОСОБА_10 на продаж квартири АДРЕСА_3 та купівлю житлового будинку» та зазначене рішення скасовано як винесене незаконно. Тому вважає, що ОСОБА_10 не мала законних підстав на продаж квартири.

Однак, з вказаною позицією суд не погоджується, оскільки матеріали справи містять копію постанови Харківського районного суду Харківської області від 20 грудня 2012 року за позовом ОСОБА_5 до Виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради, треті особі прокурор Жовтневого району м. Харкова, ОСОБА_9, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення. Відповідно до вказаної постанови визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради №130 від 10 березня 2011 року «Про розгляд протесту прокурора Жовтневого району м. Харкова» щодо скасування рішення виконавчого комітету Жовтневої районної в м. Харкові ради від 05 серпня 2008 року №47-17 «Про дозвіл ОСОБА_10 на продаж квартири АДРЕСА_3 від імені підопічної ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4». Постанова набрала законної сили. (а.с.128-130)

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки постановою Харківського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2012 року визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради №130 від 10 березня 2011 року «Про розгляд протесту прокурора Жовтневого району м. Харкова» щодо скасування рішення виконавчого комітету Жовтневої районної в м. Харкові ради від 05 серпня 2008 року №47-17 «Про дозвіл ОСОБА_10 на продаж квартири АДРЕСА_3 від імені підопічної ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4», то відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України це рішення не може бути належним та допустимим доказом в даній справі.

Відповідно до ст. 67 ЦК України опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного, зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Згідно вимог ст. 71 ЦК України опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування: відмовитися від майнових прав підопічного; видавати письмові зобов'язання від імені підопічного; 3) укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; 4) укладати договори щодо іншого цінного майна.

Так, матеріали справи містять рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради №76-6 від 02.12.2008 року про дозвіл ОСОБА_10 підписати договір купівлі-продажу б. №10 по вул. Жовтневій у с. Стара Покровка Чугуївського району Харківської області з надвірними будівлями на імя недієздатної ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.(а.с. 59)

Такий договір купівлі-продажу житлового будинку №10 по вул. Жовтнева в селі Стара Покровка Чугуївського району Харківської області було посвідчено 05.02.2009 року приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_17, між продавцем ОСОБА_18 та ОСОБА_10, яка діє за свою підопічну недієздатну ОСОБА_2 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 травня 2008 року, Рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Харкові ради №76-6 від 02.12.2008 року.(а.с. 144-145)

Тому суд вважає, що права недієздатної ОСОБА_2 ніяким чином не були порушені, оскільки відчуження квартири недієздатної ОСОБА_2 відбулося з дозволу органу опіки та піклування, яким виступав виконавчий комітет Жовтневої районної у м. Харкові ради. При цьому перше рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради не було виконано до кінця з причин, які не залежали від ОСОБА_10, оскільки продавець відмовився від продажу будинку, друге рішення виконано у повному обсязі.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 72 ЦК України опікун зобов'язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах.

Позивач у справі не надав суду доказів, які б свідчили про невиконання опікуном ОСОБА_3 своїх обовязків, передбачених цивільним кодексом України відносно підопічної ОСОБА_2 та порушення її прав.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» звернуто увагу суддів на те, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оспорювані правочини не можуть бути визнані судом недійсними, оскільки вони були укладені з дотримання вимог чинного законодавства, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Стаття 4 ЦПК України зазначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд дійшов висновку, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту цивільного права виходячи із наступного.

Так, позивач просить визнати недійсними два договори купівлі-продажу, повернути сторони у первинний стан та визнати право власності на квартиру №5, що знаходиться по вул. Катаєва, б. 13 за ОСОБА_2

Однак, як вбачається із узагальнення Верхового суду України від 24.11.2008 року практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними, якщо після укладення недійсного правочину було укладено ще декілька, то вбачається правильним визнавати недійсними не всі правочини, а лише перший і заявляти позов про витребування майна в останнього набувача. Проте в цьому випадку немає перешкод для задоволення лише віндикаційного позову, оскільки право на витребування майна з чужого володіння не потребує визнання недійсним правочину, за яким майно вибуло від законного власника.

Така ж правова позиція викладена у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Суд зазначає, що визнання правочину недійсним пов'язане з анулюванням майнових наслідків його вчинення і встановленням наслідків, передбачених законом. Тому належне вирішення цього питання має велике значення не тільки для учасників таких правовідносин, а й для третіх осіб.

Відносно вимог позивача про повернення сторін у первинний стан та визнання права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2, суд зазначає, що вони є похідними від вимог про визнання правочинів недійсними, тому також не підлягають задоволенню.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 61, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України , ст. ст. 67,71,72 ЦК України,

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 місцевої прокуратури №2 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи приватний нотаріус ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_6, приватний нотаріус ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_8 заклад охорони здоровя «ОСОБА_1 обласна клінічна психіатрична лікарня №3» про визнання недійсними договору купівлі-продажу та визнання права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Труханович