АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Васильченко О.В.
№22-ц/796/2330/2017 Доповідач Кравець В.А.
Справа №6-38/10
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мазурик О.Ф.,

за участю секретаря Гоін В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника заявника Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» - Корнієнко Яни Андріївни на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 07 вересня 2016 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, зацікавлена особа: ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 рокуПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» звернулося в суд із заявою, в якій просило поновити строк для пред'явлення виконавчого листа по справі № 6-38/2010, виданого 19.04.2010 року стосовно боржника ОСОБА_3 до виконання.

Мотивувало заяву тим, що постановою Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві від 25.11.2014 року повернуто виконавчий документ стягувачеві у зв'язку з відсутністю майна, на яке може бути звернуто стягнення та відомостей щодо боржника ОСОБА_3

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17.03.2016 № 169 «Про віднесення ПАТ «Банк ПЕТРОКОММЕРЦ-Україна» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.03.2016 № 368 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк ПЕТРОКОММЕРЦ-Україна» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

13.04.2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 505 про продовження строків тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк ПЕТРОКОММЕРЦ-Україна» з 18.04.2016 до 22.04.2016 включно.

З метою недопущення порушення прав вкладників та можливості здійснити всі виплати при процедурі ліквідації Банк змушений звернутися до суду із вказаною заявою.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 07 вересня 2016 року у задоволенні заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, представник заявника ПАТ«Банк Петрокоммерц-Україна» - Корнієнко Я.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову про задоволення заяви, посилаючись на невідповідність ухвали нормам процесуального права.

Крім того, на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.03.2016 року № 169 «Про віднесення ПАТ «Банк ПЕТРОКОММЕРЦ-Україна» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.03.2016 № 368 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк ПЕТРОКОММЕРЦ-Україна» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк ПЕТРОКОММЕРЦ-Україна» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 18.03.2016 до 17.04.2016 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Банк ПЕТРОКОММЕРЦ-Україна», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ґулею Олександру Івановичу строком на один місяць з 18.03.2016 до 17.04.2016 включно.

13.04.2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 505 гро продовження строків тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк ПЕТРОКОММЕРЦ-Україна» з 18.04.2016 до 22.04.2016 включно.

Вищевказаним рішенням процедуру ліквідації продовжено з 22.04.2016 до 21.04.2018 включно.

У зв'язку з великим об'ємом документів, що передавалися, передача усіх матеріалів по справам затягнулась приблизно на 2-3 місяці з початку їх передачі. В результаті чого на цей проміжок часу, 2-3 місяці, було припинення виконання стягнення заборгованості, у зв'язку з чим була пропущена велика кількість різного роду строків.

Під час вивчення представниками Уповноваженої особи ФГВФО справ, які вже перебували на стадії чи то на судовому розгляді, чи у виконавчому провадженні, було виявлено, що велика кількість строків була пропущенна.

Працівники банку проявили халатність та недбалість у виконанні покладених на них обов'язків, що призвело до пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа №6-38/10, виданого 19.04.2010р. Подільським районним судом м. Києва, до виконання.

Вказує на те, що ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» перебуває у процесі ліквідації, будь-які кошти, а в даному випадку сума стягнення, не є малою (109 517,45 грн.), які стягуються на користь апелянта, йдуть на погашення виплат для вкладників та заробітної плати працівників банку.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що стягувачем, у порушення вимог ст. 371 ЦПК України, не надано суду жодних об'єктивних доказів, які б дали можливість зробити висновок про наявність поважних причин щодо неможливості пред'явити виконавчий лист до примусового виконання рішення суду в належний строк.

Проте, з таким висновком суду погодитись неможливо з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням третейського суду від 16.02.2010 у справі № 005/ТС-09 позов ПАТ «Банк ПЕТРОКОММЕРЦ-Україна» до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за кредитним договором, задоволено, стягнуто суму заборгованості в розмірі 109 517,45грн.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 31.03.2010 року заяву про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду - задоволено.

Постановою Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві від 25.11.2014 повернуто виконавчий документ стягувачеві у зв'язку з відсутністю майна, на яке може бути звернуто стягнення та відомостей щодо боржника ОСОБА_3

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17.03.2016 № 169 «Про віднесення ПАТ «Банк ПЕТРОКОММЕРЦ-Україна» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.03.2016 № 368 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк ПЕТРОКОММЕРЦ-Україна» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато цронедуру виведення ПАТ «Банк ПЕТРОКОММЕРЦ-Україна» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 18.03.2016 до 17.04.2016 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Банк ПЕТРОКОММЕРЦ-Україна», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ґулею Олександру Івановичу строком на один місяць з 18.03.2016 до 17.04.2016 включно.

13.04.2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 505 про продовження строків тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк ПЕТРОКОММЕРЦ-Україна» з 18.04.2016 до 22.04.2016 включно.

У відповідності з нормами Конституції України та ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими для виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Окрім того, виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, боржниками не надано доказів добровільного погашення заборгованості перед банком, що свідчить про невиконання судового рішення, як і відсутні будь-які дані, що оригінал виконавчого листа перебуває на виконанні.

В силу ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умовами ст.371 ЦК України передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

З конструкції статті убачається, що у Кодексі не наведено причин, які можна вважати поважними при пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд їх визначає у кожному конкретному випадку на підставі доказів, поданих стягувачем.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до п. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» зі змінами, які набрали законної сили 09 березня 2011 року, виконавчі документи, зокрема по виконанню судових рішень, можуть бути пред'явлені до виконання протягом року.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню,- з наступного дня після його постановлення.

Звертаючись до суду із заявою, Банк ставить перед судом питання про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки такий строк був пропущений і наводить ряд підстав, які, на його думку, є поважними.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_3 після ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним догвором, не приймав жодних зусиль для його виконання, що свідчить про порушення з його боку прав Банка на виконання судового рішення, враховуючи, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Крім того, виконання судового рішення є обов'язком відповідача з часу набрання рішення законної сили.

Правосуддя здійснюється не лише в результаті розгляду і вирішення цивільної справи, а за умов реального захисту прав, свобод та інтересів учасників цивільного судочинства, що можливо при реалізації судових рішень і перш за все в порядку їх примусового виконання у процедурах виконавчого провадження, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У прецедентній практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на значенні своєчасного виконання рішень суду для захисту прав та свобод людини і громадянина, зауважуючи, що виконання судових рішень є невід'ємною частиною цивільного процесу, a несвоєчасне виконання судових рішень є таким, що суперечить п. 1ст. 6 ЄКПЛ, і є порушенням права на суд. Так, у справі Хорнсбі проти Греції ЄСПЛ зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов'язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін. Виконання рішень, ухвалених будь-яким судом, слід розглядати як невід'ємну частину «судового розгляду» для цілей ст. 6 ЄКПЛ. Така позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях Савіцький проти України, Кайсина та інші проти України заява №46144/99, Іммобільяре Саффі проти Італії заява №22774/93, Ромашов проти України, Дубенко проти України, Вассерман проти Росії, Малиновський проти Росії, Гіззатова проти Росії та ін.

Крім того, апеляційна інстанція звертає увагу на те, що існує ризик невиконання рішення суду, яке набрало законної сили про стягнення із ОСОБА_3 значної суми боргу у розмірі 109 517,45 грн.

Відповідно до ч. 2 ст.371 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

З матеріалів справи убачається, що суд у своїй ухвалі вказав на те, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання на розгляд справи не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Суд вважав за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Разом з тим, такий висновок суду є передчасним, оскільки у справі відсутнє зворотне поштове повідомлення про вручення судової повістки боржнику ОСОБА_3

Отже, в порушення вимог ст.ст. 74,76 ЦПК України зацікавлена особа по справі не була належним чином повідомлена про день і час розгляду заяви, справа розглянута судом першої інстанції без їїучасті.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається у судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

У статтях 74-76 ЦПК України врегульовано порядок вручення судових повісток.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Положенням ч.1 ст. 74 ЦПК України визначено, що судові повідомлення здійснюютьсясудовими повістками - повідомленнями.

Частиною 4 названої статті встановлено, що судова повістка-повідомлення повинна бути вручена - завчасно.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права при розгляді заяви знайшли своє підтвердження.

Керуючись ст. 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника заявника Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» - Корнієнко Яни Андріївни - задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 07 вересня 2016 року - скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді