Справа № 489/5355/16-ц
Номер провадження 2/489/366/17
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2017 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

за участю позивача ОСОБА_1, його представника адвоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_3 (далі-відповідач) про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив

У жовтні 2016 року, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він звернувся до відповідача з проханням оформити документ проходження обов'язкового медичного огляду. Його було звільнено з роботи за станом здоров'я відповідно до ст. 40 пункту 2 КЗпПУ

Позивач просив суд відновити документ - направлення на МСЕК по формі 88/у-06 оформлена інвалід першої групи праці.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Позивач є інвалідом 2 групи та має посвідчення серії №071381.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було пройдено медичний огляд, відповідно до висновків - не здатен працювати слюсарем-ремонтником.

Зі слів позивача встановлено, що його було звільнено з роботи за станом здоров'я, проте він з такою причиною звільнення не згоден, бажає її змінити на п. 5 ст. 40 КЗпПУ, а для цього йому потрібно отримати направлення на МСЕК для проходження медичного огляду.

Відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпПУ трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці.

Згідно з ст. 169 Кодексу Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний за свої кошти організувати проведення попереднього (при прийнятті на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, а також щорічного обов'язкового медичного огляду осіб віком до 21 року.

Перелік професій, працівники яких підлягають медичному оглядові, термін і порядок його проведення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці.

Згідно з п. 5 цієї статті трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадках нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв'язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності.

Положення "Про медичний огляд працівників певних категорій", затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 31 березня 1994 р. N 45 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) - (далі-Положення) містить перелік професій, які підлягають медичному огляду, зокрема - слюсар.

Результати завершених медичних оглядів протягом місяця оформляються заключним актом (додаток 3), який складається у чотирьох примірниках (для лікувально-профілактичного закладу, власника, профспілкового комітету і санітарно-епідеміологічної станції). На час проходження медогляду, обстеження в профпатологічних центрах, клініках науково-дослідних і медичних інститутах (університетах) для уточнення діагнозу або визначення ролі виробничих факторів у розвитку захворювань за працюючими зберігається місце роботи (посада) і середній заробіток. (п. п 1.9,1.10 Положення)

Направлення на медико - соціально - експертну комісію МСЕК (Форма 088/о), затверджено Наказом Міністерства охорони здоров'я від 14.02.2012 №110. При цьому, форма 88/у-06, на яку посилається позивач, затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я і соціального розвитку Російської Федерації від 31.01.2007 №77.

Згідно з п. п. 2, 3 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 088/о Направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК), затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 14.02.2012 №110 Форма № 088/о заповнюється лікуючим лікарем закладу охорони здоров'я за місцем проживання чи лікування хворого, підписується головою і членами лікарсько-консультаційної комісії і надсилається в медико-соціально-експертну комісію (далі - МСЕК). Підставами для направлення на МСЕК є, зокрема, наявність ознак інвалідності, закінчення терміну інвалідності, необхідність продовження листка непрацездатності.

Відповідно до п. 14 Інструкції За результатами огляду хворого (інваліда) та прийнятого рішення лікарем-експертом МСЕК заповнюється Повідомлення лікувально-профілактичного закладу про рішення МСЕК, яке підписується головою МСЕК і повертається до закладу охорони здоровя, який направив хворого (інваліда) на МСЕК. Повідомлення лікувально-профілактичного закладу про рішення МСЕК зберігається в амбулаторній карті весь термін її зберігання.

Судом встановлено, що 24.05.2012 заповнено форму індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається медико - соціальними експертними комісіями №835. Форму підписано головою МСЕК та скріплено печаткою СП МСЕК.

В судовому засіданні встановлено, що по суті позивач просить отримати направлення на МСЕК для того, щоб в подальшому змінити формулювання звільнення.

Суд зазначає, що особа може захистити своє порушене право шляхом звернення до суду з позовом про зміну формулювання причини звільнення у відповідності до ст. 232 КЗпПУ.

Згідно з абз. 2 ст. 235 КЗпПУ у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті.

За таких обставин, суд роз'яснює, що позивач може звернутися до суду з позовом, який викликає з трудових правовідносин з вимогою про зміну причини формулювання звільнення.

Позивач зазначає відповідачем ОСОБА_3 як фізичну особу.

Відповідно до посадової інструкції лікаря - ревматолога, до обов'язків останнього не входить відновлення документу на направлення МСЕК.

Відповідач в судовому засіданні пояснила, що позивач був у неї на прийомі, однак професійних захворювань, що діагностуються лікарем-ревматологом не встановлено, тому вона не мала підстав видавати направлення на МСЕК.

Виготовлену позивачем самостійно карту медичного огляду вона не підписала, оскільки там не має рядка для лікаря-ревматолога та лікарями не заповнюються бланки виготовлені пацієнтами самостійно.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не було порушено прав позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову необхідно відмовити у зв'язку з необґрунтованістю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв