Справа № 308/1350/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

- головуючого судді Шепетко І. О.,

- за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 23.01.2001 року між нею та відповідачем ОСОБА_3, який зареєстрований Виконкомом Калинвівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області. Свої вимоги мотивувала тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося в силу наявності різних поглядів на шлюб та сім'ю. На переконання позивача подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Майнових спорів не має. Діти за спільною згодою , після розірвання шлюбу будуть проживати з разом з нею.

У судове засідання позивач не зявилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу.

З урахуванням викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 23.01.2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Цубера) ОСОБА_4 було укладено шлюб, який зареєстрований Виконкомом Калинівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 2, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серія І-ФМ №019435. Прізвища після одруження: чоловіка ОСОБА_3, дружини ОСОБА_3.

У шлюбі у подружжя народилися діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2

Як встановлено судом, подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалося в силу наявності різних поглядів на шлюб та сім'ю. Шлюбні відносини припинилися з 2011 року. На даний момент подружжя спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Спору про поділ майна не має. На переконання позивача спільне проживання та збереження шлюбу неможливі.

Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Враховуючи наведене та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 29 березня 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 03 квітня 2017 року.

На підставі ст.ст. 104, 105, 109, 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 11, 57, 60, 88, 212-215, 294, 296 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 23.01.2001 року Виконкомом Калинівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 2 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7