Справа №639/9506/15-ц
Провадження №6/639/69/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Іванова І.В.,

за участю секретаря Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові подання заступника начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно з іншими особами, заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,-

Встановив :

5 квітня 2017 року заступник начальника Жовтневого ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно з іншими особами, а саме у будинку № 10 по вул. Воложанівській у м. Харкові, посилаючись на ті підстави, що у Жовтневому ВДВС м. Харкова ГТУЮ в Харківській області на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження № 52985159, до складу якого входять 4 виконавчих провадження, а саме: виконавче провадження № 52309153 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 639/9506/15-ц виданий Жовтневим районним судом м. Харкова від 28.01.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість в розмірі 2 864,15 грн.;виконавче провадження № 52942261 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 639/4318/16-ц виданий Жовтневим районним судом м. Харкова від 05.10.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість в розмірі 7 491,58 грн.; виконавче провадження № 53127884 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 639/3683/15-ц виданий Жовтневим районним судом м. Харкова від 08.12.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість в розмірі 469 009,21 грн.; виконавче провадження № 52964335 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 639/4318/16-ц виданий Жовтневим районним судом м. Харкова від 05.09.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.. Боржником за зведеним виконавчим провадженням є ОСОБА_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. 15 грудня 2016 року на підставі положень Закону України «Про виконавче провадження» останнє виконавче провадження приєднано до складу зведеного виконавчого провадження. З метою виявлення майна боржника державний виконавець направив запити до органів, що здійснюють реєстрацію права власності на окремі види майна. За результатами здійснених заходів державному виконавцю стало відомо, що: згідно відповіді ДПС України на запит про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, інформація про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах України боржником до ДПС України від відповідних фінансових установ не надходила; згідно відомостей БД «АМТ» за боржником право власності на автотранспортні засоби не зареєстровано. За наявною у сторони стягувача інформацією, боржнику ОСОБА_2 на праві власності належить 372/600 частини будинку № 10 з обслуговуючими його будівлями та спорудами, житловою площею 56,6 кв.м., загальною площею 113,3 кв.м., який знаходиться в м. Харкові по вул. Воложанівській. Право власності на вказане майно на даний час зареєстровано на чоловіка боржника ОСОБА_2 ОСОБА_3, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта від 29 листопада 2016 року. Однак, не дивлячись на те, що право власності на 372/600 частини будинку № 10, який знаходиться в м. Харкові по вул. Воложанівській, зареєстровано за ОСОБА_3 подружжю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 це майно належить на праві спільної сумісної власності, оскільки придбане на підставі договору купівлі-продажу від 25.03.1986 року в період шлюбу, який був зареєстрований 15 вересня 1984 року . Належність вищевказаної частини будинку на праві спільної сумісної власності боржника ОСОБА_2 та її чоловіку ОСОБА_3 , підтвердила сама боржник , надавши 5 серпня 2015 року особисто своєму чоловікові ОСОБА_3 письмову згоду, посвідчену ПН ХМНО ОСОБА_5 за реєстровим № 1039, на дарування їхньому сину ОСОБА_6 набутих під час шлюбу 372/600 частини будинку № 10 з обслуговуючими його будівлями та спорудами, житловою площею 56,6 кв.м., загальною площею 113,3 кв.м., який знаходиться в м. Харкові по вул. Воложанівській. Отже, як ОСОБА_3 (чоловік боржника) так і ОСОБА_2 (боржник) має право власності на 372/600 частини будинку № 10 з обслуговуючими його будівлями та спорудами, житловою площею 56,6 кв.м., загальною площею 113,3 кв.м., який знаходиться в м. Харкові по вул. Воложанівській, у рівних частках, розмір яких становить ? від розміру майна кожного із подружжя і поділ якого здійснюється з розрахунку саме таких часток (по 186/600 частини (виходячи з рівності) зазначеного будинку).

У судове засідання заявник заступник начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 не зявився, надав до суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутністю.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась , належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3, ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4, ОСОБА_8 вважав, що подання заявника обґрунтоване та просив його задовольнити.

Вислухав пояснення представників заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що на примусовому виконанні в провадженні Жовтневого ВДВС м. Харкова ГТУЮ в Харківській області знаходиться зведене виконавче провадження № 52985159, до складу якого входять наступні виконавчі провадження :

- виконавче провадження № 52309153 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 639/9506/15-ц виданий Жовтневим районним судом м. Харкова від 28.01.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість в розмірі 2 864,15 грн.;

- виконавче провадження № 52942261 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 639/4318/16-ц виданий Жовтневим районним судом м. Харкова від 05.10.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість в розмірі 7 491,58 грн.;

- виконавче провадження № 53127884 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 639/3683/15-ц виданий Жовтневим районним судом м. Харкова від 08.12.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість в розмірі 469 009,21 грн.;

- виконавче провадження № 52964335 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 639/4318/16-ц виданий Жовтневим районним судом м. Харкова від 05.09.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Постановами державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ від 22.09.2016 року, 22.11.2016 року, 24.11.2016 року 15.12.2016 року відкриті виконавчі провадження з примусового виконання вищевказаних виконавчих листів .

Постановами від 25.11.2016 року ,15.12.2016 року вищевказані виконавчі листи приєднанні до зведеного виконавчого провадження №52985159, яке веде Жовтневий ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області.

Боржником ОСОБА_2 у визначений строк та в добровільному порядку вказані вище виконавчі документи не виконано.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою виявлення майна боржника, державним виконавцем були зроблені запиту у відповідні органи щодо наявності у боржника ОСОБА_2 рухомого, нерухомого майна та грошових коштів . Так, з відповіді ДПС України на запит про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, інформація про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах України боржником до ДПС України від відповідних фінансових установ не надходила; згідно відомостей БД «АМТ» за боржником право власності на автотранспортні засоби не зареєстровано.

В матеріалах справи мається нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу від 25 березня 1986 року, відповідно до якого ОСОБА_3 було придбано 372/600 частини будинку № 10 з обслуговуючими його будівлями та спорудами, житловою площею 56,6 кв.м., загальною площею 113,3 кв.м., який знаходиться в м. Харкові по вул. Воложанівській (а.с. 44-47).

Право власності на вказане майно на даний час зареєстровано за ОСОБА_3, чоловіком ОСОБА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта від 29 листопада 2016 року.

05.04.2017 року заступник начальника відділу Жовтневого ВДВС міста Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_1 звернулася з поданням про визначення частки майна боржника .

Частиною 1 статті 379 ЦПК України передбачено, що питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

За таких обставин, суд вважає, що заступник начальника Жовтневого ВДВС ХМУЮ мав право на звернення до суду з поданням щодо визначення частки майна боржника в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2.

На час придбання вказаного нерухомого майна ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з боржником ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 15 вересня 1984 року (а.с. 16).

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) . Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 61 Сімейного кодексу України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до частини 1 статті 190 та статті 179 Цивільного кодексу України майном є окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України, також встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вищевказане передбачено й ст. 22 Кодексу УРСР про шлюб та сімю від 20 червня 1969 року, який діяв на час укладення між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шлюбу та придбання ними нерухомого майна. Як зазначено у цій статті ,майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Крім того, як зазначив Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за № 11, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частини 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

В той же час, в своєму Рішення від 19 вересня 2012 року № 17-рп/2012 Конституційний суд України, виходив з наступних міркувань, що «Відповідно до Конституції України засади регулювання шлюбу і сімї визначаються виключно законами України; шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї (ч.1 ст. 51, п.6 ч. 1 ст. 92). У ст. 3 Кодексу встановлено, що сімя створюється на підставі шлюбу та на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, серед яких визначено проживання жінки та чоловіка однією сімєю.

Рівність прав і обовязків у шлюбі та сімї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями Кодексу та Цивільного кодексу України.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 Кодексу).

Таким чином, згідно приписів СК України, ЦК України, КпШС УРСР, при придбанні майна під час шлюбу презюмується право спільної сумісної власності подружжя на це майно, незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані.

Крім того, в матеріалах справи мається копія заяви боржника ОСОБА_2 від 5 серпня 2015 року, якою вона особисто надала своєму чоловікові ОСОБА_3 письмову згоду, посвідчену ПН ХМНО ОСОБА_5 за реєстровим № 1039, на дарування сину ОСОБА_6 набутих під час шлюбу 372/600 частини будинку № 10 з обслуговуючими його будівлями та спорудами, житловою площею 56,6 кв.м., загальною площею 113,3 кв.м., який знаходиться в м. Харкові по вул. Воложанівській, чим додатково підтвердила, що майно належить ОСОБА_3 та їй на праві спільної сумісної власності (а.с. 48).

Отже, як ОСОБА_3 (чоловік боржника) так і ОСОБА_2 (боржник) має право власності на 372/600 частини будинку № 10 з обслуговуючими його будівлями та спорудами, житловою площею 56,6 кв.м., загальною площею 113,3 кв. м., який знаходиться в м. Харкові по вул. Воложанівській, у рівних частках, розмір яких становить ? від розміру майна кожного із подружжя і поділ якого здійснюється з розрахунку саме таких часток (по 372/1200 частини ).

Суд не може погодитися з доводами представника ОСОБА_3 щодо належності вказаної вище частини будинку лишу останньому, оскільки його доводи спростовуються доказами , які маються в матеріалах справи. На підтвердження своїх доводів представник ОСОБА_3 не надав суду належних та допустимих доказів у розумінні ст. 58,59 ЦПК України, а саме рішення суду , яке б підтвердило , 372/600 частини будинку 10 по вул.. Воложанівській в м. Харкові є особистою власністю ОСОБА_3.

Відповідно до ч.1 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження», одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на майно боржника, у тому числі, якщо воно перебуває в інших осіб або належить боржникові від інших осіб.

Згідно положень ч.6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні подання про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно з іншими особами.

Керуючись ст.ст.10, 11,60,209,212-215,218, 379 ЦПК України, ст. ст. 48, 52, 53 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

Вирішив

Подання заступника начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно з іншими особами, заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - задовольнити.

Визначити, що частка боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 /ІПН / у спільній сумісній власності становить 372/1200 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в м. Харкові вул. Воложанівська, 10

Припинити право спільної сумісної власності на будинок 10 по вул. Воложанівській в м. Харкові.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Іванова