Справа № 477/2010/16-ц
Провадження № 4-с/477/3/17
У Х В А Л А

09 лютого 2017 р. м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Саукової А.А.,

з секретарем Сірюк С.В.,

за участю:

представника заявника ОСОБА_1,

представника Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу обслуговуючого кооперативу «Зайчевське» в особі голови правління ОСОБА_1 на дії державного виконавця, скасування постанови та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Заявник обслуговуючий кооператив Зайчевське звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, в якій просив скасувати постанову по виконавчому провадженню № 31433056 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 08 червня 2016 року відносно боржника ОСОБА_3 та зобов'язати державного виконавця Ширко С.Л. виконати рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області по виконачому листу № 1-138/08 та стягнути з ОСОБА_3 борг в сумі 2600 грн. на користь заявника. У скарзі заявник також просить поновити строк на оскарження дій державного виконавця, посилаючись на те, що отримав вказану постанову 23 вересня 2016 року, після чого помилково звернувся до іншого суду.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав та просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник Інгульського відділу ДВС проти задоволення скарги заперечувала, зазначивши, що дії державного виконавця відповідають вимогам закону.

Вислухавши сторони та розглянувши доводи скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

Зі змісту ст. 384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно положень ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 08 червня 2016 року, винесеної державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області -ОСОБА_4 було вирішено повернути стягувачу виконавчий лист № 1-138, виданий 20 жовтня 2008 року Жовтневим районним судом Миколаївської області на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з додатково наданих під час розгляду скарги копій документів, а саме: реєстру відправлень рекомендованої кореспонденції від 14.09.2016 року, списку № 1763 згрупованих поштових відправлень, копії поштового конверту та роздруківкою вручення поштового повідомлення підприємством поштового звязку «Укрпошта», копія винесеної постанови направлено сторонам виконавчого провадження за вих. № 25533 від 13.06.2016 року та отримана заявником 23.09.2016 року ( а.с. 28, 56-59). Після отримання заявником копії постанови, в установлений законом строк, він звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва зі скаргою на дії держаного виконавця, однак ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва скаргу було повернуто заявнику для подання до належного суду за підсудністю. Після чого заявник звернувся до Жовтневого районного суду Миколаївської області.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на оскарження постанови державного виконавця, у звязку з чим він підлягає поновленню.

Відповідно до ст. ст. 1, 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, з наступними змінами, який діяв на час вчинення оскаржуваних виконавчих дій ( надалі Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 32 Закону, заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Як вбачається з наданих суду документів, за отриманим виконавчим листом Жовтневого районного суду Миколаївської області державним виконавцем Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції 27.02.2012 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 31433056 про стягнення з ОСОБА_3 боргу в сумі 2600 грн. на користь Садівничого товариства «Зайчевське». Під час виконання рішення суд державним виконавцем направлені запити до адресно-довідкого бюро, в державну податкову службу, УДАІ УМВС України в Миколаївській області, до Державної реєстраційної служби, до Пенсійного фонду з метою встановлення наявності розрахунків у банках, отримуваних доходів та майна. За змістом отриманих даних за боржником майна, рахунків, інших доходів не значиться. 22.10.2013 року державним виконавцем винесена постанова про накладення арешту на майно боржника та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна боржника. З метою перевірки наявності майна боржника за місцем його проживання державним виконавцем 03.06.2016 року складено акт про відсутність майна, що не перевищує 50% зносу та може бути реалізоване на електронних торгах, та відсутність іншого майна, на яке можливо звернути стягнення. Відповідно до акту, під час проведення зазначеної виконавчої дії були присутні державний виконавець, боржник ОСОБА_3, який відмовився від підпису, та одна особа, що була залучена до проведення виконавчих дій, без зазначення її статусу у виконавчому провадженні.

На підставі проведених виконавчих дій державним виконавцем на підставі п.2 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника передбачений ст.ст. 52, 57 Закону, відповідно до яких звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна

боржника. Визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов'язані з призначенням суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем.

Статтею 15 Закону передбачено, що присутність понятих обов'язкова під час вчинення виконавчих дій, зокрема, під час проведення огляду, арешту, вилучення і передачі майна. Кількість понятих під час вчинення виконавчих дій не може бути менше двох.

Однак, як вбачається з акту державного виконавця від 05.06.2016 року, в ньому відсутні реквізити виконавчого документа, поняті при проведенні зазначеної виконавчі дії залучені не були, хоча зі змісту акту вбачається про наявність певного майна боржника, однак опис виявленого майна, з зазначенням назви предмету та його відмінних ознак, не проведений, та є не зрозумілим, за якими ознаками та яким чином визначений відсоток зносу виявленого майна.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про порушення вимог законодавства під час вчинення виконавчої дії, у звязку з чим не можна вважати, що державним виконавцем виконані всі дії, передбачені законом, через що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Що стосується вимог про зобов'язаня державного виконавця Ширко С.Л. виконати рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області по виконачому листу № 1-138/08 та стягнути з ОСОБА_3 борг в сумі 2600 грн. на користь заявника, суд зазначає, що це надлишкова вимога, оскільки скасування постанови про повернення виконавчого документу автоматично передбачає відновлення виконавчого провадження та продовження примусового виконання.

В зв'язку з цим, керуючись статтями 383-387 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Поновити строк подання скарги до суду як пропущений з поважних причин.

Скаргу обслуговуючого кооперативу «Зайчевське» на дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва головного територіального управління юстиції у Миколаївській області по винесенню постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві та скасувати постанову по виконавчому провадженню № 31433056 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 08 червня 2016 року відносно боржника ОСОБА_3

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя А.А. Саукова