ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/838/15-ц р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2017 року смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого: судді Шабас О.С.

при секретарі: Бойко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Золочівського районного суду Харківської області позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Феськівської сільської ради Золочівського району Харківської області, Реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2015 року ОСОБА_1, як представник за довіреністю від 09.06.2015 року №1407, звернулася до суду з позовом в інтересах ОСОБА_3, в якому з урахуванням уточнень від 26.01.2017 року разом з ОСОБА_2 просили визнати за ними право власності в рівних частинах по 1/4 частині в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину квартири № 1 двоквартирного житлового будинку № 38 по вулиці Сумській в селі Феськи Золочівського району Харківської смерті після смерті ОСОБА_4, померлого 24 липня 2004 року та ОСОБА_3, померлого 29 жовтня 2015 року.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що ОСОБА_4, батько ОСОБА_3 за життя володів 1/2 частиною (квартирою № 1 згідно технічного паспорту) двоквартирного житлового будинку № 38 по вулиці Сумській в селі Феськи Золочівського району Харківської області. При цьому його право власності на вказаний будинок не було зареєстровано в БТІ, однак згідно запису у по господарській книзі особовий рахунок № 0148-01 зазначена 1/2 частина будинку рахується за ОСОБА_4, який 24 липня 2004 року помер. Після його смерті право на спадкування одноособово отримав його син ОСОБА_3, оскільки жінка померлого ОСОБА_5 померла до відкриття спадщини 26.06.2001 року. На час смерті батька ОСОБА_3 постійно проживав разом із ним та прийняв спадщину, проте, коли він звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори в порядку виконання обовязків завідувача Золочівської державної контори Харківської області ОСОБА_6 йому було відмовлено у видачі вказаного свідоцтва через відсутність державної реєстрації. 29 жовтня 2015 року помер ОСОБА_3, який за життя не встиг оформити право власності на 1/2 частину (квартиру № 1 згідно технічного паспорту) двоквартирного житлового будинку № 38 по вулиці Сумській в селі Феськи Золочівського району Харківської області. Після себе він залишив заповіт, за яким все своє майно на випадок смерті він в рівних частинах заповів позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Однак при зверненні до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачі також отримали відмову через те, що не встановлено право власності на вказану частину квартири, оскільки власником на сьогоднішній день досі числиться батько померлого ОСОБА_3 ОСОБА_4 Таким чином, виникла ситуація, при якій позивачі як спадкоємці за заповітом після смерті ОСОБА_3 не можуть набути право власності на спадкове майно в порядку спадкування через нотаріальну контору, оскільки відсутні необхідні правовстановлюючі документи, а тому вони були вимушені звернутися до суду зі вказаним уточненим позовом як правонаступники ОСОБА_3 після його батька ОСОБА_4

У судове засідання позивачі, їх представник адвокат ОСОБА_7, представники відповідача і третьої особи не з'явилися. Позивачі надали заяви, в якій позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили справу розглядати за їхньої відсутності . Представник Феськівської сільської ради Золочівського району Харківської області сільський голова ОСОБА_8 надала заяву, в якій просила справу розглядати за відсутності представника сільради, не заперечувала проти позову. Представник Реєстраційної служби ОСОБА_9 надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 26 липня 2004 року у віці 62 років помер ОСОБА_4, про що у Книзі реєстрації смертей виконавчим комітетом Феськівської сільської ради Золочівського району Харківської області 26 липня 2004 року зроблено відповідний актовий запис №48, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть, виданого повторно, серії І-ВЛ № 498915.

26 червня 2001 року у віці 59 років померла ОСОБА_5, про що у Книзі реєстрації смертей виконавчим комітетом Феськівської сільської ради Золочівського району Харківської області 01 липня 2001 року зроблено відповідний актовий запис №41, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть, виданого повторно, серії І-ВЛ № 498916.

Згідно довідки Феськівської сільської ради Золочівського району Харківської області від 30.06.2015 року вих. № 02-25/235 згідно особових рахунків № 0148-01 та № 154-01 книги по господарського обліку № 2 Феськівської сільради житловий будинок № 38 по вулиці Сумській села Феськи значиться за: 1/2 частина за ОСОБА_4 та 1/2 частина за ОСОБА_10.

З інформації директора КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» ОСОБА_11 від 08.07.2015 року № 152, наданої на запит адвоката ОСОБА_7 згідно замовлення ОСОБА_3 проведено поточну інвентаризацію двоквартирного житлового будинку «А-1»(1960 року будівництва) загальною площею 111,9 кв.м. житловою площею 75,5 кв.м., розташованого за адресою: Харківська область, Золочівський район, с. Феськи, вул. Сумська, 38, 1/2 частина (квартира № 1 за технічним паспортом) якого числиться за ОСОБА_3 згідно довідки Феськівської сільради № 02-25/235 від 30.06.2015 року. Розмір житлової площі квартири № 1 становить 47, 3 кв.м., загальної площі 66,3 кв.м. 1/2 частина (квартира № 2 за технічним паспортом) належить ОСОБА_10 згідно договору дарування від 20.02.1999 року, посвідченого Золочівською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 123. Житлова площа квартири № 2 становить 28,4 кв.м., загальна 45,6 кв.м. самочинного будівництва та переобладнання при обстеженні не виявлено. Право власності на 1/2 частину будинку (квартира № 1 за технічним паспортом) не встановлено. Інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами станом на 07.07.2015 року складає 238597 грн.

13 липня 2015 року постановою державного нотаріуса Сьомої Харківської державної нотаріальної контори у порядку виконання обовязків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_6 № 862/02-31 відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину двоквартирного житлового будинку (квартира № 1 за технічним паспортом), розташованого за адресою: Харківська область, Золочівський район, село Феськи, вулиця Сумська, 38 після смерті батька ОСОБА_4, померлого 24 липня 2004 року, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на дане нерухоме майно та його державної реєстрації.

Відповідно до наданого суду технічного паспорту виданого 07 липня 2015 року КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» на будинок №38 з господарськими будівлями, розташований на території села Феськи, Золочівського району, Харківської області по вулиці Сумській, будинок побудовано у 1960 році, його загальна площа становить 111,9 квадратних метрів, житлова 75,7 квадратних метрів, будинок складається з двох квартир. Так, загальна площа квартири № 1 становить 66,3 квадратних метрів, житлова 47,3 квадратних метрів. Квартира № 1 складається з приміщень: кухні, чотирьох житлових кімнат та котельні. Загальна площа квартири № 2 становить 45,6 квадратних метрів, житлова 28,4 квадратних метрів. Квартира № 2 складається з приміщень: коридору, санвузлу, кухні, двох житлових кімнат. Разом з будинком наявні господарські будівлі та споруди: веранда літ. «а», тамбур літ. «а1», прибудова літ. «а2», ганок літ. «а3», літня кухня літ. «Б», чотири сараї літ. «В», «Г», «Ж», «З», два погреби літ. «Д», «И», дві вбиральні літ. «Є», «Л», огорожа №1-11.

Відповідно до наданої суду інформації державного нотаріуса Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Харківської області в порядку виконання обовязків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_6 від 20.08.2015 року вих. № 996/01-16 за даними алфавітних книг обліку реєстрації спадкових справ з 2004 року по теперішній час спадкова справа після ОСОБА_4, померлого 24.07.2004 року, не заводилась. Із заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався. Свідоцтва про право на спадщину не видавались.

13 травня 1978 року у сімї ОСОБА_4 та ОСОБА_5 народився син ОСОБА_3, про що в книзі записів громадянського стану про народження виконавчим комітетом Довжицької сільської ради Золочівського району Харківської області 30 червня 1978 року зроблено відповідний запис № 14, що підтверджується наданим до суду свідоцтвом про народження, виданим повторно, серії І-ВЛ № 406201.

Згідно заяви прокурора прокуратури Золочівського району Харківської області ОСОБА_12 від 23.12.2015 року йому, як співробітнику прокуратури, стало відомо про смерть ОСОБА_3.

З лікарського свідоцтва про смерть № 142-81 29 від 30.10.2015 року 29 жовтня 2015 у віці 37 років помер ОСОБА_3 в результаті алкогольної кардіоміопатії.

Відповідно до інформації начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_13 від 30.12.2015 року № 2183/04-04-04-01 в архіві відділу зберігається актовий запис про смерть № 40 від 02.11.2015 року, складений виконавчим комітетом Феськівської сільської ради золочівського району Харківської області на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дата смерті 29.10.2015 року.

17 листопада 2016 року постановою державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контор Харківської області в порядку виконання обовязків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_14 № 2267/02-31 відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого 29.10.2015 року ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами № 38, що розташований по вулиці Сумська в с. Феськи Золочівського району Харківської області, що належала ОСОБА_4, батьку спадкодавця, який помер 24 липня 2004 року, спадкоємцем після якого був його син ОСОБА_3, який прийняв спадщину, але не оформив свої спадкових прав, в зв'язку із не встановленням права власності на вказану частину будинку та відсутністю правовстановлюючого документа.

Згідно довідок секретаря Феськівської сільської ради Золочівського району Харківської області ОСОБА_15 від 02.02.2017 року № 02-25/65 та № 02-25/66 спадкодавець ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на день своєї смерті 24.07.2004 року був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. На момент смерті та на протязі шести місяців від дня його смерті разом з ним за вказаною адресою проживали та були зареєстровані: 1. Син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Спадкодавець ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на день своєї смерті 02.11.2015 року був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. На момент смерті та на протязі шести місяців від дня його смерті разом з ним за вказаною адресою зареєстрованих осіб не було. Малолітні діти не були зареєстровані та не проживали.

Відповідно до інформації державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контор Харківської області в порядку виконання обовязків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_14 від 07.02.2017 року згідно перевірки алфавітних книг обліку спадкових справ з дня смерті і по теперішній час знайдена спадкова справа № 340/2015, що була заведена Золочівською державною нотаріальною конторою Харківської області після померлого 29 жовтня 2015 року ОСОБА_3. Згідно з матеріалами вказаної справи: 19.12.2015 року до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області надійшла заява про прийняття спадщини від ОСОБА_2. Його заяву було прийнято, зареєстровано в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за 2015 рік за № 730 та заведено спадкову справу № 340/2015. 19.12.2015 року до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області надійшла заява про прийняття спадщини від ОСОБА_1. Її заяву було прийнято, зареєстровано в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за 2015 рік за № 731 та долучено до спадкової справи № 340/2015. Більше заяв про прийняття спадщини чи відмову від спадщини тощо, не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Також після смерті ОСОБА_4, померлого 24 липня 2004 року, згідно даних перевірки алфавітних книг обліку спадкових справ з дня смерті та по теперішній час до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини тощо не надходило, спадкова справа не заводилась. Свідоцтва про право на спадщину не видавались.

10 липня 2015 року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким заповів все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день його смерті буде йому належати і на що за законом він матиме заповідає в рівних частинах кожному ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Даний заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Феськійвської сільської ради Золочівського району Харківської області ОСОБА_16. та зареєстровано в реєстрі за № 87. Заповіт не змінено та не скасовано.

При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України та ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, закону «Про сільські ОСОБА_5 народних депутатів трудящих УРСР» від 02 липня 1968 року.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. ст. 2,3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 31 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Відповідно до положень закону «Про сільські ОСОБА_5 народних депутатів трудящих УРСР» від 02 липня 1968 року (ВВС УРСР,1968, №28 ст. 177) кожна сільська вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ОСОБА_5. У заглавній частині особового рахунку записується прізвище, імя, по батькові голови родини, на імя якого відкрито особовий рахунок, та він є власником будинку.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ОСОБА_5 депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

На виконання постанови ОСОБА_5 Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, права, набуті шляхом створення або придбання нерухомості у власність до набранням чинності Цивільним кодексом України від 16.01.2003 року та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, з дотриманням установленого порядку набуття, однак без державної реєстрації, слід вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку.

Статті 1217,1218, 1233 ЦК України встановлюють, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Стаття 1268 ЦК України встановлює умови прийняття спадщини, так спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статті 1269, 1270 ЦК України обумовлюють порядок та строки прийняття спадщини за законом, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Пунктом 4.15 Глави 10, Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мін'юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Стаття 37 ЦПК України встановлює можливість процесуального правонаступництва. Так, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Статтею 174 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, судом встановлено, що за життя ОСОБА_4 набув у власність 1/2 частину двоквартирного житлового будинку (квартира №1 за технічним паспортом) з господарськими будівлями і спорудами № 38 по вулиці Сумській в с. Феськи Золочівського району Харківської області. Право власності засвідчувалося записом у погосподарській книзі на голову родини ОСОБА_4, як того вимагало законодавство, що діяло на момент виникнення правовідносин, так як запис у погосподарській книзі визнавався в якості акту органу влади (публічних актів), що підтверджує право приватної власності, одночасно виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Після смерті ОСОБА_4 вказану частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами як спадкоємиць за законом успадкував його син - ОСОБА_3, який на час смерті батька постійно проживав разом з ним та фактично прийняв спадщину. 29 жовтня 2015 року ОСОБА_3 помер, не встигнувши оформити свої спадкові права на вказане нерухоме майно після смерті батька, тобто здійснити його державну реєстрацію.

Проте виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Відтак, відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація є лише визнанням державою цього права. Водночас виникнення вказаного права у позивачів на спірну частину двоквартирного житлового будинку повязано лише із фактом прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 за заповітом відповідно до положень ст.ст. 1268,1269 ЦК України. До складу вказаної спадщини після смерті ОСОБА_3 увійшли усі права та обовязки, що ОСОБА_3 мав на момент смерті, в тому числі і ті, що він набув як спадкоємець після смерті свого батька ОСОБА_4, з моменту відкриття спадщини 24 липня 2004 року, яку ОСОБА_3 прийняв, як такий, що проживав зі спадкодавцем на момент його смерті.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як спадкоємці за заповітом згідно ст. 1217,1218, 1233, 1268, 1269, 1270 ЦК України, подавши протягом 6 місяці заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, прийняли спадщину та відповідно успадкували все належне спадкодавцю майно в тому числі і спірну 1/2 частину двоквартирного житлового будинку з надвірними будівлями. Інші спадкоємці відсутні.

Той факт, що спадкодавець ОСОБА_3., успадкувавши 1/2 частину двоквартирного житлового будинку від свого батька та не встиг отримати відповідний правовстановлюючий документ на дане нерухоме майно, не є перешкодою для переходу даного майна до спадкоємців за заповітом ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки положення ст.1268 ЦК України обумовлюють, що спадщина належить спадкоємцю з моменту відкриття.

Так, враховуючи відсутність правовстановлюючих документів в розумінні положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, позивачі, виходячи з наведених положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказу Мін'юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» та Закону України «Про нотаріат» позбавлені можливості оформити спадщину нотаріально, в звязку з чим порушені права підлягають захисту в обраний позивачами спосіб, що відповідає допущеному порушенню. Беручи до уваги фактичне визнання позову відповідачем, що не порушує права та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Керуючись наведеними положеннями матеріального закону та ст., ст. 10,11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину двоквартирного житлового будинку (квартира № 1 за технічним паспортом) № 38 з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вулиці Сумській в селі Феськи Золочівського району Харківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 29 жовтня 2015 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину двоквартирного житлового будинку (квартира № 1 за технічним паспортом) № 38 з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вулиці Сумській в селі Феськи Золочівського району Харківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 29 жовтня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. С.Шабас