Справа № 595/447/17
Номер рядка звіту 51
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2017

м.Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області

В складі : головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі: Пастушаку І.Д.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 опіки та піклування

Бучацької районної державної адміністрації ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бучачі справу за позовом ОСОБА_1 опіки та піклування Бучацької райдержадміністрації до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

встановив:

ОСОБА_1 опіки та піклування Бучацької райдержадміністрації звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про позбавлення її батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи тим, що вона ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, та її матеріального забезпечення.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та суду пояснив, що відповідачка не виконує свої батьківські обовязки щодо дитини. ОСОБА_3 позбавлена батьківських прав щодо однієї дитини і на певний період часу змінила поведінку в кращу сторону - характеризувалася позитивно за місцем проживання, не зловживала алкоголем, піклувалася про дітей. З 28.09.2012 року по 21.12.2015 року малолітній ОСОБА_4, перебував на обліку служби у справах дітей, як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Оскільки відпали підстави взяття на облік даної сімї і мати влаштувала малолітнього в Заліщицький обласний багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр, дану сімю знято з обліку. 23.01.2017 року в ході проведення профілактичного рейду по м.Бучач виявлено малолітнього ОСОБА_4 на автобусній зупинці у супроводі матері, яка перебувала в стані алкогольного спяніння, вживала ненормативну лексику і конфліктувала з громадянами, які зробили їй зауваження. Працівниками поліції та спеціалістами служби у справах дітей райдержадміністрації відібрано дитину від відповідачки та влаштовано в Тернопільський обласний центр соціально-психологічної реабілітації. При огляді дитини в Центрі зясовано, що в дитини головний педикульоз та діатез. За час перебування у закладі дитини, з 23.01.2017 року відповідачка ОСОБА_3 не відвідувала його жодного разу та не телефонувала. ОСОБА_3 протягом 2016 року неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, за невиконання батьківських обовязків. Просить позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов заперечила.

Вислухавши представника органу опіки та піклування Бучацької райдержадміністрації, відповідачку, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, народився в с.Передмістя, Бучацького району, Тернопільської області, відповідачка записана його матірю.

Відповідачка ОСОБА_3 ухиляється від обовязків по вихованню та забезпеченню своєї дитини.

Згідно висновку Бучацької районної державної адміністрації № 01-399/01.01-22 від 31.03.2017 року, вбачається за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із довідки характеристики № 12 від 17.02.2017 року, виданої Передмістянською сільською радою Бучацького району, вбачається, що ОСОБА_3 зловживає спиртиними напоями, має на утриманні двох малолітніх дітей, які перебувають в Заліщицькій допоміжній школі інтернат м.Великі Заліщики, оскільки ОСОБА_3 неналежно виконувала свої батьківські обовязки, залишала дітей без нагляду, діти проживали в антисанітарних умовах. Крім того, ОСОБА_3 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, також з нею проводилися профілактичні бесіди, проте поведінка її не змінилася.

Згідно акту обстеження умов проживання від 17 лютого 2017 року, вбачається, що будинок, де проживає відповідачка, потребує капітального ремонту, в ньому брудно. Також, в ньому зареєстровано та проживає семеро чоловік, хоча складється він з двох кімнат

Відповідно до повідомлення, № 30 від 17.02.2017 року центру соціально-психологічної реабілітації дітей, за час перебування ОСОБА_4 у закладі. Його мати ОСОБА_3 не відвідувала його та не телефонувала. У дитини спостерігається низький рівень адаптаційних можливостей, погано іде на контакт з малознайомими людьми, не проявляє інтересу до спілкування з дорослими, є затримка мовленнєвого розвитку. Тісного емоційного звязку дитини і матері не спостерігається, дитина не запитує, де його мама і не виявляє бажання повернутися додому.

Згідно рішення № 5 від 31.01.2017 року Бучацької районної державної адміністрації, рекомендовано службі у справах дітей попередити ОСОБА_3 про неналежне виконання батьківських обовязків та підготувати пакет документів на позбавлення її батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із повідомлення № 761/103/01/2017 від 31.01.2017 року Бучацького відділення поліції, вбачається, що ОСОБА_3 протягом 2016-2017 року неодноразово притягувалася до адміністрації відповідальності, в тому числі і за ст.184 КУпАП (невиконання батьками обовязків щодо виховання дітей).

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі,

необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками.

Стаття 150 СК України вказує, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Виходячи з положень ст. 164 Сімейного кодексу України, особа може бути позбавлена судом батьківських прав якщо вона, зокрема, ухиляється від виконання свої обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позов органу опіки та піклування є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Тому, враховуючи інтереси малолітньої дитини, необхідність умов для його нормального виховання та розвитку, суд вважає, що відповідачку ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій.

Враховуючи, що ОСОБА_1 опіки та піклування Бучацької районної державної адміністрації звільнено від сплати судового збору, тому з відповідачки слід стягнути 640 грн. судового збору в доход держави.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,212,215,218 ЦПК України, ст.ст.164,165 Сімейного Кодексу України, ст.ст.3,18,27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити. Позбавити ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, жительку с.Передмістя, Бучацького району, Тернопільської області батьківських прав стосовно дитини: ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Передати малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 органу опіки та піклування Бучацької райдержадміністрації для подальшого влаштування.

Стягнути із ОСОБА_3 640 (шістсот сорок) грн. судового збору в доход держави.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_5