Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.04.2017 Справа №607/1848/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить стягнути з відповідача на його користь шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 12 листопада 2015 року о 10 год. 50 хв. в місті Тернополі по вул..Карпенка біля будинку №9 було скоєно дорожньо-транспортну пригоду за участю автомобіля марки «Рено Логан» д.н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 та автомобіля марки Вольксваген Пассат д.р.н.80130ІВ, яким керував ОСОБА_4 Відповідач повністю визнав свою вину під час пригоди, тому було вирішено не повідомляти про ДТП органи ДАІ. Повідомлення про ДТП від 12.11.2015 року було складено без участі уповноважених працівників Державтоінспекції. Транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2 належить ОСОБА_5, який уклав із ТДВ СК «ОСОБА_3 гарант» договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 12 січня 2016 року на рахунок ОСОБА_4 надійшла сума страхового відшкодування в розмірі 7314,44 грн. Відповідно до звіту визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat» р.н.з.80310ІВ вартість відновлювального ремонту зазначеного транспортного засобу із врахуванням зносу деталей, що підлягають заміні складає 42753,97 грн. В зв2язку із тим, що відповідач ОСОБА_2 на законних підставах керував транспортним засобом марки «Рено Логан» д.р.н.ВО4377АТ, визнав свою вину, тому він зобов»язаний відшкодувати позивачу неповернуту позивачу шкоду (42753,97-7314,44). Враховуючи наведені обставини просить стягнути із відповідача суму матеріальних збитків у розмірі 17753,97 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві та просять суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовних вимог не визнали, суду пояснили, що відповідач на даний час не визнає себе винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась за його участю та участю позивача. Вважає, що у настанні ДТП наявна обопільна вина їх учасників. Також зазначив, що п.33.2 ст.33 Закону України Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання ДТП за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про ДТП. Зазначив, що до обставин ДТП відноситься також розмір заподіяних збитків, а тому позивач погодився на спрощене врегулювання ДТП та на розмір страхового відшкодування, яке йому згодом було виплачене. У задоволенні позову просять відмовити.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

12 листопада 2015 року о 10 год. 50 хв. в місті Тернополі по вул..Карпенка біля будинку №9 було скоєно дорожньо-транспортну пригоду за участю сторін у справі, а саме водія ОСОБА_2, який керував автомобілем марки «Рено Логан» д.н.з. НОМЕР_1, та водія ОСОБА_4, який керував автомобілем марки Вольксваген Пассат д.р.н.80130ІВ.

За результатами зазначеної дорожньо-транспортної пригоди її учасниками було прийнято рішення скористатись правом визначеним п.33.2 ст.33 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) у якому зазначена схема ДТП, прізвище водіїв, назви транспортних засобів та їх пошкодження. У вказаному повідомленні зазначено водієм транспортного засобу марки «Рено-Логан» д.н.з.НОМЕР_1 ОСОБА_2 про те, що він свою вину визнає повністю.

Транспортний засіб марки «Рено Логан» д.н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 належить ОСОБА_6, яким 27.04.2015 року із ТДВ СК «Альфа Гарант» було укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс №АІ/7768479.

13.11.2015 року ОСОБА_2 було подано до ТДВ СК «Альфа-Гарант» письмове повідомлення про ДТП, в якому ОСОБА_2 зазначив, що визнає свою вину частково, а також вважає, що у настанні ДТП частково існує вина й іншого учасника ОСОБА_4

03.12.2015 року ТОВ «Експертум АВЕ» було складено звіт №31-D/16/1 відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «Volkswagen Passat»(державний номер 80310ІВ) внаслідок його пошкодження складає 18754,64 грн. з урахуванням ПДВ., 15628,87 грн. без урахування ПДВ.

Як вбачається із письмових пояснень наданих ОСОБА_7 страхова компанія «Альфа Гарант» від 13.04.2016 року, з аналізу Європротоколу наданого учасниками ДТП, а також письмових повідомлень про ДТП, ТДВ СК «ОСОБА_3 гарант» було встановлено, що існують значні суперечності щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, що не дозволяються однозначно віднести її до однієї з типових схем ДТП. З огляду на зазначене ТДВ СК «Альфа Гарант» було проведено додаткове розслідування обставин настання дорожньо-транспортної пригоди. За результатами додаткового розслідування, ТДВ СК «Альфа Гарант» було встановлено, що в настанні ДТП 12.11.2015 року була обопільна вина обох учасників. З огляду на факт встановлено обопільної вини обох учасників дорожньо-транспортної пригоди, розрахунок страхового відшкодування здійснювався наступним чином 15628,87 (матеріальний збиток без ПДВ) /2-500 грн. (франшиза за полісом) = 7314,44 грн.

Як вбачається із виписки за картковим рахунком ОСОБА_4, останньому 12 січня 2016 року перераховано страхове відшкодування товариством з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа Гарант» 7314,44 гривні, що підтверджено в судовому засіданні представником ОСОБА_7 Страхова компанія «Альфа Гарант».

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat» р.н.з.80310ІВ, виконаного ПП «Автоексперт», який належить ОСОБА_8 та яким згідно нотаріальної довіреності від 26.12.2007 року керував позивач ОСОБА_4, вартість відновлювального ремонту зазначеного транспортного засобу з урахуванням експлуатаційного зносу деталей, що підлягають заміні складає 42 753,97 грн.

Статтею 3 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2014 року (надалі Закону), із змінами та доповненнями, встановлено, що метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтями 4,5 зазначеного Закону визначено суб»єкти та об»єкти обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності, якими, зокрема є : суб'єктами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України, потерпілі. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п.33.2 ст.33 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також згоди водії цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складання зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов»язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Частинами 1 та 2 статті 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до роз»яснень викладених у п.4 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статтей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов»язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Пунктом 8 зазначеної постанови передбачено, що шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов»язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (стаття 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного).

Згідно із ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши матеріали справи суд вважає, що позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не представлено доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_2 у настанні зазначеної ДТП. При цьому, судом роз»яснювалось сторонам можливість призначення судової автотехнічної експертизи, однак волевиявлення щодо цього були відсутні. Суд, не вважає доказом вини відповідача зазначену обставину на яку покликається позивач, а саме зазначення водієм ОСОБА_2 у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду того, що він визнає свою вину у вчиненні ДТП, оскільки останній в подальшому у судовому засіданні та у поданій заяві страховику вказав, що вина у вчиненні ДТП на його думку притаманна двом її учасникам. Зазначену обставину підтвердив у судовому засіданні представник ОСОБА_7 страхова компанія «ОСОБА_3 гарант» у поданих ним письмових поясненнях. Крім цього, суд зазначає, що позивачу ОСОБА_7 страхова компанія «ОСОБА_3 гарант» відповідно до встановленої страховиком вини учасників дорожньо-транспортної пригоди, за результатами поданого ними повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, 12 січня 2016 року було проведено страхове відшкодування у розмірі 7314,44 гривні.

За таких обставин, суд проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України, ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду у повному обсязі буде виготовлене протягом п»яти днів з моменту закінчення розгляду справи.

Головуючий суддяОСОБА_9