Справа № 471/1308/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2017 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Явіци І.В.,

за участю секретаря судового засідання Похитун М.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка заяву ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимог по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності на квартиру.

04 квітня 2017 року через канцелярію суду позивач подав заяву про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що спірну квартиру АДРЕСА_1 було придбано під час шлюбу з відповідачем та фактично за його особисті кошти. На даний час відповідач, діючи самоправно, позбавила його житла, змінила замки, маючи всі необхідні документи для відчуження квартири, сприяла такому відчуженню.

Вказує, що за час розгляду справи Арбузинським районним судом Миколаївської області спірна квартира вибула з власності відповідача та може в подальшому відчужуватись.

Стверджує, що є реальна загроза порушення його прав та інтересів, ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду.

Просить суд заборонити вчиняти реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 та накласти арешт на вказану квартиру до результатів розгляду судової справи.

В судовому засіданні позивач заяву підтримав, просив задовольнити та пояснив суду, що в смт. Братське ходять чутки про те, що новий власник квартири ОСОБА_4 має намір продати квартиру.

Представник позивача в судовому засіданні заяву підтримав з викладених в ній підстав, просив задовольнити.

Зясувавши позицію відповідача, його представника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Згідно рішення Братського районного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2012 року позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та права власності задоволено в повному обсязі, визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 05 серпня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, визнано право приватної власності на вказану квартиру за ОСОБА_3.

Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 14.11.2012 року право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_3.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 02 березня 2017 року рішення Братського районного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2012 року скасоване та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання права власності на неї.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.03.2017 року власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 151 ЦАК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року скеровує суди з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, необхідною умовою застосування заходів забезпечення позову є існування спору між сторонами та наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання судового рішення у справі, підтвердженої належними та достовірними доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Позивач, стверджуючи, що квартира може бути відчужена новим власником ОСОБА_4, посилається на наявність чуток про її наміри продати квартиру, однак будь-яких належних доказів цьому суду не надає.

При цьому суд звертає увагу, що ОСОБА_4 не є особою, яка бере участь у справі, будь-яких вимог до неї не заявлено, спору, який перебуває на розгляді в суді, між ОСОБА_4 та позивачем щодо спірної квартири немає.

Крім того, позивач просить суд накласти арешт на спірну квартиру, однак п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено накладення арешту на майно, що належить відповідачеві.

Як встановлено в судовому засіданні спірна квартира вибула з власності відповідача на підставі рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 02 березня 2017 року. ОСОБА_4 не є відповідачем по справі.

Що стосується застосування такого виду забезпечення позову, як заборона вчиняти реєстраційні дії щодо спірної квартири, то позивачем в заяві не вказано які саме реєстраційні дії та кому слід заборонити їх вчиняти, що може призвести до невиконання ухвали про забезпечення позову.

З огляду на викладене, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 5 (пяти) днів з дня отримання її копії.

Суддя І.В. Явіца