Справа № 621/117/17
Пр. № 2/621/396/17
РІШЕННЯ

іменем України

06 квітня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Вельможної І.В.,

за участю секретаря судового засідання Акулової А.М.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

13 січня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визначити місце проживання неповнолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_4

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 15.06.2002 року зареєструвала шлюб з відповідачем, під час якого народилися діти: син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 25.06.2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з матірю. На протязі двох років після розірвання шлюбу відповідач з дітьми не спілкувався, а лише починаючи з 2012 року почав спілкування з дітьми. Донька на протязі літніх канікул у 2012 році проживала у батька, який на той час створив нову сімю, де народилася спільна дитина. 02 вересня 2012 року донька без дозволу, пішла жити до батька. Саме з цього часу відносини з донькою вкрай змінилися, дитина в ультимативній формі вимагає дозволу на проживання разом з батьком, відверто каже про те, що любить лише батька, його дружину та їх спільного сина, зі своїм рідним братом майже не спілкується, агресивно реагує на будь-які прохання з боку матері. Вважає, що подальше проживання малолітньої ОСОБА_5 разом з батьком буде відповідати інтересам дитини. Просила позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала з наведених мотивів, просила позов задовольнити, оскільки проживання доньки з батьком є особистим бажанням малолітньої ОСОБА_5 Вказала, що не має змоги налагодити стосунки з донькою, дитина вкрай категорично налаштована проти неї та брата, у родині склалася напружена психологічна ситуація.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні проти позову заперечував, пояснив, що донька дійсно деякий час проживала разом з ним, він намагається в рівній мірі приділяти увагу своїм дітям, сплачує аліменти на дітей від першого шлюбу, однак, зазначив про те, що враховуючи його невеликий дохід, він не в змозі буде забезпечити доньці сприятливі умови для проживання. Крім того, враховуючи стать дитини, її вік, вважав, що дівчинці доцільно проживати з матірю. Той факт, що дитина налаштована проти матері та брата має місце з причин того, що позивач ображає доньку та не приділяє їй належної уваги. Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні вказала про те, що відповідач не в змозі за своїм фінансовим становищем забезпечити доньку усім необхідним для її розвитку.

Представник служби у справах дітей Зміївської районної держаної адміністрації ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала. У судовому засіданні пояснила, що з родиною ОСОБА_4 працюють пять років, малолітня ОСОБА_5 постійно виявляє бажання проживати разом з батьком. У матері та дитини склалися напружені стосунки, проживання дитини з батьком відповідає інтересам дитини.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 25 червня 2010 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ № 106136, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області. (а.с. 9)

Від даного шлюбу народилася ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 033692, виданого 25.05.2006 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області. (а.с. 8)

Після розірвання шлюбу сторони почали проживати окремо і між ними спочатку не було спору щодо утримання та проживання малолітньої доньки - ОСОБА_5, остання проживала з матірю.

З копії свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 167443, виданого 02.09.2011 року Лиманською сільською радою Зміївського району Харківської області, вбачається, що 02.09.2011 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_4 (до шлюбу Шендрик) М.Б. (а.с. 33)

Від даного шлюбу народився ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 268571, виданого 20.02.2012 року Лиманською сільською радою Зміївського району Харківської області (а.с. 35)

Відповідно до довідки про склад сімї № 764 від 10.02.2017 року, ОСОБА_4 значиться зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. До складу сімї входять: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 31)

З довідки про доходи вбачається, що ОСОБА_4 працює охоронцем в ТОВ «Союз Регіон», його загальна сума доходу за період з серпня 2016 року по січень 2017 року, без урахування аліментів, становить 3306,53 грн. (а.с. 32, 42)

Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини Зміївської районної державної адміністрації про визначення місця проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, малолітня ОСОБА_5, зі слів матері, виявляє бажання проживати разом з батьком, відносини між нею та донькою напружені, що негативно впливає на доньку. Батько ОСОБА_5 вважає, що донька повинна проживати разом з матірю, оскільки більше потребує догляду матері ніж батька, навіть з точки зору статі, гігієни та її обслуговування. Малолітня донька ОСОБА_5 повідомила про те, що має велике бажання проживати разом з батьком та його родиною, але вона також не проти проживати разом з матір'ю, якщо її не будуть ображати. Батьки до спільної зголи щодо місця проживання дитини не дійшли, у звязку з чим рекомендовано для вирішення питання звернутися до суду (а.с.69-70).

Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Як вбачається з коментарів до вищевказаної статті, дана стаття встановлює основні засади вирішення спорів, які виникають між матір'ю та батьком, які проживають окремо, щодо місця проживання малолітньої дитини, якими мають керуватися як суд, так і органи опіки та піклування. Передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини орган опіки та піклування або суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести: - етичні і інші особисті якості батьків (дані, що їх характеризують, рівень освіти батьків); - відносини, існуючі між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов'язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); - можливість створення дитині умов для виховання і розвитку (рід діяльності, режим роботи батьків, їхнє матеріальне і сімейне становище і ін.), маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Крім цього, коментована стаття містить вказівку на ті юридичні факти, які є підставами для відмови органом опіки та піклування або судом у переданні дитини для проживання. Такими фактами є: - відсутність у особи самостійного доходу; - зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами; - аморальна поведінка особи, яка може зашкодити розвиткові дитини. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Отже, при вирішенні спорів між матірю та батьком щодо місця проживання дитини необхідно визначити особисті якості батьків як вихователів, враховуються характеристика з місця роботи, місця проживання, а також показання свідків. Велику увагу приділяють поясненням вихователів з дитячих виховних установ щодо поведінки дитини, батьків, їх виховних якостей. При цьому, не має значення, чи є спеціальна педагогічна освіта у одного з батьків. Важливо також зясувати, якою була поведінка батьків та їх ставлення до дітей до виникнення спору в суді. Відсутність усілякої турботи про дітей, у період, коли спору не було, та явна демонстративна турбота під час вирішення спору це одне. Розумна турбота про дитину до виникнення спору про виховання дітей у поєднанні з обережною для психіки дитини увагою до неї в період спору це інше. Тобто, проведення аналізу поведінки батьків до виникнення спору та в період цього спору має велике значення для правильного вирішення справи.

Судом також повинні враховуватися умови виховання дитини (житлові, матеріальне забезпечення, навчання), але сама по собі перевага у матеріально-побутовому становищі одного з батьків не є визначальною умовою для передачі йому на виховання дітей. У даному випадку мають враховуватися проживання дитини у сімейному колі, де перевага надається взаємоповазі, доброзичливості, взаємодопомозі, де дитині комфортніше і спокійніше, де вона отримує щиру любов і підтримку. Крім того, суттєвим фактором, здатним вплинути на позицію по спору, є привязаність дітей до одного з батьків.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9, яка є бабусею малолітньої ОСОБА_5, в судовому засіданні показала про те, що відповідач обіцяв забрати доньку проживати до себе, дитина з цього приводу страждає, виявляє агресію по відношенню до матері та до неї як бабусі. Дитина виявляє бажання проживати разом з батьком.

Неповінолітній свідок ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, пояснив, що його сестра ОСОБА_5, постійно виявляє бажання жити разом з батьком, з ним та мамою майже не спілкується.

У судовому засіданні була зясована думка дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка в присутності представника служби у справах дітей Зміївської РДА, поясняла про те, що хоче проживати разом з батьком, але буде мешкати з матірю, оскільки так потрібно. Вказала, що мати та брат ображають її, а у родині батька їй добре, там їй приділяють належну увагу.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_2 засвідчила, що дитина сформувала свою думку висловивши бажання мешкати з батьком, така її позиція мала місце постійно за весь час роботи Служби з вказаною родиною. Думка про те, що з матірю їй жити потрібно сформована, на її погляд, стороннім тиском чи психологічним впливом та не відповідає дійснім інтересам та бажанню дитини.

З аналізу встановлених в ході судового розгляду обставин, суд дійшов висновку, що між сторонами виник спір щодо місця проживання малолітньої ОСОБА_5

Фактично склалась ситуація за якої ані мати дитини ані її батько не виявляють бажання того, щоб дитини проживала з одним із батьків, хоча кожен з них має змогу забезпечити дитині належні умови проживання, виховання та гармонійного розвитку.

Посилання сторін в обґрунтування своїх позицій, є, на розсуд суду, необґрунтованими, такими, що суперечить загальновстановленим соціальним нормам, засадам розумності, поняттям відповідальності, людяності, належному виконанню батьківських обовязків.

Вирішуючи спір у даній справі, суд, враховуючи беззаперечний факт емоційної та психологічної прихильності малолітньої дитини до батька, ставлення, участь у вихованні дитини кожного з батьків, наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини у батька, який має постійне місце роботи, стабільний дохід, має можливість утримувати малолітню доньку матеріально, з метою забезпечення інтересів дитини, дійшов до висновку про необхідність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з її батьком.

Таке рішення, на розсуд суду, є справедливим, забезпечить проживання дитини у сімейному колі, де перевага надається взаємоповазі, доброзичливості, взаємодопомозі, де їй буде комфортніше і спокійніше, де вона може отримати щиру любов і підтримку.

Одночасно суд звертає увагу, що у випадку зміни життєвих обставин сторін та/або настання негативних явищ, передбачених ч. 2 ст. 161 СК України, сторони не позбавлені можливості з урахуванням цих нових обставин ініціювати, в тому числі, у судовому порядку, питання про зміну місця проживання дитини.

Керуючись ст. ст. 141,161 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини задовольнити у повному обсязі.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 разом з батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8 за адресою сел. Слобожанське, вул. С. Закори, б. 26АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено - 10.04.2017 року.

Головуючий: