АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/2483/2017 Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 листопада 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01 листопада 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» суму заборгованості за договором в сумі 17 000,80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 140,80 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду у частині визначення суми призначеного для сплати платежу в рахунок погашення заборгованості, що виникла не з його вини; визначити справедливий розмір коштів для погашення кредитної заборгованості за кредитним договором без сплати неправомірно застосованих штрафних санкцій та відсотків на відсотки. Посилається на те, що в жовтні 2014 році він хотів погасити свою заборгованість у повному обсязі, але не зміг це зробити, оскільки банк було визнано неплатоспроможним. Йому не було повідомлено нові реквізити для сплати коштів для погашення кредитної заборгованості. Прострочення виконання зобов'язання мало місце не з його вини. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає дійсності, позивачем було неправомірно нарахована неустойка за прострочення виконання ним зобов'язання.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання представник ПАТ «ВіЕйБі Банк»не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 вересня 2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір банківського обслуговування № ВLаЖГА00081775. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 на поточні потреби було надано кредит в сумі 50 000 грн. зі сплатою 10% річних строком до 29 вересня 2014 року, а останній зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти та комісію шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до Графіку погашення заборгованості (а. с. 5-14).

Відповідно до п. 1.6 загальної частини та п. 4 спеціальної частини договору банківського обслуговування, за обслуговування кредиту встановлено щомісячна плата у виді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% річних від суми кредиту.

Пунктами 4.2., 4.3. договору визначено, що у випадку прострочення виконання позичальником зобов'язань понад 60 календарних днів, банк має право вимагати від нього достроково сплатити штраф у розмірі 25% від суми кредиту. У випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за Графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконання боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені - 0,50%.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконав свої зобов'язання за договором банківського обслуговування № ВLаЖГА00081775, 13 серпня 2015 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості, яка відповідно до наданих ним розрахунків станом на 12 серпня 2015 року становить 29 364,18 грн., з яких: 7553,03 грн. - прострочена до повернення сума кредиту, 657,01 грн. - прострочені проценти, 620,72 грн. - прострочена комісія, 20 553,42 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «ВіЕйБі Банк». При цьому суд зменшив пеню за прострочення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України до 8190,04 грн.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з наданих позивачем розрахунків, ОСОБА_1 не виконав належним чином свої зобов'язання за договором банківського обслуговування № ВLаЖГА00081775. Відтак, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з нього на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк»заборгованості.

Враховуючи що заявлений розмір пені значно більший за розмір заборгованості по тілу кредиту, процентами та комісії, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність її зменшення відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України до 8190,04 грн.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на невідповідність наданих позивачем розрахунків, оскільки ним не надано належних та допустимих доказів на їх спростування.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на те, що він намагався погасити заборгованість ще у жовтні 2014 року, але не міг цього зробити через запровадження тимчасової адміністрації у банку, припинення обслуговування клієнтів та неповідомлення нових реквізитів для сплати коштів.

ОСОБА_1 не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що після введення у ПАТ «ВіЕйБі Банк» тимчасової адміністрації та запровадження ліквідаційної процедури він звертався до позивача з питання добровільного погашення заборгованості.

При цьому колегія суддів враховує, що згідно наданих позивачем розрахунків відповідач здійснював погашення заборгованості 14 листопада 2014 року (а. с. 22).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка дослідженим доказам по справі, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді