АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/920/2017 Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Рибака Євгена Володимировича, діючого в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживача та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2. звернувся в суд з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживача та стягнення коштів.

В обґрунтування позову зазначав, що 29 січня 2016 року між сторонами укладено договір фінансового лізингу № 003163, відповідно до якого відповідач повинен передати йому трактор LOVOL, моделі ТЕ 244, вартістю 9 238,36 доларів США, що становило на дату підписання договору 250 000 грн. Він сплатив відповідачу авансовий платіж у розмірі 50 000 грн. У зв'язку з поставкою несправного трактора він 9 лютого 2016 року подав відповідачу заяву про розірвання договору фінансового лізингу, у зв'язку з чим йому було повернуто 15 000 грн. З урахуванням того, що у договорі не визначено істотні умови договору (графік виплати лізингових платежів, предмет договору, його спеціфікації), договір не відповідає його внутрішній волі, оскільки умови договору суперечать його заявці на отримання транспортного засобу до договору фінансового лізингу, де зазначено про необхідність придбання трактору LOVOL, моделі ТЕ 244, червоного кольору, вартістю 74 500 грн., з додатковим обладнанням - плугом ПН 225, крім того договір укладений в іноземній валюті, існує істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, містить несправедливі умови, що є порушенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», договір сторонами нотаріально не посвідчений, у відповідача відсутня ліцензія на здійснення фінансових операцій, то такий договір є нікчемним. У зв'язку з чим, позивач просив застосувати наслідки нікчемності правочину, стягнути з відповідача на його користь 35 000 грн. неповернутого авансового платежу.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 вересня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ«Лізингова Компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_2 кошти у розмірі 35 000 грн.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі Рибак Є.В., діючий в інтересах ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день иа час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника Товариства.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачу) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості з лізингоодержувачем або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, на певний строк і за встановлену плату.

Аналогічна позиція закріплена і в ст.1 Закону Україи «Про фінансовий лізинг».

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 29 січня 2016 року між сторонами ОСОБА_2 та ТОВ «Лізингова Компанія «Ваш Авто» укладено договір фінансового лізингу № 003163, відповідно до якого лізингодавець ТОВ «Лізингова Компанія «Ваш Авто» зобов'язується придбати та передати позивачу на умовах фінансового лізингу у користування майно - трактор LOVOL, моделі ТЕ 244, вартістю 9 238,36 доларів США, що становить на дату підписання договору 250 000 грн., а лізингоодержувач, позивач ОСОБА_2, зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору (а.с. 14-20, 22-23).

На виконання умов договору позивач сплатив відповідачу авансовий платіж у розмірі 50 000 грн. (а.с. 21).

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначав, що договір фінансового лізингу суперечить його письмовій заявці на отримання транспортного засобу до спірного договору, у якій зазначено про необхідність придбання трактору LOVOL, моделі ТЕ 244, 2014 року, червоного кольору, вартістю 74500 грн. з додатковим обладнанням - плугом - ПН225 (а.с.13)

Встановлено, що 09 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернувся до ТОВ ЛК «Ваш Авто» із заявою про розірвання договору фінансового лізингу через невиконання умов договору (несправність трактора) та про повернення сплаченого авансового внеску.

З листа ТОВ ЛК «Ваш Авто», направленого у відповідь на заяву позивача, вбачається, що договір фінансового лізингу розірвано з 17 лютого 2016 року.

Авансовий платіж в сумі 15 000 грн. відповідачем ТОВ ЛК «Ваш Авто» був повернутий позивачу.

Частиною 2 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з п. 1.4 договору лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобов'язаннями відповідає продавець.

За змістом статті 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.

Оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює відповідач, так як в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то пункт 1.4 договору, щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності тощо, суперечить положенням статті 808 ЦК України.

Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Відповідно до частини п'ятої цієї норми, у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим, може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону).

Зі змісту статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону).

Аналіз змісту спірного договору фінансового лізингу від 29.01.2016 року, укладеного між сторонами свідчить про те, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом, звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства.

Такий висновок суду першої інстанції суду відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року № 6-2766цс15, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно ч.2 статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 18 січня 2017 року у справі №6-648цс16, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів, за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу або договору поставки.

За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування.

Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України.

За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Нікчемний договір не породжує тих прав і обов'язків, настання яких бажали сторони, й визнання такого договору недійсним судом не вимагається.

Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України.

Положення статті 216 ЦК України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Договір фінансового лізингу № 003163 від 29.01.2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «ЛК «Ваш Авто», нотаріально посвідчено не було.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України).

Враховуючи, що при укладенні вказаного договору не дотримано положення законодавства щодо нотаріального посвідчення договору, то укладений сторонами договір фінансового лізингу є нікчемним в силу закону та додаткового визнання такого правочину недійсним судом не вимагається відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України.

У відповідності з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про необхідність застосування наслідків нікчемності правочину та стягнення з Товариства на користь ОСОБА_2 сплаченого ним авансового платежу в сумі 35 000 грн. з врахуванням тієї обставини, що 15 000 грн. авансового платежу відповідачем було повернуто позивачу.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини справи, зібраним по справі доказам дав належну оцінку та й прийшов до правильного висновку про доведеність позову ОСОБА_2, обгрунтованого задовольнивши позов.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на правильність ухваленого судового рішення.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу РибакаЄвгена Володимировича, діючого в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання неюзаконної сили, шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: