Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/574/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Письменний О. А.
УХВАЛА

Іменем України

04.04.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів Єгорової С.М., Дьомич Л.М.,

при секретарі Савченко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 січня 2017 року у справі за його позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, -

встановила:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 12.03.2016 року по вул. 40 років Перемоги в м. Кіровограді сталася дорожньо-транспортна пригорода, внаслідок чого його автомобіль марки ГАЗ 3110 номерний знак НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень, а саме був пошкоджений задній бампер з лівої сторони та задня панель. Винним у скоєні ДТП є ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре», тому ним по телефону було повідомлено страхову компанію про настання страхового випадку. Відповідач після повідомлення його про настання страхового випадку повинен був оглянути транспортний засіб протягом семи робочих днів, проте лише 24.04.2016 року експертом було здійснено такий огляд. Після проведеного огляду, страховою компанією було направлено на його адресу лист, яким його було повідомлено про відсутність правових підстав для відшкодування заподіяної шкоди, оскільки автомобіль на час огляду знаходився у відновленому стані.

Посилаючись на те, що страхова компанія безпідставно відмовила йому у виплаті страхового відшкодування, просив стягнути з відповідача на його користь невиплачене страхове відшкодування в сумі 6609 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах встановлених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що 12.03.2016 року о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_2, у місті Кіровограді по вул. 40 років Перемоги, не вибрав безпечної швидкості руху, відволікся від керування та допустив зіткнення з автомобілем ГАЗ -3110, державний номер НОМЕР_1, який стояв попереду нього, оскільки був учасником іншої дорожньо-транспортної пригоди, у результаті обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно довідки № 124 від 12.03.2016 року виданої інспектором Кіровоградського відділу поліції ГУ Національної поліції в Кіровоградської області ОСОБА_4, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ГАЗ -3110, державний номер НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження заднього бампера з лівої сторони та задньої панелі /а.с.9/.

Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 08 квітня 2016 року визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП/а.с.55-56/.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре», на підставі договору (полісу) № АЕ/3710240 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Листом ТОВ «Страхова компанія «Київ Ре» від 17.06.2016 року, ОСОБА_2 було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, у звязку з неможливістю представника страхової компанії провести огляд пошкодженого майна для визначення розміру збитків, оскільки на час огляду автомобіля він знаходився у відновленому стані.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У статті 29 Закону зазначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтею 991 ЦК України та статтею 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено перелік підстав для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування. Зокрема, створення страховикові перешкод у визначенні розміру збитків.

Згідно акту огляду колісного транспортного засобу від 24.04.2016 року складеного субєктом оціночної діяльності ТОВ «Універсал Асістанс» ОСОБА_5, автомобіль знаходився на етапі зборки після відновлювального ремонту /а.с.39/.

Згідно пункту 33.3 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Як убачається з матеріалів справи, позивач повідомив страхову компанію про настання страхового випадку 24.04.2016 року, вже після здійснення відновлювального ремонту автомобіля, а тому відповідач правомірно відмовив йому у виплаті страхового відшкодування.

Також, відсутні підстави для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях позивача повязаних з відновленням пошкодженого майна, оскільки відшкодування шкоди потерпілому із зазначених позивачем підстав Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачена.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: