Справа № 396/2090/16-ц
Провадження № 2/396/99/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2017 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого - судді Кухарської Н.А.,

за участю секретаря - Стеценко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, посилаючись на те, що ОСОБА_2 звернулась до ПАТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв"язку з чим підписала заяву № б/н від 27.12.2013 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, та Тарифами Банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 22 лютого2016 року позичальник ОСОБА_2 померла. Згідно відповіді наданої Новоукраїнською районною державною нотаріальною конторою, що після смерті ОСОБА_2 була заведена спадкова справа за № 202/2016. Із заявою про прийняття спадщини звернулась донька спадкодавця - ОСОБА_1. 18.07.2016 року до спадкоємця ОСОБА_1 був направлений лист-претензія про необхідність погашення кредиту, проте, до теперішнього часу відповіді не отримано, кредит не погашений. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач має заборгованість пред банком в розмірі 8022,80 грн., у зв»язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву в якій просив розглянути справи у відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує, в зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі, вважав, що він є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки у спадщину ОСОБА_1 не отримала жодного майна чи коштів, а позивачем не надано жодних доказів отримання нею майна у спадщину та його розміру. З огляду на предмет та підставу позову просив в його задоволенні відмовити.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши позовну заяву та письмові докази по справі, суд встановив слідуючі обставини і визначив відповідно до них правовідносини, які виникли між сторонами.

27 грудня 2013 року між позивачем і ОСОБА_2 з метою отримання банківських послуг була підписана заява № б/н згідно якої позичальник отримала кредит у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, та Тарифами Банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

22 лютого 2016 року померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 І-ОЛ № 222232, виданого 23 лютого 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоукраїнського районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.45).

21 травня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Новоукраїнської державної нотаріальної контори з претензією, в якій просив включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ та повідомити чи заводилась спадкова справа після померлого боржника ( а.с.48).

Згідно відповіді завідувача Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори від 29.06.2016 року за № 883/02-14, остання, повідомляє, що після смерті ОСОБА_2, що померла 22.02.2016 року була заведена спадкова справа за № 202/2016. Із заявою про прийняття спадщини звернулась донька спадкодавиці - ОСОБА_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, 31.Станом на 01.06.2016 року інших спадкоємців немає, свідоцтво про право на спадщину ще не видавалось (а.с.49).

18 липня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з листом-претензією до ОСОБА_1, в якому повідомили, що відповідачка має сплати заборгованість по кредитному договору, яка станом на дату смерті позичальника складає - 9922,80 грн .(а.с.50).

Згідно відповіді завідувача Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори від 17.07.2017 року за № 30/02-04, остання повідомила, що після смерті ОСОБА_2, яка померла 22.02.2016 року у Новоукраїнській державній нотаріальній конторі 09.06.2016 року була заведена спадкова справа за № 202/2016. Із заявою про прийняття спадщини звернулась спадкоємиця за законом - ОСОБА_1. Станом на 17 січня 2017 року інших спадкоємців немає, свідоцтво про право на спадщину ще не видавалосья, право власності на будь-яке спадкове майно спадкоємиця не набула.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України).

Для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

Перелік документів та інших доказів, які дозволяють визначити постійність проживання, містяться у п. 3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Згідно з цією нормою доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: відмітка у паспорті спадкоємця про реєстрацію його місця проживання разом із спадкодавцем; довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» спадкоємці боржника є боржниками перед кредитором лище за умови прийняття спадщини та у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Факт одержання дочкою померлої ОСОБА_1, майна в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2, стороною позивача належними та допустимими доказами не доведений.

Банк жодними доказами не довів наявність спадкового майна одержаного відповідачем у спадщину й можливості погашення зобов'язання спадкодавця перед кредитором за рахунок такого майна, а також до суду сторона позивача не зверталась з будь-якими клопотаннями щодо витребування необхідних доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення боргу кредитором спадкодавця, - є необгрунтованими, не доведеними та безпідставними, оскільки позивачем не надано допустимих доказів на підтвердження складу спадкового майна, вартості майна, одержаного відповідачем у спадщину, в зв'язку з чим суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1268-1270, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 57-60, 179, 212-214, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з моменту проголошення.

Головуючий: Н. А. Кухарська