22-ц/775/271/2017(м)
Єдиний унікальний номер 265/536/17-ц
Номер провадження 22-ц/775/271/2017(м)
Головуючий в 1 інстанції Міхєєва І.М.
Доповідач Пономарьова О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Пономарьової О.М.,

суддів Зайцевої С.А., Ткаченко Т.Б.,

секретар судового засідання Гаркуша О.С.,

за участю

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Азовзагальмаш», про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 акціонерного товариства «Азовзагальмаш», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш», на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 березня 2017 року

в с т а н о в и в:

В січні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (далі ОСОБА_4 «Азовзагальмаш»), яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (далі ПАТ «Азовзагальмаш»), та зазначала, що з 05 січня 2011 року працювала на ПАТ «Азовзагальмаш». 31 серпня 2016 року її було звільнено з підприємства за власним бажанням, при цьому заробітна плата за період роботи не виплачена до тепер. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 16 лютого 2016 року з відповідача на її користь стягнуто заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 18 577 гривень 08 копійок та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, в розмірі 11 163 грн. 45 коп., але розрахунку з нею не проведено до теперішнього часу. Просила стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 17 лютого 2016 року по дату ухвалення судового рішення у справі.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 березня 2017 року позов ОСОБА_2 до ПАТ «Азовзагальмаш» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні задоволено. Стягнуто з ПАТ «Азовзагальмаш» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 лютого 2016 року по 13 березня 2017 року в сумі 31 492 гривні 68 копійок, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обовязкових платежів. Стягнуто з ПАТ «Азовзагальмаш» на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4«Азовзагальмаш», яке є правонаступником ПАТ «Азовзагальмаш», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі, оскільки позовні вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства у зв?язку з порушенням 20 квітня 2016 року Господарським судом міста Києва провадження у справі про банкрутство ПАТ «Азовзагальмаш».

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_4«Азовзагальмаш», яке є правонаступником ПАТ «Азовзагальмаш», ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання апеляційної інстанції не з?явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, від її імені її представник ОСОБА_5 подав заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з закриттям провадження у справі з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 05 січня 2011 року працювала на ПАТ «Азовзагальмаш» і 31 серпня 2016 року її звільнено з підприємства за власним бажанням. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 16 лютого 2016 року з відповідача на її користь стягнуто заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 18 577 гривень 08 копійок та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, в розмірі 11 163 грн. 45 коп., але розрахунку з нею не проведено до теперішнього часу, тому вона звернулася до суду і просила стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 17 лютого 2016 року по дату ухвалення судового рішення у справі.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку з 17 лютого 2016 року по 13 березня 2017 року (день ухвалення рішення) в розмірі 31 492,68 коп., суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок з позивачем після ухвалення судового рішення не проведено і по теперішній час, що не заперечується відповідачем та дає підстави для застосування положень ст. 117 КЗпП України.

Проте повністю погодитись з висновками суду не можливо, оскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 20 квітня 2016 року (інформація щодо якої оприлюднена на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет за № 30700 від 21.04.2016 р.) порушено провадження у справі № 910/3262/16 про банкрутство ПАТ «Азовзагальмаш», правонаступникорм якого є ОСОБА_4 «Азовзагальмаш», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, процедуру розпорядження майном товариства та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого ОСОБА_6

Статтею 28 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що у разі банкрутства підприємства чи ліквідації його у судовому порядку зобов?язання перед працівниками такого підприємства щодо заробітної плати, яку вони повинні одержати за працю (роботу, послуги), виконану у період, що передував банкрутству чи ліквідації підприємства, виконуються відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

При цьому, наведена норма права не встановлює обмежень стосовно дати заявлених вимог до такого боржника відносно дати порушення справи про банкрутство .

Системний аналіз положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України .

Згідно з ч. 7 статті 12 ГПК України справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України підвідомчі господарським судам.

Останньою частиною ст. 16 ГПК України встановлено виключну підсудність справ господарським судам і зазначено, що справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, виходячи з того, що позивачем ОСОБА_2пред?явлено вимоги до відповідача ОСОБА_4 «Азовзагальмаш», яке є правонаступником ПАТ «Азовзагальмаш», стосовно якого порушено справу про банкрутство, рішення суду від 13 березня 2017 року підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, оскільки спір щодо майнових вимог ОСОБА_2 підлягає розгляду господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, що виключає можливість розгляду справи в порядку цивільного судочинства.

Крім того, встановлено, що заява ОСОБА_2 до ПАТ «Азовзагальмаш» про стягнення заробітної плати 31 жовтня 2016 року прийнята Господарським судом міста Києва до розгляду в межах справи № 910/3262/16.

Керуючись ст. 303, 205 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, Апеляційний суд Донецької області

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства «Азовзагальмаш», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш», задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 березня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Азовзагальмаш», про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: О.М. Пономарьова

Судді: С.А. Зайцева

ОСОБА_7