АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/1932/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1505/17Головуючий у 1-й інстанції Крикливий В. В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Прядкіної О.В.,

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,

секретаря Лимар О.М.

за участі : представників сторін - адвокатів Голосного В.О. та Гузь Т.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 11 квітня 2017 року

за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 11 квітня 2017 року позов ОСОБА_5 задоволено повністю.

Визнано договір дарування квартири АДРЕСА_1 укладений 29 січня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Куц С.М.,зареєстрований у реєстрі за №1730, - недійсним.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 понесені судові витрати у розмірі 817,20 грн.

Рішення оскаржила ОСОБА_4, в яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 29 січня 2016 року ОСОБА_4 внаслідок укладання із ОСОБА_5 договору дарування прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1, що належала останній на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 03.03.1992р.

Визнаючи договір дарування недійсним, районний суд виходив з того, що вказаний правочин укладений позивачкою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, так як ОСОБА_5 продовжувала проживати у спірній квартирі, передача квартири фактично не відбулася, що підтверджує реальні наміри позивача на укладання договору довічного утримання.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає встановленим обставинам справи і положенням закону.

Згідно із частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

З роз'яснень, викладених у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними», убачається, що відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров'я та потреба у зв'язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування.

Отже, наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз'яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як:вік позивача, його стан здоров'я та потреба у зв'язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування.

Наведені положення випливають із правових позицій, викладених в

постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-202цс15, від 19 березня 2014р. №6-9ці13 та 18 червня 2014р. № 6-69цс14.

Так, позивачем надані переконливі доводи щодо наявності помилки - неправильного сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення.

Зокрема, зважаючи на вік ОСОБА_5 - 85 років, наявність захворювань, немічність та потреба і бажання у зв'язку з цим у догляді та сторонній допомозі, наявність спірної квартири як єдиного житла та продовження позивачем проживати в цій квартирі після укладення договору дарування, вірно оцінені районним судом як помилка щодо обставин, які мають істотне значення.

При цьому судом дана належна оцінка показам свідків, які підтвердили надання відповідачкою допомоги ОСОБА_5 та здійснення догляду за нею, що свідчить про вчинення на користь дарувальника дій майнового чи немайнового характеру, усупереч положенням ст.717 ЦК України та є підставою для визнання договору дарування недійсним.

Отже, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. При вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя /підпис/ О. В. Прядкіна

Судді: /підпис/ О.О.Панченко

/підпис/ В.П.Пікуль

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О. В. Прядкіна