Справа № 202/3074/14-ц
Провадження № 2/202/163/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 квітня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Голін Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у режимі відеоконференції з Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області у цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник ПАТ "КБ Приватбанк" з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог представник ПАТ КБ "Приватбанк" зазначив, що між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», назву змінено на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № KGALAU00882100 від 30.11.2006 року, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 74196 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16.08 на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.11.2013 року. В забезпечення виконання зобов'язання за договором № KGALAU00882100 від 30.11.2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», назву змінено на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2, а також між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», назву змінено на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено договори поруки. Позивач свої зобов'язання виконав, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач ОСОБА_1 несвоєчасно здійснював погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 17.01.2014 року за кредитним договором від 30.11.2006 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», назву змінено на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 рахується заборгованість на загальну суму 535 876, 61 грн., яку представник позивача, разом із сумою сплаченого судового збору, просив стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також просив стягнути з ОСОБА_1 витрати на юридичну допомогу у розмірі 3 200 грн.

В судове засідання представник Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судові засідання з'являвся представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4, заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, зазначивши, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області 16 квітня 2008 року з ОСОБА_1А, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк" стягнуто солідарно заборгованість по кредитному договору від 30.11.2006 року в розмірі 80 821, 95 грн. На теперішній час вказана у судовому рішенні сума заборгованості стягується з ОСОБА_1 в порядку виконавчого провадження та частково погашена. Наголошував, що задоволення позову призведе до подвійного стягнення заборгованості за кредитним договором № KGALAU00882100 від 30.11.2006 року.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судові засідання не з'являлись, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення представника відповідача, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № KGALAU0082100 від 30.11.2006 року, відповідно до п.1.1 якого банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти на строк з 30.11.2006 року по 29.11.2013 року у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 74 196 грн. а також у розмірі 29 604, 20 грн. на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1, 34% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1, 20% від суми виданого кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0, 14 % від суми виданого кредиту. Також п. 1.1. кредитного договору встановлено, що погашення заборгованості за цим договором здійснюється щомісяця в період сплати якого позичальник повинен надавати банку кошти в сумі 1590, 4 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складаються із заборгованості по кредиту, відсотками, винагороди, комісії.

Згідно п. 1.2. кредит надається в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту. сплаті відсотків, винагороди і комісії в зазначені даним договором строки.

Згідно п. 2.1. 3 кредитного договору відповідно до даного договору позичальник звертається до банку про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до договорів страхування, укладених відповідно до п.2.2.7 даного договору, і доручає банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно договорів страхування. Перерахування кредитних коштів банк зобов'язується провадити у випадку не пред'явлення позичальником документів, що підтверджують сплату черхових страхових платежів.

Пунктом 2.2.2. встановлено обов'язок позичальника сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до п. 3.1.3 даного договору.

Згідно п. 3.1. за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісячно в період сплати сплачує відсотки у розмірі, зазначеному в п. 1.1. договору.

Пунктом 3.2. кредитного договору передбачено, що згідно ст. 212 ЦК України, при порушення позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачений пп. 1.1., 2.2.4, 2.3.3. договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 3, 08% на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом, розраховані відповідно до цього пункту договору відсотки сплачуються позичальником щомісяця в період сплатити понад зазначену в п.1.1. суми щомісячного платежу за кредитним договором.

Згідно п. 3.3. кредитного договору кошти, отримані від позичальника для погашення заборгованості по кредиту, насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків банку згідно п. п. 2.2.9, 2.3.8., далі пені згідно розділу 4 цього договору, далі - простроченої комісії по кредиту, далі - простроченої винагороди, далі - прострочених відсотків, далі - простроченої заборгованості за кредитом.

Згідно п. 3.4. нарахування відсотків здійснюється в останню дату списання відсотків, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день.

Згідно п. 3. 8 кредитного договору при непогашенні кредиту в строки, зазначені п.п. 1.1, 2.3.3. цього договору, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою.

Пунктом 4.1. кредитного договору встановлено, що при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбаченого п. 2.2.2., 2.2.3, договору, банк має право нарахувати. а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0, 15 на суму простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

В підтвердження наявності заборгованості та її розміру представником ПАТ КБ "Приватбанк" були надані відповідні розрахунки заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № KGALAU0082100 від 30.11.2006 року, відповідно до яких розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 17.01.2014 року становить 535 876.61 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 82 610.42 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 189437,39 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 5505, 11 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 258323, 69 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між закритим акціонерним товариством комерційним банк "Приватбанк", назву змінено на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №KGALAU99882100/1 від 30.11.2006 року.

Згідно п. 1. договору поруки ОСОБА_5 надає поруку перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором від 30.11.2006 року № KGALAU00882100.

Згідно п. 2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи слпату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Згідно п. 3. договору поруки у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між закритим акціонерним товариством комерційним банк "Приватбанк", назву змінено на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №KGALAU99882100/2 від 30.11.2006 року.

Згідно п. 1. договору поруки ОСОБА_5 надає поруку перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором від 30.11.2006 року № KGALAU00882100.

Згідно п. 2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи слпату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Згідно п. 3. договору поруки у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно з ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до вимог ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконує свої зобов'язання у обсязі, передбаченим кредитним договором, таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1А.з ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, що задоволення позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" призведе до подвійного стягнення за кредитним договором № KGALAU00882100 від 30.11.2006 року, з огляду на наступне.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно абзаців 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст.599-601,604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимогст. ст.526,599 ЦК України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителів від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 23 вересня 2015 за №6-1206цс15 та у постанові від 22 березня 2017 року за №6-2311цс16, які згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Разом з цим, вирішуючи питання про розмір суми заборгованості, яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів суд виходить з наступного.

Згідно матеріалів справи, рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.04.2008 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_1А, ОСОБА_2, ОСОБА_3, стягнуто солідарно на користь закритого акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" заборгованість по кредиту в розмірі 80 821, 95 коп., яка складається з: суми відшкодування непогашеного кредиту у розмірі 75 587, 77 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 4 714, 27 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 207, 74 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань в сумі 312, 17 грн.

На даний час здійснюються дії направлені на виконання рішення суду Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.04.2008 року, що підтверджується квитанціями про стягнення із зарплати ОСОБА_1 заборгованості та розрахунком заборгованості станом на 27.02.2017 року за кредитним договором від 30.11.2006 року № KGALAU00882100, наданим ПАТ КБ "Приватбанк".

Зазначене також підтверджується листом заступника начальника Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_6 № 1448 від 26.01.2017 року, згідно якого в Олександрійському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області на виконанні знаходиться виконавчий лист №2-1507, виданий 03.06.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу в сумі 80 821, 95 грн. Станом на 26.01.2017 року з ОСОБА_1 стягнуто борг в сумі 47 160, 39 грн., залишок боргу складає 33661, 56 грн.

Згідно ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У зв'язку з тим, що судовим рішенням від 16 квітня 2008 року, яке набрало законної сили з ОСОБА_1А, ОСОБА_2, ОСОБА_3 стягнуто на користь закритого акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" заборгованість по кредиту в розмірі 80 821, 95 коп., яка складається з: суми відшкодування непогашеного кредиту у розмірі 75 587, 77 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 4 714, 27 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 207, 74 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань в сумі 312, 17 грн., суд, з метою недопущення подвійного стягнення, вважає за необхідне врахувати стягнуту рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 16 квітня 2008 року суму заборгованості, яка утворилася у ОСОБА_1 станом на 17.01.2014 року та з вимогою про стягнення якої ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заборгованість за тілом кредиту, яка підлягає стягненню з відповідачів становить: 82610, 42 грн. - 75 587, 77 грн. та дорівнює 7 022, 65 грн.; заборгованість по комісії за користуванням кредитом становить: 5501, 11 - 207, 74 та дорівнює 5 297, 37 грн.

Вирішуючи питання про розмір заборгованості по процентам за користування кредитом, суд вважає, що сума заборгованості по процентам, яку стягнуто рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.04.2008 року не підлягає повторному стягненню з відповідачів.

Крім цього, частково погашена відповідачем ОСОБА_1 заборгованість згідно розрахунку по процентам у розмірі 32 968, 63 грн. також не може бути стягнута.

Суд не приймає до уваги інформацію зазначену в листі заступника начальника Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_6 № 1448 від 26.01.2017 року, про те, що станом на 26.01.2017 року з ОСОБА_1 стягнуто борг в сумі 47 160, 39 грн., оскільки остання суперечить матеріалам цивільної справи та не підтверджена іншими доказами.

Як вбачається із розрахунку заборгованості ОСОБА_1 від 27.02.2017 року за кредитним договором №KGALAU00882100, на погашення заборгованості за кредитним договором дійсно надходили щомісячні платежі на погашення суми заборгованості про процентам за користування кредитом, але у сумі 32 968, 63 грн..

Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір заборгованості по процентам за користування кредитом, яка підлягає стягненню з відповідачів становить 151 754, 49 грн.

Вирішуючи питання про розмір пені, суд вважає необхідним застосувати положення ч. 3 ст. 551 ЦК України з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (частина третя статті 551 ЦК України).

Верховний суд України у правовому висновку по справі № 6-100 цс 14 від 03.09.2014 року та № 6-1120цс15 від 4 листопада 2015 року, зазначив, що згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Таким чином, суд враховує, що розмір заборгованості по сплаті пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, яку вимагає стягнути банк значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, а тому суд реалізовуючи своє право, передбачене ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшує розмір неустойки, та із врахуванням стягнутої за рішенням Олександрійського міськрайонного суду заборгованості з пені, вважає, що сума пені, яка підлягає стягненню з відповідачів складає 101 358, 77 грн.

Крім цього, суд вважає, що вимога ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» (чинною на час звернення) витрати, пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено рішення, компенсуються іншою стороною у сумі, що не перевищує 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування витрат ПАТ КБ "Приватбанк" на юридичну допомогу.

Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 197, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 530, 543, 553, 551, 610, 611, 631 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк, , заборгованість за кредитним договором № KGALAU00882100 від 30.11.2006 року в розмірі 265 433 (двохста шістдесяти пяти чотирьохста тридцяти трьох) грн. 28 (двадцяти восьми) коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 7 022 (сім тисяч двадцять дві) грн. 65 (шістдесят п'ять) коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 151 754 (сто пятдесят одна тисяча сімсот пятдесят чотири) грн. 49 (сорок девять) коп., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 5 297 (п'ять тисяч двісті дев'яноста сім) грн. 37 (тридцять сім) коп., та заборгованості по пені в розмірі 101 358 (сто однієї тисячі трьохста п'ятдесяти восьми) грн. 77 (сімдесяти семи) коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк, , заборгованість за кредитним договором № KGALAU00882100 від 30.11.2006 року в розмірі 265 433 (двохста шістдесяти пяти чотирьохста тридцяти трьох) грн. 28 (двадцяти восьми) коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 7 022 (сім тисяч двадцять дві) 65 (шістдесят п'ять) коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 151 754 (сто пятдесят одна тисяча сімсот пятдесят чотири) грн. 49 (сорок девять) коп., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 5 297 (п'ять тисяч двісті дев'яноста сім) грн. 37 (тридцять сім) коп., та заборгованості по пені в розмірі 101 358 (сто однієї тисячі трьохста п'ятдесяти восьми) грн. 77 (сімдесяти семи) коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , сплачений судовий збір в розмірі 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції.

Суддя: Г.В. Бєсєда