Ухвала

іменем україни

29 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., ПисаноїТ.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна», товариства з обмеженою відповідальністю «Гаджиєв», третя особа - ОСОБА_4, про відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 31 березня 2016 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» (далі - ПрАТ «СК «Саламандра-Україна»), товариства з обмеженою відповідальністю «Гаджиєв» (далі - ТОВ «Гаджиєв»), третя особа - ОСОБА_4, про відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 08 березня 2015 року близько 21:50 год., ОСОБА_4, керуючи автобусом «Mersedes-Benz 403», державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ТОВ «Гаджиєв» на пішохідному переході біля АЗС «Sokar», що розташована по вулиці Леніна у м. Нова Одеса Миколаївської області, здійснив наїзд на неї як пішохода.

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тяжкі тілесні ушкодження та проходила лікування у Новоодеській центральній районній лікарні Миколаївської області з 08 березня по 15 березня 2015 року, Миколаївській лікарні швидкої медичної допомоги з 15 березня по 14 травня 2015 року та з 10 серпня по 25 серпня 2015 року. Отримала інвалідність першої групи.

Відповідальність відповідача ТОВ «Гаджиєв» перед третіми особами була застрахована у ПрАТ «СК «Саламандра - Україна». Відповідно до полісу страхування, страхова компанія зобов'язана сплатити за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 100 000 грн.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вона має право на відшкодування коштів витрачених на ліки, діагностику, протезування, що на час звернення до суду становили 89 519 грн 27 коп. та відшкодування, пов'язане з стійкою втратою працездатності, відповідно ст. 26 цього Закону, що становило - 43 848 грн, а всього 133 367 грн 27 коп.

В результаті завдання їй фізичної травми їй завдано також і моральну шкоду, яка відповідно до умов вищевказаного Закону становить 5 000 грн.

Приймаючи до уваги вищевикладене, позивач просила стягнути з ПрАТ «СК «Саламандра - Україна» 100 000 грн на відшкодування матеріальних збитків та 5 000 грн моральної шкоди, з ТОВ «Гаджиєв» як власника джерела підвищеної небезпеки матеріальну шкоду в розмірі 33 367 грн 27 коп.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 31 березня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» на користь ОСОБА_3 шкоду, заподіяну здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 105 000 грн, яка складається з: завданої шкоди у виді стійкої втрати здоров'я у сумі - 43 848 грн, завданої моральної шкоди у виді 5 процентів від страхової суми у розмірі 5 000 грн, витрат на лікування в сумі - 56 152 грн.

Стягнуто з ТОВ «Гаджиєв» на користь ОСОБА_3 шкоду, заподіяну здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 29 267 грн 75 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено за недоведеністю.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2016 року рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 31 березня 2016 року в частині розподілу судових витрат на правову допомогу змінено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 1 138 грн 20 коп., з ТОВ «Гаджиєв» у розмірі 317 грн 25 коп.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Отже, судові рішення в частині вирішення вимог ТОВ «Гаджиєв» не оскаржується, тому в касаційному порядку не переглядається (ст. 335 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судами, що 08 березня 2015 року, близько 21 год. 50 хв., за участю забезпеченого транспортного засобу автобусу «Mersedes-Benz 403», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, який перебував у трудових відносинах з ТОВ «Гаджиєв», сталася дорожньо-транспортна пригода на пішохідному переході біля АЗС «Sokar», що розташована по вулиці Леніна у м. Нова Одеса Миколаївської області, здійснено наїзд на пішохода ОСОБА_3, яка рухалась поперек його транспортного засобу зі сторони зупинки громадського транспорту у напрямку зустрічного руху.

Встановлено, що на підставі полісу № 6497394 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТОВ «Гаджиєв» 19 жовтня 2014 року застрахував у відповідача страхової компанії цивільно-правову відповідальність свого транспортного засобу, а саме, автобуса «Mersedes-Benz 403», державний номерний знак НОМЕР_1, строком дії до 18 квітня 2015 року.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, перелому 6 ребра з права, забою легенів, забою серця, перелому правої променевої кістки зі зміщенням, оскольчатого перелому лівої верлужної впадини зі зміщенням, перелому кресця ( крижа) і копчика зі зміщенням, перелому суглобного і поперечного відростків 1 і 5 з права, оскольчатого перелому правого стегна зі зміщенням, у результаті яких отримала інвалідність першої групи (а. с. 9, 45 і медичні карти хворого).

За даним фактом відомості внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань (№ 0000224 від 09 березня 2015 року), а дії водія кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України.

Новоодеським відділенням Вознесенського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Миколаївській області проводилось досудове розслідування, яке на час розгляду справи судами попередніх інстанцій не було завершено.

Вказані обставини сторонами не оспорювались.

Встановлено, що 10 березня 2015 року ТОВ «Гаджиєв» звернулося до ПрАТ «СК«Саламандра-України» із заявою про настання страхового випадку. Крім того, страховій компаній було надано документи на підтвердження понесених ОСОБА_3 витрат на лікування, діагностику, протезування. Проте рішення страховою компанією про виплату страхового відшкодування потерпілій не прийнято.

Згідно з п. 9.1 ст. 9, п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третіх осіб.

Зі змісту вказаного полісу видно, що страхова сума за заподіяну шкоду життю і здоров'ю становить 100 000 грн.

Так, відповідно до ч. ч. 2, 5 с. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, законом не ставиться можливість покладення відповідальності за заподіяну джерелом підвищеної небезпеки шкоду в залежність від наявності вини заподіювача.

Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну здоров'ю та/ або майну потерпілого.

За правилами ст. ст. 9, 22-31, 35 Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, ст. 16 Закону за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальнику страхове відшкодування, а страхувальник зобов'язаний сплатити страховий платіж та виконувати інші умови договору.

Пунктом 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором).

Отже, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що ДТП, яка сталася 08 березня 2015 року є страховим випадком, а тому відповідач - страхова компанія відповідно до умов договору страхування повинен здійснити виплату позивачеві страхового відшкодування.

Крім того, ст. ст. 32, 37 Закону передбачено випадки коли страховиком шкода не відшкодовується та підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Отже, правильними є висновки судів про те, що така обставина як відсутність в діях водія забезпеченого транспортного засобу, який вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої особа отримала тілесні ушкодження, складу кримінального правопорушення, не передбачена як підстава для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

Шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого в результаті ДТП є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. (стаття 23.1 Закону)

Статтею 24.1. Закону визначено, що у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Судами встановлено, що з приводу отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень позивач перебувала на лікуванні у Новоодеській центральній районній лікарні Миколаївської області з 08 березня 2015 року по 15 березня 2015 року та міській лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва з 15 березня 2015 року по 14 травня 2015 року та з 10 серпня 2015 року по 25 серпня 2015 року .

Встановлено, що за вказаний період часу позивачем витрачено власні грошові кошти на ліки, діагностику, протезування і проїзд до лікарень 85 419,75 (55101,75 + 2110 + 27797 + 411) грн, що підтверджено наданими суду першої інстанції належними та допустимими доказами, а саме: фіскальними та товарними чеками, квитанціями, квитками та іншими відповідними документами.

Згідно з довідкою до акту медико-соціальної експертної комісії серія 10 ААВ № 361743 ОСОБА_3 встановлено першу групу інвалідності за загальним захворюванням та потребує постійного стороннього догляду.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить, зокрема, у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку (ст. 26.2. Закону).

Враховуючи, що позивачу встановлено першу групу інвалідності, суди дійшли правильного висновку, що на її користь підлягає стягненню 36 розмірів мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, що складає 43 848 грн (1218 х 36).

Отже, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення шкоди, пов'язаної з лікуванням потерпілої у розмірі 85 419 грн 75 коп. та шкоди, пов'язаної із стійкою втратою працездатності потерпілою у розмірі 43 848 грн та з врахуванням положень ст. 22 Закону, ст. 1194 ЦК Україниобґрунтовано стягнув на користь позивача шкоду заподіяну здоров'ю з ПрАТ «СК «Саламандра - Україна» у розмірі - 100 000 грн.

Крім того, за правилами ст. 26-1 Закону страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

А тому суди, з врахуванням положень даної норми з відповідача ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» на користь ОСОБА_3 обґрунтовано стягнули 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим, статтею 79 ЦПК Українипередбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Виходячи із змісту ст. ст. 56, 84 ЦПК України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допущені до участі в розгляді справи в якості осіб, які надають правову допомогу, ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Встановлено, що 03 грудня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, який є адвокатом, було укладено договір за умовами якого останнього було уповноважено на ведення справи у суді першої інстанції. За надані послуги позивачем сплачено 1 500 грн.

За таких обставин змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, апеляційний суд, з урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України дійшов обґрунтованого висновку, що вказані витрати підлягають розподілу пропорційно до розміру задоволених вимог, а не в рівних частках.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень й зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» відхилити.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 31 березня 2016 року у незміненій частині та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Л.М. Мазур

Т.О.Писана