справа № 709/2515/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2017 рік смт.Чорнобай

Чорнобаївський районний суд в складі головуючого судді:- - ОСОБА_1

секретаря судового засідання: - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

відповідача -ОСОБА_4

.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні ,в залі суду ,смт.Чорнобай , цивільну справу за позовом Чорнобаївського районного споживчого товариства смт.Чорнобай до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди заподіяної працівником при виконанні трудових обов»язків

ВСТАНОВИВ:

29.11.2016 року позивач звернувся до суду з позовом зазначивши ,що відповідач з 04.07.2016 року до 16.09.2016 року працювала в Чорнобаївському районному споживчому товаристві продавцем . При прийнятті відповідача на роботу ,з останнім було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Внаслідок проведеної 02.09.2016 року інвентаризації виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей підзвітних відповідачу на суму 6380 гр.44 коп. Враховуючи ,що відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати заподіяну шкоду, споживче товариство вимушене було звернутись до суду з наявними позовними вимогами які просить задовольнити в повному обсязі, стягнути понесені при зверненні до суду судові витрати та накласти арешт на майно відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги ,просить їх задовольнити в повному обсязі та стягнути понесені при зверненні до суду судові витрати в розмірі-551гр.21 коп.

Відповідач який приймав участь в судовому засіданні 20.12.2016 року позов визнав у повному обсязі та пояснив ,що дійсно перебуваючи на посаді продавця внаслідок неналежного виконання своїх службових обов»язків та надання в борг покупцям підзвітних йому матеріальних цінностей було заподіяно нестачу товарів та коштів на загальну на суму 6380 гр.44 коп. Частину коштів в розмірі 3000 гр. нею вже внесено на рахунок позивача ,а решту коштів обіцяє сплатити пізніше.

Суд заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи вважає ,що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини .

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ віднесено до компетенції інших органів чи судів.

Положенням ч.1 ст.130 КЗпП передбачена матеріальна відповідальність працівників за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків.

Згідно до ч.2 ст.130 КЗпП умовами настання матеріальної відповідальності працівника є:

1) пряма дійсна шкода;

2) протиправна поведінка працівника;

3) вина в діях чи бездіяльності працівника;

4) прямий причинний звязок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала.

У відповідності до змісту ч.1 ст.134 КЗпП працівник може нести повну матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди заподіяної з її вини підприємству ,коли між ними було укладено письмовий договір про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілості майна та інших цінностей переданих працівнику.

Згідно Переліку N 447/24 ,,Посад і робіт , що заміщуються чи виконуються працівниками з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на збереження, обробку, продаж (відпуск),, договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність може укладатися лише за наявності одночасно двох умов:

1) наявність посади, яку працівник займає, або роботи, що він виконує.

2) виконання обов'язків згідно з посадою, виконання роботи за фахом має бути безпосередньо пов'язане зі збереженням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням чи застосуванням в процесі виробництва довірених працівникам цінностей. Тобто ,ще однією з умов укладення договору про повну матеріальну відповідальність є виконання працівником роботи, безпосередньо повязаної із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням в процесі виробництва цінностей.

У листі ВСС «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм трудового права» від 27.09.2012 №10-1389/0/4-12 зазначено, що, розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей (недостача, зіпсування), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ч.1 ст.134 КЗпП), суд зобовязаний перевірити, чи належить працівник до категорії працівників, з якими згідно зі ст.135-1 КЗпП може бути укладено такий договір, та чи був він укладений.

У відповідності до положень ст.135-1КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо пов'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що 04.07.2016 року відповідач був прийнятий на роботу в Чорнобаївське районне споживче товариство продавцем продавцем-ІІ категорії в магазин № 12 с.Малі Канівці Чорнобаївського р-ну Черкаської області з виконанням обовязків завідуючої (ас.33). При прийнятті відповідача на роботу з останнім ,як в особі керівника колективу ,було укладено договір про повну матеріальну відповідальність(ас.28-29).Пунктом 12 наявного договору передбачено можливість притягнення членів колективу до матеріальної відповідальності за діяння пов»язані з нестачею ,розкраданням і т.п.. Пунктом « 14 договору обумовлено ,що член колективу звільняється від матеріальної відповідальності якщо буде доведено ,що шкода заподіяна підприємству не з його вини.

Під час судового слідства встановлено ,що колектив наявного об»єкта торгівлі складається з відповідача та ще одного продавця який виявивши факти неналежного виконання відповідачем своїх посадових обовязків доповідною запискою (ас.25)повідомив про це керівництво споживчого товариства. Внаслідок проведеної 02.09.2016 року в магазині де працює відповідач інвентаризації , виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей підзвітних відповідачу та коштів на загальну суму 6380 гр.44 коп.(ас.5-23) яку відповідача визнав у повному обсязі про,що надав керівництву товариства відповідні письмові пояснення з даних підстав (ас.26-27) та добровільно, після подання позивачем позову до суду, вніс на рахунок споживчого товариства частину заподіяної шкоди у розмірі -3000 гр.,що стверджується квитанцією до прибуткового касового ордера 32303 (ас.-2).

20.12.2016 року під звукозапис пояснив в судовому засіданні ,що шкода підприємству заподіяна лише внаслідок його неправомірних дій так,як дійсно брав для власних потреб кошти з каси магазину які на час звернення позивача до суду не були ним повернуті до споживчого товариства , як не були повернуті ним і кошти за продукти харчування які також бралися ним в борг з магазину. Пояснив ,що засуджує свої неправомірні дії та має намір в майбутньому відшкодувати решту коштів.

Таким чином позивачу противоправними діями відповідача дійсно було заподіяно пряму матеріальну шкоду яка має бути відшкодована останнім на користь споживчому товариству .

Разом з тим позовна вимога позивача в частині забезпечення позову не може бути задоволена так, як у відповідності до змісту положень ст.151 ЦПК України при вирішенні питання забезпечення позову суд має враховувати не лише наявну вимогу ,а й інші матеріали цивільної справи,що можуть свідчити про необхідність та можливість його забезпечення . Крім того, позивач має навести належні та беззаперечні аргументи щодо необхідності застосування вказаного в позовній заяві заходу та вказати перелік майна яке на праві приватної власності належить відповідачу .В даному ж випадку, надані позивачем матеріали позову не містять переліку конкретного майна яке підлягає арешту ,як і не містять обґрунтування доцільності його застосування.

Понесені позивачем при зверненні до суду судові витрати згідно до ч.1 ст.88 ЦК України , підлягають задоволенню у відповідності до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України ; ст.ст.15,16 ЦК України 2003 року, ст.ст. 130 ч.1-2 ,134 ч.1 ,135 -1 КЗпП ,ст.ст.10 ч.3 ,11,209 ч.3 ,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жительки вул. Миру -9 с. Малі Канівці Чорнобаївського р-ну Черкаської області на користь Чорнобаївського районного споживчого товариства смт.Чорнобай вул.Черкаська № 28 ,,А,, Код 01774235, Р./Р.9130 в Черкаській філії ОУ АТ ощадбанку МФО 354507 кошти за заподіяну шкоду в розмірі - 3380 гр.44 коп та 400гр.21 коп. понесених судових витрат при оплаті судового збору , відмовивши в стягненні судового збору у розмірі-551 гр.21 коп.

Копію судового рішення направити ОСОБА_4,ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жительці вул. Миру -9 с.Малі Канівці Чорнобаївського р-ну Черкаської області ,для відома.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Черкаської області

через районний суд на протязі 10 днів з дня його постановлення ,а особою ,що брала участь по справі , але не була присутня при його постановленні в цей же строк з часу отримання копії.

Суддя Чорнобаївського районного суду С.І. Калашник