Справа № 163/3180/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Павлусь О.С.
Провадження № 22-ц/773/293/17 Категорія: 81 Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Лівандовської-Кочури Т.В.,

суддів - Федонюк С.Ю., Грушицького А.І.,

за участю секретаря Концевич Я.О.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Турійського міськрайонного управління юстиції Моніч Тетяни Миколаївни, за апеляційною скаргою стягувача ОСОБА_4 на ухвалу Любомльського районного суду Волинської області від 10 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Любомльського районного суду від 10 січня 2017 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії головного державного виконавця Турійського міськрайонного управління юстиції у Волинській області Моніч Тетяни Миколаївни при винесенні постанови про опис та арешт майна боржника ВП № 52847535 від 29 листопада 2016 року неправомірними. Постанову головного державного виконавця Турійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Моніч Т.М. про опис та арешт майна боржника ВП № 52847535 від 29 листопада 2016 року скасовано. Вирішено питання щодо розподілу судового збору.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, боржник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на її незаконність та необґрунтованість через неповноту з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні поданої ОСОБА_1 скарги, відмовити.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 25 січня 2013 року, яке набрало законної сили, збільшено розмір присуджених до стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Любомль Волинської області на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 30 грн. до 800 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 11 квітня 2016 року і до їх повноліття.

Згідно розрахунку суми заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 станом на 08 листопада 2016 року заборгованість по аліментах становить 11 040 грн. (а.с. 9).

Встановлено, виконавчий лист перебуває на виконанні в державній виконавчій службі з 22 листопада 2016 року.

В ході виконання даного рішення суду, головним державним виконавцем Турійського міськрайонного управління юстиції у Волинській області Моніч Т.М. було направлено запити: до Пенсійного фонду України, Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб, Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, державної інспекції сільського господарства, відділу держгеокадастру у Любомльському районі, територіального сервісного центру (а.с. 29-42).

Згідно сформованих запитів отримано відповіді, з яких вбачається, що відомості про ОСОБА_1, як особу, яка отримує пенсію та працює не знайдено як і відкритих рахунків в банках та інших фінансових установах, рухомого майна.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна інформаційна довідка № 72573157 від 08 листопада 2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, за даними якої за ОСОБА_1 зареєстрована квартира за адресою: АДРЕСА_1 та торговий павільйон з земельною ділянкою для його обслуговування за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 33-37).

29 листопада 2016 року головним державним виконавцем Турійського міськрайонного управління юстиції у Волинській області Моніч Т.М. винесено постанову ВП № 52847535 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме: накладено арешт на торговий павільйон, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 а та земельну ділянку під торговим павільйоном площею 0, 005 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 а (а.с. 4-6).

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Ч. 5 ст. 48 Закону визначено, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізовувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти на інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно із ст. 50 Закону звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з'ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Ст. 56 Закону визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Згідно із ст. 57 Закону визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Встановлено, що всупереч вищенаведеним положенням Закону, оскаржувана постанова винесена без оцінки арештованого майна, що не дає можливості оцінити співмірність арештованого майна із наявною у боржника перед стягувачем заборгованістю та позбавляє його права на оскарження вартості оцінки майна, у встановленому Законом порядку, у випадку незгоди з такою.

Також встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0, 10 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 04 листопада 2009 року (а.с. 42).

Отже, оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог Закону, в тому числі і без достатньої перевірки та з'ясування всього обсягу наявного у боржника майна, на яке слід звернути стягнення першочергово. А про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_1 стало відомо під час опису та накладення арешту на нерухоме майно, що позбавило його права запропонувати вид майна, у зазначеному випадку, земельну ділянку, яку необхідно було реалізувати в першу чергу. Тому, висновок суду про скасування оскаржуваної постанови та визнання дій державного виконавця неправомірними є правильним, і з ним погоджується колегія суддів.

Доводи представника суб'єкта оскарження щодо пропуску заявником встановленого Законом строку для оскарження дій державного виконавця та винесеної ним постанови не спростовують правильних висновків суду і їм надана належна оцінка судом першої інстанції, який правильно врахував, що заявник ОСОБА_1 попередньо звертався із аналогічною скаргою до Турійського районного суду, яка ухвалою судді від 13 грудня 2016 року була повернута заявнику для подачі до належного суду, який видавав виконавчий лист.

З огляду на викладене, підстави для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу стягувача ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Любомльського районного суду Волинської області від 10 січня 2017 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді