Номер провадження: 22-ц/785/1086/17
Головуючий у першій інстанції Суворова О. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.

при секретарі - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Приморської районного адміністрації Одеської міської ради про надання дозволу на багаторазові тимчасові виїзди за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька,-

встановила:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до відповідача про надання дозволу на багаторазові тимчасові виїзди за кордон неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,без згоди та супроводу батька до досягнення ним 16 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року у її супроводі та надання дозволу на оформлення та виготовлення проїзних документів на дитину (а. с. 2-5).

В обґрунтування свого позову посилалася на те, що шлюб між сторонами розірвано у грудня 2010 року. Від цього шлюбу у них народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає з матір'ю та знаходиться на повному її утриманні. На неодноразові прохання позивачки щодо оформлення дозвільних документів на виїзд сина за межі країни для відпочинку, ОСОБА_2 відмовляється надати такий дозвіл. У зв'язку із цим ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2013 року позов ОСОБА_3 задоволено. Надано дозвіл неповнолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на багаторазові тимчасові виїзди за межі України до досягнення ним 16 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року у супроводі матері ОСОБА_3 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 Надано дозвіл ОСОБА_3 на оформлення та виготовлення проїзних документів на багаторазові тимчасові виїзди за межі України на ім'я її неповнолітнього сина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним 16 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року у супроводі матері ОСОБА_3 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 (а. с. 53-55).

Ухвалою суду від 25.09.2013 року заяву представника ОСОБА_2 про скасування заочного рішення залишено без задоволення (а. с. 78-79).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 83-87).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 09.11.2007 року, який рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2010 року був розірваний. Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 року. ОСОБА_2 в добровільному порядку дозволу на тимчасові виїзди за межі України та оформлення проїзного документа дитині не надає.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків та в будь-якому випадку в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості (Принцип 6 Декларації прав дитини).

Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 160, ч. 1 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Сторони проживають окремо, дитина проживає разом з матір'ю.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.

За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року N 231 (зі змінами).

Згідно з п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

У разі посилання на цей закон слід указувати дозвіл на конкретний виїзд (одноразовий) з визначенням його початку й закінчення.

Таким чином, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Колегія суддів погоджується з доводами ОСОБА_2 про те, що чинним законодавством передбачена можливість ухвалення судом рішення на виїзд, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати разовий характер з визначенням відповідного часового проміжку перебування у відповідній державі, а надання судом дозволу на майбутнє на виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків, без визначення при цьому конкретного часу та місця перебування - суперечить положенням чинного законодавства.

Отже, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про надання дозвіл на багаторазові тимчасові виїзди за межі України малолітньому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі його матері ОСОБА_3, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 до досягнення дитиною 16-річного віку, судом першої інстанції не враховано, що надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на багаторазові тимчасові виїзди дитини за кордон без згоди батька суперечать вищевказаним нормам матеріального права.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України» (в редакції 20.11.2012 року, яка діяла на час звернення до суду), оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років).

За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні в апеляційній інстанції не міг пояснити причину відмови ОСОБА_2 в наданні згоди для оформлення та отримання дитиною проїзних документів.

Колегія суддів вважає таку відмову безпідставну та не мотивовану.

Судова колегія виходить з того, що інтереси батьків мають право на реалізацію такою мірою та в такий спосіб, які відповідатимуть саме інтересам забезпечення повноцінного розвитку та зростання неповнолітньої дитини. Суд має виходити з того, що правам батька неповнолітньої дитини кореспондують відповідні обов'язки, які мають виконуватись батьками. Матеріали справи не містять доказів виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов'язків відносно малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Отже, ОСОБА_2 не надав згоду на виготовлення проїзного документ на ім'я малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, а відтак порушував права дитини, що є пріоритетними для суду у цих правовідносинах.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_3 в частині наданні дозволу позивачки на оформлення та виготовлення проїзних документів ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

При указаних обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що призвело до неправильного вирішення справи в частині надання дозволу неповнолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 на багаторазові тимчасові виїзди за межі України до досягнення ним 16 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 року у супроводі матері ОСОБА_3 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, у зв'язку з чим рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2013 року в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті заявлених вимог, в решті рішення відповідає вимогам закону, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2013 року - скасувати в частині надання дозволу неповнолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 на багаторазові тимчасові виїзди за межі України до досягнення ним 16 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 року у супроводі матері ОСОБА_3 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2.

В цій частині ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про надання дозволу неповнолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 на багаторазові тимчасові виїзди за межі України до досягнення ним 16 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 року у супроводі матері ОСОБА_3 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 - відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Заїкін А.П.

Калараш А.А.