Справа № 604/189/17
Провадження № 2/604/146/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2017 року Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

Головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Стадніцької З.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Підволочиську Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на частку в майні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання відповідачів такими, що втратили право на частку в майні колгоспного двору, що збереглося після припинення існування колгоспного двору, зокрема житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами № 40а по вул. В.Мазури в с. Остап»є Підволочиського району Тернопільської області, посилаючись на те, що у відповідності до свідоцтва на право особистої власності дане будинковолодіння належало колгоспному двору і складалося з 7 членів сімї, в тому числі і з відповідачів, проте ОСОБА_2 недовгочасно перебував у складі колгоспного двору, а ОСОБА_3 народився після припинення існування колгоспного двору. Позивач, як член колгоспного двору та спадкоємець за законом щодо інших часток у зазначеному майні, має намір отримати правовстановлюючий документ на своє імя, а тому з метою захисту свої прав просить позов задовольнити.

В судове засідання позивач не зявилася, подала заяву, у відповідності до якої цивільну справу в частині заявлених позовних вимог про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на частку в майні колгоспного дворупросить залишити без розгляду, в частині визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на частку в майні колгоспного двору - позовні вимоги змінити: визнати ОСОБА_3 таким, що не має права на частку в майні колгоспного двору. Обґрунтовуючи зміну позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідач народився 23 травня 1991 року після припинення існування колгоспного двору, а відтак і не має права на частку колгоспного двору. Справу просить розглянути у її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, будучи в установленому порядку повідомленими про дату і час розгляду справи, в у судове засідання не зявилися, однак подали заяви, згідно яких справу просять розглянути у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують.

Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву згідно якої проти заявлених позовних вимог позивача не заперечує, просять справу розглянути у їх відсутності.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти:

Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Остап»ївською сільською радою 30 вересня 1992 року, жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Остап»є по вул.. В.Мазури, 40 належить колгоспному двору що складається з 7 членів, головою якого є ОСОБА_5. Рішенням виконавчого комітету Скалатської міської ради № 66 від 20 квітня 2016 року «Про впорядкування юридичної адреси» юридичну адресу зазначеного житлового будинку змінено на вул.. В.Мазури, 40А с. Остап» є Підволочиського району.

З довідки, виданої Підволочиським районним державним архівом Підволочиської РДА в Тернопільській області 10 лютого 2014 року № 62, вбачається, що у по-господарській книзі Остап»ївської сільської ради за 1991 рік значиться господарство ОСОБА_5 - голови двору, з яким проживали: дружина ОСОБА_6, син ОСОБА_2, мати ОСОБА_7, дочка ОСОБА_1, зять ОСОБА_4, внук ОСОБА_3.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до розяснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Судом встановлено, що ОСОБА_7,ОСОБА_5, ОСОБА_6 померли, що стверджується відповідними свідоцтвами про смерть. Їх частки у спадковому майні успадкувала позивач ОСОБА_1, яка у відповідності до довідок Скалатскої міської ради № 150,403 на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцями. Крім того позивачу належить частка у майні як члену колгоспного двору.

Також судом встановлено, що свідоцтво про право власності на жилий будинок, в якому зазначено, що спірний будинок належить до колгоспного двору, видано 30 вересня 1992 року.

Згідно із записом у погосподарській книзі спірний будинок станом на

1 січня 1991 року належав до суспільної групи господарств колгоспний двір.

Станом на момент набрання чинності Законом України Про власність головою колгоспного двору був зазначений ОСОБА_5 Членами колгоспного двору були його дружина ОСОБА_6, син ОСОБА_2, мати ОСОБА_7, дочка ОСОБА_1, зять ОСОБА_4, внук ОСОБА_3.

Згідно паспорта громадянина України серії НЮ 324368, ОСОБА_3 народився 23 травня 1991року, тобто після набрання чинності Законом України Про власність.

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_3 не набув права власності на майно колгоспного двору.

З цих підстав, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що не має права на частку в майні колгоспного двору - житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 40 А по вул. В.Мазури в с. Остап»є Підволочиського району Тернопільської області.

Разом з тим, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 207 УПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав суду заяву про залишення позову без розгляду, а тому, беручи до уваги, що при цьому не будуть порушені вимоги закону та будь-чиї охоронювані законом права та інтереси, цивільну справу в частині заявлених позивачем вимог про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на частку в майні колгоспного дворуслід залишити без розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст., ст. 10, 60, 207,212, 213, 215, 294, 296 ЦПК України, ст. ст. 392, 1223 п.4.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції 2004 року), ст.120, 123, 524,529,548, 549 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1задовільнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що не має права на частку в майні колгоспного двору - житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 40А по вул. В.Мазури в с. Остап»є Підволочиського району Тернопільської області.

Цивільну справу в частині заявлених позивачем вимог про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на частку в майні колгоспного дворузалишити без розгляду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя - підпис

Копія вірна:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_8