УХВАЛА

іменем україни

24 січня 2017 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Фірма «Авіаінвест» до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості, штрафу та інфляційної складової боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 10 000,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача неустойку у вигляді штрафу в розмірі 3 000,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача інфляційну складову боргу в сумі 292,00 грн.; стягнути з відповідача судові витрати.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Позивач стверджує, що він є власником гуртожитку розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в якому проживає відповідач на підставі укладеного між сторонами договору найму (оренди) житлового приміщення від 01.09.2016. В зв?язку з невиконанням відповідачем умов укладеного договору, виникла заборгованість по сплаті орендної плати, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Підставою звернення до Солом?янського районного суду м. Києва позивач зазначає положення ст..114 ЦПК України, зокрема посилаючись на лист Верховного суду України від 20.03.2008 в частині стягнення заборгованості з орендної плати за користування нерухомим майном.

Відповідно до п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

На підставі вищевикладеного, позивачу необхідно надати суду документальне підтвердження місцезнаходження нерухомого майна - гуртожитку, власником якого за твердженням позивача він є, а також надати докази перебування даного гуртожитку у власності саме позивача, з метою підтвердження його права на звернення до суду з таким позовом.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Фірма «Авіаінвест» до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості, штрафу та інфляційної складової боргу - залишити без руху.

Роз'яснити позивачеві, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі позовної заяви в новій редакції з урахуванням виправлення зазначеним судом недоліків.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.С. Кицюк