АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 755/13316/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4035/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Катющенко В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

6 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів -Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись рішенням суду, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить суд рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність осіб, які не з'явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не піддягає.

Судом встановлено, що у вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19 грудня 2007 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Також зазначив, що ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

В свою чергу відповідач не сплачував своєчасно грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку із чим, станом на 30 червня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 11156,39 грн., яка складається з 5914,49 грн. заборгованості за кредитом, 3672,55 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 800 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 519,35 грн. - штраф (процентна складова)

У зв'язку із викладеним, просив суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 11156,39 грн.

Згідно анкети-заяви, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_4 19 грудня 2007 року звернувся до ЗАТ КБ «ПриватБанк» з проханням відкрити у Банку рахунок.

З інформації, викладеної у вказаній заяві вбачається, що відповідач підтвердив, що він ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Відповідно до розрахунку заборгованості, яка міститься в матеріалах справи, наданої представником ПАТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_4 станом на 30 червня 2016 року становить 11156,39 грн., яка складається з 5914,49 грн. заборгованості за кредитом, 3672,55 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 800 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 519,35 грн. - штраф (процентна складова)

За положенням ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки.

За ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п.п. 1.1 п.1 Розділу І Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», останні визначають умови на яких пропонуються клієнтам платіжні картки, а також інші банківські послуги, зазначені в Заяві та в Пам`ятці Клієнта. Належним чином заповнена Заява підписується клієнтом, та таким чином. клієнт дає свою згоду, на те, що Заява разом з Пам`яткою Клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами становить укладений Договір про надання банківських послуг.

За п.п. 3.1. п.3 Розділу І Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту картки, їх вид і термін дії визначений в Заяві та в Пам'ятці клієнта, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата відкриття рахунку, вказана в розділі «Відмітки банку» заяви.

Підпунктом 3.5 п. 3 Розділу І вказаних Умов та Правил надання банківських послуг, визначено, що Пам`ятка клієнта оформлюється і являється невід`ємною частиною договору тільки у випадках оформлення і видачі платіжної картки за кредитною схемою.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

За вимогами ч.1 та 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами договору.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що відповідачем визнаються умови договору та він не заперечує факту укладення договору, оскільки доказів на підтвердження зазначеного суду не надано. Заперечення проти позову відповідач не надавав, у суді пояснення не надавав, - по справі винесено заочне рішення.

Також колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги, що анкета-заява підтверджує факт отримання картки та нарахування коштів з огляду на наступне.

Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.

Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З матеріалів справи вбачається,що наданий позивачем Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, не містить підпису позичальника, не містить дати його затвердження, у зв'язку із чим в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач під час підписання заяви був ознайомлений саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Крім того, суд не приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості, відповідно до якого у відповідача станом на 30 червня 2016 року існує заборгованість у розмірі 11156,39 грн., з яких 5914,49 грн. заборгованість за кредитом, оскільки з позовної заяви вбачається, що відповідачу позивачем було надано кредит у розмірі 2000 гривень, при цьому, згідно заяви позичальника на оформлення картки, розмір кредитного ліміту визначено не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді