Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.04.2017 р. 145/356/17 2/145/383/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О. ,

за участю секретаря Цюпій О.П.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що вона 26 вересня 2011 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2. Свідоцтво серія НОМЕР_1, місце реєстрації - виконавчий комітет Гніванської міської ради, Тиврівського району Вінницької області.

За час шлюбу в них була народжена донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та усиновлений відповідачем син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2

Їхнє спільне життя не склалось, вони мають різні погляди на розподіл обов'язків між подружжям, та загалом на сімейні відносини, на підставі чого відбувались постійні сварки, що призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Вже понад 2 роки вони фактично з відповідачем живуть окремо, не ведуть спільне господарство, взагалі не спілкуються.

Підтвердження цьому - є рішення Тиврівського районного суду від 22.12.2014 року, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на неповнолітніх дітей. Подальшого спільного майбутнього вона не баче, тому вважає що їхній шлюб варто офіційно розірвати, інакше це порушує її власні інтереси.

Суперечок що до поділу спільного майна в них немає, місце проживання дітей, як і до цього часу залишається з матір"ю.

Шлюб розривають вперше.

Просить розірвати шлюб.

Судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

26 вересня 2011 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.19).

Мають дітей: дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та усиновленого сина- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвами про його народження (а.с. 4).

Відповідно до ст.112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право відновити своє дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу.

Оскільки відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачкою на оплату судового збору у сумі 640 грн. (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212, 213, 214, 215, 367 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 180, 182, 183 СК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований 26 вересня 2011 року виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, актовий запис № 102, розірвати.

ОСОБА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кіосак Н. О.