БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2425/16-ц
Провадження № 2/497/220/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря Ковтун О.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» (надалі - ПрАТ «СК «Галицька») до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким просить постановити рішення та стягнути на його користь з відповідача сплачену в рахунок страхового відшкодування суму в розмірі 50 000.00 гривен, а також сплачений судовий збір в сумі 1378.00 гривен (а.с.1-4).

Свої вимоги мотивує тим, що 29.03.2015 року між позивачем, ПрАТ «СК «Галицька» та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, поліс № АІ/5981376, на підставі якого був застрахований автомобіль марки ВАЗ 21540, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

17.10.2015 року сталася ДТП за участю транспортного засобу ВАЗ 211540, державний номер НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_1 в м. Одеса на перехресті вул. Мельницька вул. Балківська, та рухаючись по вул. Мельницької на зелений сигнал світлофору при зміні напрямку руху і виконанні повороту ліворуч, при наявності дорожнього знаку 4.4. «Рух прямо або праворуч», не переконався в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем Hyundai IX35, державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався в зустрічному напрямку руху.

Постановою Болградського районного суду Одеської області справа № 497/2593/15-п, провадження № 3/497/908/15 від 09.11.2015 року відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, був визнаний винним у скоєнні ДТП 17.10.2015 року в м. Одеса та йому було призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340.00 грн.

Згідно акту про страхове відшкодування № ГСК0М, було прийнято рішення про визнання ДТП, що мала місце 17.10.2015 року страховим випадком та було встановлено розмір страхового відшкодування у розмірі 50 000.00 гривен. Зазначена сума була виплачена на користь ТОВ «Агроінвестгруп», на підставі платіжного доручення №3648 від 29.03.2016 року.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні ДТП, то має нести відповідальність за спричинену шкоду та зобовязаний відшкодувати особі, позивачу, який відшкодував, на підставі договору страхування, спричинену відповідачем шкоду та до якого перейшло право зустрічної вимоги. Викладене стало приводом для звернення до суду з зазначеними вимогами.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.41, 42, 43). Надав заяву про розгляд справи у відсутность представника (а.с.67).

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.44), в судове засідання не прибув.

Представник відповідача ОСОБА_3, діючий на підставі Договору (угоди) про надання адвокатських послуг від 23.01.2017 року № 45(а.с.48), ордеру серії ОД № 165711 від 23.01.2017 року (а.с.49), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.50), надав до суду письмові заперечення, та наполягав на відмові в задовольні позову (а.с.45-47).

Заперечуючи доводи, викладені в позовнй заяві, стверджував, що на момент ДТП між Позивачем та Відповідачем, був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29.03.2015 року № АІ/5981376, за яким Позивач застрахував цивільну відповідальність Відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу ВАЗ 211540, д/з ВН 6773 ЕС.

На підставі Страхового акту № ГСК0М/, відповідно до норм ст. 27 Закону України «Про страхування», Позивачем було сплачено страхове відшкодування в розмірі 50 000.00 гривен. 09 листопада 2015 року гр.ОСОБА_2 звернувся до Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, останній виплатив страхове відшкодування у розмірі 50000.00 гривен.

Цивільно-правова відповідальність відповідача відповідно до Закону застрахована в ПАТ страхова компанія «Галицька», поліс № АІ/5981376 від 25.03.2015 року, який був дійсний на момент ДТП, 17 жовтня 2015 року. За даним полісом страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Даним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) 50000.00 гривен. За таких обставин, сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу прийнятого рішення, яке у своїй основі має базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобовязаннях, адже регресні зобовязання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватися в заганому порядку відшкодування збитків.

Оскільки відповідачем застраховано свою відповідальність в межах 50 000.00 гривен, то сумастрахового відшкодування повинна бути покладена саме на страхову компанію, яка взяла на себе зобовязання по відшкодуванню шкоди, завданої третій особі діями відповідача (а.с.45-47).

Представник відповідача та відповідач в судове засідання не прибули. Подали клопотання про розгляд справи у їх відсутність (а.с.63-66).

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінює докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України.

Судом встановлено, що 17.10.2015 року сталося ДТП за участю транспортного засобу ВАЗ 211540, державний номер НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_1 в м. Одеса на перехресті вул. Мельницька вул. Балківська. Відповідач, керуючи автомобілем ВАЗ 211540, державний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул. Мельницькій на зелений сигнал світлофору при зміні напрямку руху і виконанні повороту ліворуч, при наявності дорожнього знаку 4.4. «Рух прямо або праворуч», не переконався в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем Hyundai IX35, державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався в зустрічному напрямку руху.

Відповідач ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП, що підтверджується копією постанови суду № 3/497/908/15 від 09.11.2015 року (а.с.6).

Згідно п. 4 ст.61 ЦПК України підставами звільнення від доказування є постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрало законної сили, обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року з подальшими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода підлягає відшкодуванню в повному об'ємі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина даної особи.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що саме порушення відповідачем ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль Hyundai IX35, державний номер НОМЕР_2 , тобто вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача.

Дані обставини не заперечуються і представником відповідача, що вбачається з поданих заперечень (а.с.45-47).

29.03.2015 року між ПрАТ «СК «Галицька» та ОСОБА_1 було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі якого був застрахований автомобіль марки ВАЗ 211540, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та в звязку з цим був виданий відповідний страховий поліс № АІ/5981376. Строк дії договору з 30.03.2015 року до 29.03.2016 року, тобто дія договору розповсюджується на дорожньо-транспортну пригоду від 30.03.2015 (а.с.5).

Згідно цього договору, відповідальність за дотримання правил дорожнього руху при виконанні робіт несе «виконавець», тобто винна особа відповідає за наслідки ДТП у повному обсязі, тобто ОСОБА_1 повинен повністю відповідати за спричиненні ним збитки.

За умовами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована договором.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не відшкодував спричинену шкоду, власник пошкодженого майна автомобіля Hyundai IX35, державний номер НОМЕР_2, ТОВ «Агроінвестгруп» 15.01.2016 року звернувся з заявою до страхувальника про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження його майна внаслідок ДТП згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/5981376 (а.с.7, 8), що відповідає вимогам ст. 35 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Слід зазначити, що договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АІ/5981376) був укладений на умовах першого типу, відповідно до п.15.1., ст. 15 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за яким відповідальність розповсюджується на будь-яку особу, яка експлуатує його на законних підставах, в тому числі і на відповідача (а.с.5).

Відповідно до Звіту експертного дослідження документів ОСОБА_4 за № 414-12-16 від 02.12.2015 року про визначення вартості матеріальних збитків колісного транспортного засобу, розмір завданих збитків власнику автомобіля Hyundai IX35, державний номер НОМЕР_2, складає 90 327.17 гривен (а.с.14-21).

Згідно розрахунку на виплату страхового відшкодування по страхуванню цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів за шкоду, повязану з пошкодженням транспортного засобу від 29.03.2016 року, затвердженого СК «Галицька» до виплати підлягає страхове відшкодування Агроінвестгруп Тов в розмірі 50 000.00 гривен (а.с.22).

СК «Галицька» склала страховий акт (аварійний сертифікат) № ГСК0М про те, що ДТП, що сталася 17.10.2015 року за участю транспортного засобу (забезпеченого) ВАЗ 211540, д/н НОМЕР_3 є страховим випадком, передбаченим ст.6 Закону України про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та визначено суму матеріальної шкоди в розмірі 50 000.00 гривен (а.с.23).

Внаслідок настання страхового випадку в результаті зазначеної ДТП, позивачем, тобто ПрАТ «СК «Галицька», було здійснено виплату страхового відшкодування, шляхом перерахування коштів у розмірі 50 000.00 гривен, що підтверджується платіжним дорученням від 29.03.2016 року № 3648 (а.с.24).

Згідно ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства …

Таким актом є Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон 1961-IV) від 01.07.2004 року, який регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Тобто, правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Цивільним кодексом України, Законом N 1961-IV та іншими прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.ст.3, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону N 1961-IV (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України; далі - МТСБУ), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, з огляду на зміст наведених правових норм можна зробити висновок, що в разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.

Разом з тим за наявності у страхувальника або водія документально підтверджених поважних причин невиконання свого обов'язку повідомлення страховика про ДТП підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає (Правовий висновок Верховного суду України у справі N 6-1253цс16 від 26.06.2016 року).

Статтею 28 названого Закону визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана в т.ч. з пошкодженням чи фізичним пошкодженням майна потерпілого.

Підпунктом "ґ" пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону.

Як було встановлено судовим розглядом, відповідач в порушення умов пп. 33.1.2 п.33.1 ст. 33 Закону, протягом трьох робочих днів жодним чином (телефон, факс, телеграф, пошта тощо) не повідомив позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.10.2015 року, що вбачається і з самих письмових заперечень відповідача.

Разом з цим, а ні відповідач, а ні його представник на спростування доводів позивача щодо стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, жодних документально підтверджуючих доказів поважних причин невиконання ОСОБА_1 обов'язку повідомлення страховика про ДТП, суду не надали, не встановлено таких і під час розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальних або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до соби відповідальної за збитки.

Статтею 1191 ЦК України також встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що воні є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному звязку у їх сукупності.

Відповідно до ст.60 ч.1, ч. 4 ЦПК України, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Це дані встановляються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

14.09.2016 року за вих. № 79 ГАЛ/АГ на адресу відповідача ОСОБА_1 було направлено письмову претензію про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 50 000.00 гривен (а.с.25). Так, добровільно відшкодувати заподіяний збиток відповідач не виявив бажання, отриману ним претензію було залишено без відповіді.

Суд розцінює критично заперечення відповідача ОСОБА_1, що сам по собі факт неповідомлення ним, відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу прийнятого рішення, яке у своїй основі має базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобовязаннях, адже регресні зобовязання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватися в заганому порядку відшкодування збитків. Та вважає такі заперечння, способом уникнення відповідальності за спричинену шкоду.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування, сплаченого ПрАТ «СК «Галицька» в сумі 50 000.00 гривен.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування, шляхом перерахування коштів у розмірі 50 000.00 гривен, що підтверджується платіжним дорученням від 29.03.2016 р. № 3648 (а.с.24).

Позовна заява була надіслана до суду поштовим листом, дата на штемпелі якого значиться 16.12.2016 року (а.с.2-4), тобто відповідно до ст. 257 ЦК України без порушення строку позовної давності.

З цих же підстав та зважаючи на вимоги ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню із відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 378.00 гривен.

Керуючись ст. ст. 11, 1191 ЦК України, ст. 22, 38, 39, 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.1, 3, 10, 11, 57-61, 74, 77, 79, 84, 88, 197 ч.2, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КЕ № 938507, виданий 19.02.1998 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька»: вул. Василіянок, №22, м. Івано-Франківськ, 76018, (Код , р/р 0190 в Філії ПАТ «Промінвестбанк» в Івано-Франківській області, МФО 336354) суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 50 000.00 гривен (пятдесят тисяч гривен), та судовий збір у розмірі 1378.00 гривен (одна тисяча триста сімдесят вісім гривен).

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.В.Кодінцева