Справа № 456/3003/16-ц
Провадження № 2/456/444/2017
РІШЕННЯ

іменем України

10 лютого 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Гулкевича О. В. ,

при секретарі Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию цивільну справу за позовом Стрийської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Стрийської районної ради до ОСОБА_1, третя особа Стрийська ЦРЛ про відшкодування витрат закладу охорони здоровя на лікування потерпілого від кримінального правопорушення

ВСТАНОВИВ:

керівник Стрийської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Стрийської районної ради з позовом про відшкодування збитків за лікування потерпілої від кримінального правопорушення до відповідача ОСОБА_1, покликаючись на те, що вироком Стрийського міськрайонного суду від 24.03.2016 у справі № 456/5132/15-к, який набрав законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено йому покарання - 2 роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 року та на підставі ст.75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням і встановлено іспитовий строк тривалістю два роки.

Даним вироком суду встановлено, що ОСОБА_1 20.11.2015р. приблизно о 19 год. 10 хв., керуючи транспортним засобом марки «Москвич» М-412, реєстраційний номер А НОМЕР_1, рухаючись по вул. І.Франка м. Моршин, при проїзді біля будинку № 70, порушуючи ПДР України, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Сітроен-Берлінго» реєстраційний номер НОМЕР_2, за кермом якого перебував ОСОБА_2 Внаслідок зіткнення пасажир транспортного засобу марки «Сітроен-Берлінго» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження, а саме: перелом правої ключиці зі зміщенням уламків, що відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя; синець в проекції акроміального кінця правої ключиці по передньо-пахвинній лінії, садно на передній поверхні проекції лівого колінного суглобу, садно на поверхні верхньої третини лівої гомілки, садно на передній поверхні середньої третини лівої гомілки, що відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Як вбачається з довідки Стрийської центральної районної лікарні № 644 від 21.06.2016р., ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Стрийської ЦРЛ з 20.11.2015р. по 04.12.2015р.

При цьому, витрати вказаного закладу охорони здоровя на лікування ОСОБА_3 становлять 1489 грн. 32 коп. і станом на день предявлення позову ОСОБА_1 не відшкодовані.

Просив відповідно до вимог ст.1206 ЦК України стягнути з відповідача на користь держави в особі Стрийської районної ради Львівської області в рахунок відшкодування понесених фактичних витрат закладу охорони здоровя на лікування потерпілої від кримінального правопорушення 1489,32 грн.

В судове засідання прокурор Протещак І.О. не зявилась, подала письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала та просила його задоволити.

Представник позивача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився.

Від третьої особи - Стрийської ЦРЛ надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності представника, в якій позовні вимоги підтримано.

Відповідач неодноразово належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Судові повістки із розпискою про отримання надсилалася відповідачу поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення за адресою, зазначеною у позовній заяві, та за якою відповідач значиться зареєстрованим відповідно до інформації, наданої суду відділом АДР ГУ ДМС України у Львівській області. Однак, яка вбачається з поштової кореспонденції, зазначені повідомлення про розгляд справи 22.12.2016р. та 10.02.2017р. повернуті суду з відміткою про те, що відповідач за зазначеною адресою не проживає та за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідності до вимог ст.74 ч.5 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Окрім цього, вимогами ч. ст.77 ЦПК України передбачено, що сторони повинні повідомляти про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) і у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судову адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Таким чином відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи, повторно в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України розглянув справу за відсутності останнього та ухвалив рішення на підставі наявних у ній даних та доказів.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до вироку Стрийського міськрайонного суду від 24.03.2016р. у справі № 456/5132/15-к ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, а саме в тому, що він 20.11.2015р. приблизно о 19 год. 10 хв., керуючи транспортним засобом марки «Москвич» М-412, реєстраційний номер А НОМЕР_1, рухаючись по вул. І.Франка м. Моршин, при проїзді біля будинку № 70, порушуючи ПДР України, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Сітроен-Берлінго» реєстраційний номер НОМЕР_2, за кермом якого перебував ОСОБА_2 Внаслідок зіткнення пасажир транспортного засобу марки «Сітроен-Берлінго» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження, а саме: перелом правої ключиці зі зміщенням уламків, що відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя; синець в проекції акроміального кінця правої ключиці по передньо-пахвинній лінії, садно на передній поверхні проекції лівого колінного суглобу, садно на поверхні верхньої третини лівої гомілки, садно на передній поверхні середньої третини лівої гомілки, що відносяться до легкого тілесного ушкодження.

У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Стрийської ЦРЛ з 20.11. по 04.12.2015р. (14 ліжко-днів) з діагнозом закритий перелом правої ключиці зі зміщенням, забій колінного суглобу, де на її лікування лікувальним закладом витрачено 1489,32 грн.

Викладене підтверджується наявними у справі письмовими доказами - вироком Стрийського міськрайонного суду від 24.03.2016р. у справі № 456/5132/15-к року (а.с. 3-4); листом Стрийської центральної районної лікарні № 644 від 21.06.2016р. на імя керівника Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_4 (а.с. 5).

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.2 ст.45 ЦПК України з метою представництва інтересів держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду.

За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обовязків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду спору по суті.

Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами спору, випливають із зобов'язання про відшкодування шкоди та мають регулюватися положеннями ст.ст.1166,1187, 1206 ЦК України.

Загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначають положення ст.1166 ЦК України, за якими майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а остання звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідності до положень ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину.

Частиною 3 цієї статті визначено, якщо лікування проводилося закладом охороні здоров'я, що є у державній власності, у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Згідно з абз.2 п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Позивачем наданий лист, що підтверджує розмір витрат лікувального закладу Стрийської ЦРЛ на лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_3 09.06.1985р. народження за підписом головного лікаря Стрийської ЦРЛ ОСОБА_5 та головного бухгалтера ОСОБА_6 від 21.06.2016р., згідно якого потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Стрийської ЦРЛ з 20.11 по 04.12.2015р. (14 ліжко-днів) з діагнозом закритий перелом правої ключиці зі зміщенням, забій колінного суглобу, вартість витрат лікувального закладу 1489,32 грн. суд вважає належним доказом вартості заподіяної шкоди та такий сумнівів у суду не викликає.

Виходячи із положень ч.4 ст.61 ЦПК України за якою вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_1 держава в особі Стрийської районної ради Львівській області понесла витрати на лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_3, між діями ОСОБА_1 та цими витратами є прямий причинний зв'язок, що встановлено вироком суду, який набрав законної сили, а тому обов'язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача ОСОБА_1

Відповідно до п.3 ч.1 ст.89 Бюджетного Кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать, окрім іншого, видатки на охорону здоров'я.

Стрийська центральна районна лікарня згідно з п.1.3. Статуту є об'єктом права спільної комунальної власності територіальних громад Стрийського району. Її засновником є Стрийська районна рада, яка затверджує місцевий районний бюджет та здійснює фінансування даного закладу охорони здоровя (затверджує видатки на охорону здоровя).

В ході досудового розслідування, під час судового розгляду кримінального провадження в Стрийському міськрайонному суді та після винесення судом вироку від 24.03.2016р. Стрийською центральною районною лікарнею та Стрийською районною радою не вжито жодних заходів, в тому числі представницького характеру, щодо стягнення затрачених коштів на лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_3 в сумі 1489 грн. 32 коп.

Отже, позивачем доведено підставність позову та розмір завданих збитків, що підлягають відшкодуванню.

Таким чином позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь держави в особі Стрийської районної ради Львівської області в рахунок відшкодування фактичних витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_3 1489,32 грн.

У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись п. 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" № 11 від 07.07.1995 року, ст.ст 15, 16, 1166, 1187, 1206 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 169, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов задоволити. Стягнути з ОСОБА_1, 22.10.1995р. народження в дохід держави в особі Стрийської районної ради (на рахунок місцевого бюджету Стрийського району р/р 0623 у ГУ ДКСУ у Львівській області МФО 825014, , код платежу 24060300) 1489 (одну тисячу чотириста вісімдесят девять) грн. 32 коп. понесених витрат Стрийською ЦРЛ на лікування потерпілої від кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня отримання його копії через Стрийський міськрайонний суд.

Головуючий-суддя ОСОБА_7