Номер провадження 2/229/846/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.

при секретарі Польської Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Ясинуватської міської ради про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Ясинуватської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позивач просить суд: визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 на 1/2 частини квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1.

Позивач вказує, що він звернувся до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини за законом після померлої матері за результатами розгляду, дослідженню документів було відкрита спадкова справа № 238/2016. Однак, 13 грудня 2016 року державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, винесено постанову про відмову в здійсненні нотаріальних дій. Позивач зазначає, що у постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій згідно Інформаційної довідки № 75534316 від 12 грудня 2016 року інформація (щодо прав власності) по квартирі АДРЕСА_2 відсутня. ОСОБА_1 у позові вказує, що на момент приватизації та оформлення права власності на квартиру у 1995 році, державних реєстрів ще не було. Вся інформація знаходилась на паперових носіях та зберігалась у бюро технічної інвентаризації. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян і правовий режим на тимчасово окупованих територіях України» від 15 квітня 2014 року, будь-які органи, їх посадові особи на тимчасово окупованій території і їх діяльність є незаконною. Відповідно, м. Ясинувата Донецької області це тимчасово окупована територія України, надати документи на паперових носіях з бюро технічної інвентаризації неможливо.

В судове засідання позивач не зявився, однак надав суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без його участі на підставі наданих документів (а.с. 20).

Представник відповідача в судове засідання не зявився, був повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи шляхом розміщення на сайті «Судова влада» обяви про час і місце розгляду справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, матеріали копії нотаріальної справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

В судовому засіданні установлено, що державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з причини, що в Єдиних державних реєстрах відсутні відомості про нерухоме майно. Документи з паперових носіїв з бюро технічної інвентаризації м. Ясинувата Донецької області на обєкт нерухомого майна позивач не має можливості надати (а.с. 11, зв.б.).

ОСОБА_2 приходилась матірю позивача, цей факт підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 (свідоцтво про народження актовий запис № 22, серія V-НО № 341681, зареєстрований Розівською сільською радою Ясинуватського району Донецької області, 27 жовтня 1982 року) (а.с. 13).

29.02.2016 року померла мати позивача ОСОБА_2, свідоцтво про смерть актовий запис № 44, серія 1-КИ № 683999, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.12).

Після смерті матері відкрилась спадщина на майно у вигляді ? частки квартири АДРЕСА_3. ОСОБА_1, як син спадкодавця, є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Інших спадкоємців немає. Позивач вважає, що він прийняв спадщину після смерті матері (а.с. 3).

Відповідно до ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 94, кв. 3

Власниками квартири за вищевказаної адресою, відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого Комісією з приватизації державного житлового фонду виконкому Ясинуватської міської ради народних депутатів 14.08.1995 року, були на праві спільної сумісної власності, в рівних долях ОСОБА_2 (померла мати) та ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1220 Цивільного кодексу України,часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Частиною 2 статті 16 визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст.ст. 335, 376, 392 цього Кодексу.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як визначено в ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», «Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю (стаття 18 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Закон України від 10 липня 2003 року № 1087-IV "Про кооперацію", стаття 384 ЦК). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно».

До майнових прав належить, зокрема, право вимоги, що виникає з приводу володіння, користування та розпорядження майном (наприклад: спадкові права; права вимоги особи за зобовязаннями, за якими вона є кредитором; виключні права автора і под.), право вчиняти дії щодо оформлення права власності на майно.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 січня 2013 р. у справі № 6-168цс12 зроблено висновок, що майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як обєкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Згідно зі ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,57-61,208,209,212-215,224 ЦПК України, ст.ст. 15,16,328,392,1261,1262,1296,1297 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, померлої 29 лютого 2016 року, на 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою Україна, Донецька область, м. Ясинувата, вул. Заводська, б. 94, кв. 3.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області шляхом подання через Дружківський міський суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження.

Суддя Є.В. Петров