Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/840/17
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м у к р а ї н и

07 квітня 2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,

при секретарі - Ворона Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Військового інституту телекомунікацій та інформатизації до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням під час навчання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування витрат, пов'язаних з його утриманням під час навчання.

В позовній заяві посилався на те, що ОСОБА_1 з 01 вересня по 29 жовтня 2015 року проходив навчання та військову службу у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації. Контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України укладений Міністерством оборони України та ОСОБА_1 16 вересня 2015 року, а розірваний достроково 29 жовтня 2015 року.

У звязку з достроковим розірванням контракту ОСОБА_1 зобовязаний відшкодувати Міністерству оборони України витрати, повязані з його утриманням у закладі, але добровільно кошти не повернув.

Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 12386 грн. 09 коп. на відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням відповідача під час навчання, а також судові витрати в розмірі 1600 гривень.

В судове засідання представник позивача не зявився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. В заяві також зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує..

Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

До висновку про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд приходить, виходячи з наступного.

Судові повістки-виклики в судове засідання на імя відповідача направлялись судом за останнім відомим зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання, які повернулись до суду без вручення відповідачу за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п.99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Пунктом 117 Правил передбачено, що поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.

Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦК України в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином.

Оскільки відповідачем судові повістки, направлені судом на його імя за останньою відомою адресою, за якою у встановленому законом порядку було зареєстровано місце його проживання, не одержані, повернуті суду за закінченням терміну зберігання через відсутність адресата, суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомлений по час та місце судового розгляду.

Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з'явились.

Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 вересня 2015 року між Міністерством оборони України в особі начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації та ОСОБА_1 був укладений контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України (а.с.13).

Відповідно до умов контракту ОСОБА_1 добровільно взяв на себе зобовязання проходити військову службу (навчання) у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації протягом строку контракту, продовжувати подальше проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше пяти років після закінчення навчання.

Також згідно вказаного контракту ОСОБА_1 зобовязався відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов'язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмову від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

В пунктах 5 та 8 Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України зазначено, що контракт укладено на час навчання у військовому вищому навчальному закладі, він набирає чинності з 01 вересня 2015 року.

Також судом встановлено, що чинність контракту припинено 29 жовтня 2015 року у зв'язку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання (п.9 Контракту).

ОСОБА_1 виключений із списків особового складу з 29 жовтня 2015 року відповідно до наказу начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації №216 від 29 жовтня 2015 року, з продовольчого забезпечення знятий з 30 жовтня 2015 року (а.с.12).

Також вказаним наказом передбачено стягнути з ОСОБА_2 кошти на відшкодування грошового забезпечення за утримання в інституті (а.с.12).

Відповідно до розрахунку фактичних витрат на грошове забезпечення, повязане з утриманням курсантів, від 29 жовтня 2016 року, фактичні витрати, пов'язані з утриманням курсанта ОСОБА_1 у ВНЗ складають 7695 грн. 35 коп.

Згідно довідки-розрахунку №7 від 29 жовтня 2016 року вартість фактичних витрат на харчування ОСОБА_1 склала 2893 грн. 98 коп. (а.с.17).

Фактичні витрати за медичне забезпечення ОСОБА_1 згідно розрахунку від 14 квітня 2016 року становлять 23,04 грн. (а.с.19).

Крім того, згідно довідки №1 від 29 жовтня 2015 року фактичні витрати за споживання курсантом ОСОБА_1 комунальних послуг та енергоносіїв становлять 1634,21 грн. (а.с.20).

Вартість фактичних витрат, повязаних з утриманням курсанта 1 курсу 351 групи ОСОБА_1 по речовому забезпеченню становить 139,51 грн. (а.с.18).

Загальний розмір витрат ВНЗ, повязаних з утриманням ОСОБА_1 у вищому військовому навчальному закладі, становить 12386 грн. 09 коп.

Частиною 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» передбачено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "й" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 затверджений «Порядок відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», який визначає механізм відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту на проходження військової служби (навчання) у зв'язку з небажанням продовжувати навчання або порушенням дисципліни, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу.

Відповідно до п. 3 вказаного Порядку відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Відповідно до п. 4 вказаного вище Порядку, розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом.

Позивачем здійснено розрахунок коштів на відшкодування витрат, повязаних з утриманням курсанта ОСОБА_1, у відповідності до вимог наведеного вище Порядку.

Сума відшкодування, що підлягає до сплати ОСОБА_1, становить 12386 грн. 09 коп.

Оскільки добровільно вказану суму відповідач не відшкодував, вона підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного позов необхідно задовольнити в повному обсязі.

У звязку з задоволенням позову, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає до стягнення сума у розмірі 1600 грн. на відшкодування понесених судових витрат.

Керуючись ст.ст. 11, 209, 213-119 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військового інституту телекомунікацій та інформатизації 12386 грн. 09 коп. на відшкодування витрат, пов'язаних з його утриманням під час навчання, 1600 грн. на відшкодування понесених позивачем судових витрат, а всього стягнути 13986 грн. 09 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але були відсутні в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня одержання його копії.

Головуючий О.А.Самсонова

07.04.2017