Справа № 655/580/16-ц
Провадження № 2/655/8/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
20 січня 2017 року смт. Горностаївка
Горностаъвський районний суд Херсонсьокої області в складі:
Судді Шумило О.М.,
секретаря судових засідань ОСОБА_1,
позивача ОСОБА_2,
розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Горностаївка, Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів, -
ОСОБА_2 (далі по тексту позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі по тексту відповідач), в якому просила визнати відповідача батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, починаючи з дня подачі позову. В обґрунтування позову позивач зазначив, що з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах з січня 2008 по серпень 2010 року. В період спільного проживання народився син - ОСОБА_5 (далі по тексту син, дитина), ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач є її батьком, однак він відмовився офіційно визнавати факт батьківства і не надає матеріальної допомоги на утримання сина.
У судовому засіданні позивач позовну заяву підтримав, посилаючись на обставини зазначеній у ній та не заперечував проти заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове не прибув, причин своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами із повідомленнями за адресою місця його проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. До суду повернені судові повістки з відмітками поштового відділення "за зазначеною адресою не проживає".
Відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місяця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Горностаївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області у судове засідання не прибув. Подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, проти позову не заперечує.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач у судове засідання не прибув без поважних причин, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та такого вирішення справи, то суд дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення.
Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснили, що дійсно ОСОБА_4 проживав разом з ОСОБА_2 та піклувався про дитину.
Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення свідків, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.
Статтею57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно із ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Пленум Верховного Суду України в п. 3 своєї Постанови № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року роз'яснив судам, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст.128 СК України, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.
Так як дитина народилася 28 листопада 2008 року, тобто після 1 січня 2004 року, то суд зазначений у позові спір вирішує відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст.128 СК України.
Згідно ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.
Пленум Верховного Суду України в п. 9 своєї Постанови №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року роз'яснив судам, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Згідно свідоцтва про народження, серія І-КГ № 230949, виданого Горностаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, дитина народилася 28 листопада 2008 року, її батьками є: батько ОСОБА_8, мати позивач.
В обґрунтування своїх вимог позивач надав суду довідки № 433 від 28 липня 2016 року, виданої Великоблаговіщенською сільською радою Горностаївського району Херсонської області, позивач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з дитиною.
Також була надана виписка з домової книги №4 особовий рахунок 204 за 2006 -2010 роки, відповідно до якої позивач зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживає разом з дитиною.
Суд відхиляє як докази досліджені у судовому засіданні фотокартки та відеозапис, оскільки вони не підтверджують походження дитини від позивача та критично відноситься до пояснень свідків, що були допитані в ході судового розгляду, так - як останні не підтвердили хто є біологічним батьком дитини, а тільки повідомляли про стосунки між позивачем та відповідачем і їх спільне проживання так як зазначені докази не є допустимим в розумінні ч. 2 ст. 59 ЦПК України, оскільки допустимим доказом факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу є відповідне судове рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджують батьківство відповідача щодо ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Так як суд відмовляє у задоволенні позову в частині визнання батьківства відповідача, то у суду відсутні правові підстави для задоволення позову в частині стягнення з нього аліментів, оскільки аліменти стягуються з доходу батька.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 27, 57-60, 208, 209, 212-215, 224-226, 233 ЦПК України, суд -
В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів - відмовити.
Заочне рішення може бути оскаржене особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Херсонської області через Горностаївський районний суд Херсонської області.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 228 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, у разі відсутності апеляційної скарги.
Суддя О.М. Шумило