Справа № 636 / 4331 / 16-ц
2 / 636 / 271 / 2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Ковригіна О.С.

при секретарі - Фатєєвої С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особистою приватною власністю майно, набуте під час шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 - її особистою приватною власністю, як такий, що набутий під час роздільного проживання з чоловіком ОСОБА_2, у зв'язку з фактичном припиненням шлюбних відносин.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що нею під час шлюбу за особисті кошти було придбано будинок, її чоловік Відповідач по справі не надавав кошти на придбання будинку, не брав участь у його ремонті та підтриманні у належному для проживання стані, тому Позивач вважає придбаний будинок своєю особистою власністю та просить суд визнати житловий будинок її приватною власністю.

Позивач в судове засідання не з'явилась, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, від її представника ОСОБА_3, діючого за довіреністю від 25.11.2016 року (а.с. 19), через канцелярію суду надійшла заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі (а.с. 18).

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення в засобах масової інформації (а.с. 23).

Враховуючи вище викладене, суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи.

Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

02.02.1953 року між Позивачем та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 (а.с. 8).

Невдовзі після укладення шлюбу ОСОБА_2 був призваний для проходження військової служби у армії СРСР.

Після чого Позивач більше не бачилась зі своїм чоловіком по цей день. Жодних відомостей від нього не надходило.

14.11.1986 року за договором купівлі - продажу ОСОБА_1 за власні кошти придбала житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 9, 10).

Вказаний будинок Позивач придбала виключно за власні кошти, оскільки Відповідач не надавав кошти на придбання будинку, не брав участь у його ремонті та підтримання у належному для проживання стані.

Права та обовязки сторін щодо спірного будинку виникли в момент придбання такого, а тому правовий режим цього майна та правовідносин сторін із приводу нього регулюються нормами КпШС від 20 червня 1969 року.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна, чого Відповідач взагалі не здіснював.

Відповідно ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю майно, що діяв на час оформлення права власності, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 КпШС України суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Аналогічні положення викладені в чинному на даний час Сімейному Кодексі України, що набрав чинності з 01.01.2004 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 та ч. 6 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказано, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

На даний час Позивач бажає продати житловий будинок, що їй належить на праві власності. Однак через те, що вищевказаний житловий будинок був придбаний Позивачем у шлюбі, то вона не може здійснити продаж у встановленому законодавством порядку за відсутності нотаріально посвідченої згоди Відповідача.

Відповідно до ст.41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема її правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випиває із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі вищевикладеного, керуючись: ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю, ст. 57 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 169, 209, 214, 215, 223 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особистою приватною власністю майно, набуте під час шлюбу - задовольнити.

Визнати житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1, особистою приватною власністю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, як такий, що набутий за власні кошти ОСОБА_1 під час роздільного проживання з чоловіком ОСОБА_2, поза шлюбом у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя -