УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2017 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінської Т.В.,

розглянувши заяву СПДФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою СПДФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач СПДФОП ОСОБА_1звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення суми. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06 січня 2017 року відкрито провадження у справі.

27 січня 2017 року до канцелярії Київського районного суду м. Харкова позивач подав заяву про забезпечення позову в порядку статті 152 ЦПК України та просив накласти арешт на рухоме та нерухоме майно відповідача.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 січня 2017 року заява про забезпечення позову залишена без руху, оскільки була подана з порушеннями вимог встановлених статтями 151-154 ЦПК України.

На виконання ухвали суду 09 лютого 2017 року до канцелярії Київського районного суду м. Харкова позивач подав заяву про усунення недоліків та просив накласти арешт на все нерухоме майно відповідача.

Вивчивши подану заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту, суд дійшов висновку, що у задоволенні поданої заяви слід відмовити, приймаючи до уваги наступне.

Частинами 1, 2, 3 статті 151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, заява про забезпечення позову не містить обґрунтування необхідності вжиття судом забезпечення позову, також в ній не зазначено, чому невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення суду і може порушити права позивача.

Відповідно до розяснення Пленум Верховного Суду України у постанові від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 4 зазначеної постанови розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З урахуванням вищенаведеного, приймаючи до уваги наведені обставини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви СПДФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову з огляду на наступне.

В матеріалах доданих до заяви про забезпечення позову відсутній чинний на час прийняття рішення витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в підтвердження існування у відповідача права власності на нерухоме майно, що унеможливлює всебічно та повно зясувати всі обставини, викладені позивачем в заяві про забезпечення позову.

Таким чином, вимоги викладені в позовній заяві потребують повного та всебічного розгляду із дотриманням вимог судового процесу, встановлених чинним цивільним процесуальним законодавством України, у звязку з чим на теперішній час в цій редакції заява про задоволення позову задоволенню не підлягає.

При цьому, суд розяснює, що позивач не позбавлений можливості повторно звернутися до суду з заявою про забезпечення позову.

На підставі наведеного, керуючись, статтями 151-153, 209, 210, 293 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви СПДФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою СПДФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Київського районного суду

м. Харкова М.Ю. Лях