Справа №295/1262/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2017 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Стрілецька О.В.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Житомирського районного суду Житомирської області про визнання рішення неправомочним стягнення майнових збитків та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить визнати заочне рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22.01.2015 року, постановлене по справі за позовом КП «Озерне» Новогуйвинської селищної ради Житомирського району до ОСОБА_1 та членів його сімї, неправомочним, стягнути за рахунок державного бюджету в рахунок відшкодування завданих Житомирським районним судом Житомирської області майнових збитків в сумі 6652,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 8000,00 грн.

При вирішенні питання про відкриття провадження по даній справі суддею встановлено наступне.

Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 не згоден із заочним рішенням, постановленим Житомирським районним судом Житомирської області 22.01.2015 року, про стягнення з нього та членів його сімї заборгованості за надані послуги на користь КП «Озерне» Новогуйвинської селищної ради, вважає, що внаслідок ухвалення вказаного вище рішення йому заподіяно матеріальну та моральну шкоду.

Згідно ст.ст. 126, 129 Конституції України рішення суду, і відповідно до них, дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя (пов'язаних із прийняттям заяви, порушенням справи, її підготовкою та розглядом у судових інстанціях) можуть оскаржуватися у встановленому законом і чинному в даний час апеляційному і касаційному порядку до суду вищої інстанції, а не шляхом звернень до суду першої інстанції, що є порушенням принципу незалежності суддів і недопущення впливу на них.

Рішення суду оскаржуються в порядку, визначеному ст. 129 Конституції України і законодавством про судочинство, а відтак законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду (судді) вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Таким чином, суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у цивільній справі. Винятками є лише випадки, коли суд (суддя) виступає не як орган (особа), що здійснює правосуддя, а як будь-яка інша установа (особа). Заяви, скарги, спрямовані на дії судді при здійсненні правосуддя, не підлягають розглядові в суді першої інстанції, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.

Здійснення правосуддя в Україні врегульовано конституційними нормами окремо від діяльності інших органів державної влади. Відповідно до ч. 5 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

За таких обставин, Житомирський районний суд Житомирської області, який здійснює правосуддя не може бути відповідачем або іншою стороною, яка бере участь у цивільній справі. Тому до суду не може бути пред'явлено позов за дії, вчинені при здійсненні правосуддя.

Отже, зазначена норма процесуального права включає, насамперед, справи непідвідомчі суду, а також випадки звернення до суду з вимогами, які не підлягають правовому захисту.

Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України від 23.03.2011 року.

Крім того, процесуальним законом передбачено спеціальний порядок перегляду заочного рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 228 ЦПК України передбачено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, форма і зміст якої передбачені статтею 229 ЦПК України.

Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» роз'яснив, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів, щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 122 ЦПК України вбачається, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку, що поданий позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому відмовляє у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 15, 122 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирського районного суду Житомирської області про визнання рішення неправомочним стягнення майнових збитків та моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Стрілецька