АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/4439/2017 Головуючий у 1-й інстанції: Юзькова О.Л.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Поливач Л.Д., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 15 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Житлово-будівельного кооперативу «Чайка» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідачів 518000 грн. матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, та 50000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вимоги обґрунтовує тим, що з квартири АДРЕСА_1, у якій зареєстрований відповідач, відбулось залиття квартири АДРЕСА_2, яка належить їй, гарячою технічною водою унаслідок пошкодження системи опалення. Локалізація залиття знаходиться по всій квартирі АДРЕСА_2 (стелі, стіни, підлога, інженерні мережі), значна кількість речей домашнього вжитку була пошкоджена або знищена. Вказує, що відповідач є спадкоємцем ОСОБА_4 - власника квартири АДРЕСА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про накладення арешту на майно та забезпечення доказів, у якій просила:

- витребувати з Другої Київської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4, якщо така заводилася;

- витребувати з Головного управління юстиції в м.Києві копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4, якщо така заводилася;

- накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Заяву обґрунтовує тим, що сума шкоди є значною, дії ОСОБА_3 свідчать про намір відчужити квартиру, що призведе до неможливості реально захистити порушені права.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 15 лютого 2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення заяви.

В апеляційній скарзі посилається на необґрунтованість висновків суду та невідповідність їх матеріалам справи.

В судовому засіданні позивач та її представник доводи апеляційної скарги підтримали, зазначивши, що необхідність у витребуванні матеріалів спадкової справи відпала, оскільки обставини спадкування з»ясовані.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви в частині забезпечення позову та накладенні арешту на квартиру, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження належності цієї квартири відповідачу. Відмовляючи у задоволенні клопотання в частині витребування інформації про спадкову справу, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не навела доказів неможливості отримання цієї інформації самостійно.

Проте повністю колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може.

Відповідно до частин 1 та 3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв»язку із провадженням по цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Як роз»яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.4 постанови Пленуму).

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Висновки суду першої інстанції, що позивачем не надано доказів на підтвердження належності цієї квартири відповідачу, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на матеріалах та обставинах справи.

Звертаючись до суду із цим позовом та із заявою про забезпечення позову, позивачем наведено обставини, за яких позовні вимоги заявлено саме до ОСОБА_3 При цьому квартира, на яку позивач просить накласти арешт, безпосередньо стосується предмету спору, оскільки саме з неї, за твердженням позивача, відбулось залиття.

Відтак, ураховуючи значний обсяг позовних вимог, колегія суддів вважає, що заява в частині накладення арешту на майно є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов'язки тощо.

Відповідно до ч.7 ст.8 цього Закону довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. У разі смерті особи чи визнання її померлою такі довідки видаються спадкоємцям померлого.

Відтак, право на безперешкодне отримання інформації про нотаріальні дії належить фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії, до яких позивач не належить.

Проте, в свою чергу інформація про вчинені нотаріальної дії може бути надана на запит суду у зв»язку із провадженням у цивільній справі (ч.8 ст.8 Закону України «Про нотаріат»).

При цьому колегія суддів також ураховує, що для вирішення даної справи відсутня потреба у витребування в цілому матеріалів спадкової справи, а інформація про спадкоємців власника квартири, з якої відбулось залиття, за повідомленням позивача та її представника є наразі установленої, відтак відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення доказів.

З огляду на наведене, апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись ст.ст.218, 304, 305, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 15 лютого 2017 року скасувати в частині відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову та постановити в цій частині нову, якою накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-суддя Н.В. Поліщук

Судді Л.Д. Поливач

Є.В. Болотов