АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/126/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2017 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
секретарОСОБА_5

за участю:

представника позивача ОСОБА_6

представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, нікчемним та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_8 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11 листопада 2008 року ОСОБА_8 за заявою № 076065489 від 11.11.2008 року, поданою до Черкаського відділення/філії ЗАТ «ПриватБанк» було отримано кошти та видано у користування пластикову картку з кредитним лімітом у розмірі 500 грн. без відсотків за користування та без встановленого строку користування на загальних умовах користування пластиковими картками.

Позивач вважає, що строк дії картки закінчився через рік 30 листопада 2009 року. Із заявою до банку про продовження строку дії картки позивач не звертався, тому банк повинен був її анулювати. Заборгованість за кредитом була погашена до 2009 року, про що свідчить відсутність будь-яких звернень банку до позивача до 2015 року.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 травня 2015 року стягнуто з ОСОБА_8 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 11.11.2008 року в розмірі 14087,09 грн.

Позивач вважає вказаний кредитний договір у формі заяви від 11.11.2008 року недійсним та нікчемним, оскільки заява не містить всіх істотних умов, які передбачені для заповнення та визначення у подальшому обсягу зобовязань і умов використання, а видана позивачу картка є розрахунковою, а не кредитною.

Крім того, позивач вказує, що банком не було надано йому Памятку клієнта, умови кредитного договору є несправедливими, кредитором не було надано позичальнику повної та детальної інформації про усі умови кредитування та банк взагалі здійснює свою діяльність незаконно без відповідних ліцензій.

Враховуючи наведене, позивач просив суд визнати кредитний договір б/н, складений у формі Заяви від 11.11.2008 року недійсним та нікчемним, а також зобовязати банк видати клієнту банку ОСОБА_9 борговий документ про відсутність заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 жовтня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_8. ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_8І у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що 11 листопада 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_8 було укладено договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 116-118).

11 листопада 2008 року ОСОБА_8 отримав кредитну картку № 478455 (а.с. 117).

На підтвердження укладення кредитного договору ОСОБА_8 було заповнено Заяву, в якій вказано, що заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить Договір про надання банківських послуг. Крім того, позивач був ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

У березні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_8 заборгованості за вказаним кредитним договором, що станом на 31.01.2015 року склала 14087,09 грн.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 03 листопада 2015 року, стягнуто з ОСОБА_8 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» вказану суму заборгованості.

Вказаним рішенням суду встановлено, що за умовами п.п. 3.1.1 та 3.1.3 розділу 2 Умов надання банківських послуг строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня указаного місяця. За закінченням строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви держателя про закриття рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг із виконання розрахункових операцій за картрахунком.

11 листопада 2008 року кредитний ліміт на цю картку був встановлений банком в розмірі 500 грн. Згідно заяви позичальника та п.5.3 Умов надання банківських послуг банк має право у будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт. Після закінчення строку дії виданої позичальнику платіжної картки № 478455 картковий рахунок не був закритий, позичальник продовжував ним користуватися, що вбачається з наданих банком квитанцій про отримання в касі банку кредитних коштів від 12 серпня 2011 року та про погашення заборгованості від 4 липня 2011 року, а для його обслуговування позичальнику в 2011 році була видана нова платіжна картка № 140247 зі строком дії до 26 квітня 2016 року.

Таким чином, після закінчення строку дії укладеного між банком та відповідачем договору цей договір був переукладений на тих самих умовах, банк видав позичальникові додатково грошові кошти, збільшивши кредитний ліміт на платіжну картку, та видав йому нову платіжну картку.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 кредитні кошти за зазначеним вище договором отримав, про що він сам вказує у позовній заяві та апеляційній скарзі, однак свої зобовязання щодо повернення кредиту належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість.

Посилання позивача та його представника на те, що кредит був повернутий до 2009 року не підтверджені відповідними доказами.

Наданий позивачем лист Головного управління ДФС у Черкаській області № 17102/230011-024 від 26.08.2015 року не підтверджує відсутність рахунків, відкритих ПАТ КБ «ПриватБанк» на імя ОСОБА_8, а вказує, що інформація щодо наявності відкритих рахунків на імя позивача відсутня у Головному управлінні ДФС у Черкаській області, оскільки вказаний орган веде облік відкритих рахунків в установах банків лише юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 13).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу в момент вчинення правочину.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом невимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа не заперечує його дійсності на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що кредитний договір, укладений між сторонами 11.11.2008 року, містить всі істотні умови, які викладені в Памятці клієнта, Умовах та Правилах надання банківських послуг, а також Тарифах.

Посилання представника апелянта на те, що у заяві ОСОБА_8 не заповнені всі необхідні поля, спростовуються копією заяви, наданою відповідачем (а.с. 116-117) та її оригіналом наданим в судовому засіданні.

Так, у заяві № 076065489 вказано, що заявник бажає отримати кредитну картку «Універсальна» 30 днів пільгового періоду», кредитний ліміт в сумі 500 грн., номер картки 478455 (а.с. 117).

Судом першої інстанції також вірно встановлено, що Черкаське Головне Регіональне управління ПАТ КБ «Приватбанк» (назва відповідно до положення про філію - філія «Черкаське головне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства КБ»Приватбанк») не має статусу юридичної особи. Вказана філія в ЄДРПОУ зареєстрована під тим же номером, що і Публічне Акціонерне товариство ОСОБА_10 «Приватбанк» 14360570. Дані за кодом без права юридичної особи відповідно до довідки №23-1582 про включення до єдиного державного реєстру підприємств та організацій України існували станом на дату видачі довідки 10.07.2002 року. Тому твердження представника позивача, що дані за кодом філія «Черкаське головне регіональне управління» Закритого Акціонерного товариства ОСОБА_10 Банку «Приватбанк» без права юридичної особи є помилковими, оскільки вони існували на дату видачі довідки.

Відповідно до ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Враховуючи наведене, укладаючи кредитний договір з позивачем філія «Черкаське головне регіональне управління «ЗАТ КБ «ПриватБанк» діяла від імені ЗАТ КБ «ПриватБанк», а не як окрема юридична особа.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_8 є необґрунтованими, недоведеними та безпідставними. Підписанням кредитного договору 11.11.2008 року позивач ОСОБА_8 погодився з усіма умовами даного правочину і прийняв на себе зобовязання щодо його виконання.

Позивач використав кредитні кошти і звернувся до суду із позовом про визнання нікчемним кредитного договору з посиланням на порушення відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів», лише після стягнення з нього заборгованості за даним договором.

Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

З укладеного між сторонами кредитного договору від 11.11.2008 року, вбачається, що сторонами не було визначено з якою метою надаються кредитні кошти та як вони будуть використовуватись позичальником, тобто чи є даний кредит споживчим.

Таким чином, положення Закону України «Про захист прав споживачів» не регулюють правовідносини за спірним договором.

Судом також не встановлено порушень закону щодо видачі довіреностей на представництво інтересів банку в суді.

За таких обставин, судом першої інстанції ухвалено законне та обгрунтоване рішення, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні доказів, наданих сторонами, а тому воно зміні чи скасуванню не підлягає.

Доводи апелянта не впливають на вирішення справи та були предметом розгляду у суді першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, нікчемним та зобовязання вчинити дії залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :