Справа № 442/6469/16-ц
У Х В А Л А

07 квітня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: Коваля Р.Г.

з участю секретаря: Бучок М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ОТП банк», за участю третіх осіб ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», приватного нотаріусу Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дрогобицького міськрайонного суду перебуває вищезгадана цивільна справа.

До суду поступила заява про відвід головуючому у даній справі ОСОБА_3 в обгрунтування якої посилається на те, що під головуванням судді Коваль Р.Г. перебувала цивільна справа №442/8257/16-ц у якій ухвалою від 03.01.2017р. (отримана 04.03.2017р.) Дрогобицього міськрайонного суду у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівської області за участі заінтересованої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відмовлено. Вказане рішення 09.03.2017р. ОСОБА_1 оскаржено до апеляційного суду Львівської області. У Позивача виникли сумніви щодо обєктивності судді Коваль Р.Г. при вирішенні питання щодо строку позовної давності, його поновленні чи відмові поновити строк подання до суду позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки він розглядаючи її позовні заяви постановляє процесуальні документи, якими їй відмовляє в їх задоволенні. Для забезпечення умов, за яких у позивача не виникало б будь-яких сумнівів в об'єктивності та неупередженості головуючого судді у даній справі, утвердження довіри до суду громадськості у демократичному суспільстві, дотримання принципів законності та справедливості, а тому просить заяву задоволити.

Сторони в судове засідання не зявились.

Дослідивши та перевіривши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу у разі, якщо є обставини, які викликають сумнів у його обєктивності та неупередженості.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 23 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у ст. 20-22 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі.

У п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 2, ч. 1 ст. 3 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності (рішення Європейського суду з прав людини в справі Білуха проти України від 09.11.2006 року).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі субєктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі обєктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» заява № 33958/96, п. 42,). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства», від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно обєктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання обєктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» від 7 серпня 1996 poку, п. 58).

Розглянувши заяву про відвід судді, дослідивши матеріали справи, суд, незважаючи на те, що підстави, наведені у заяві про відвід судді, не знаходять свого підтвердження, однак з метою об'єктивного і найбільш повного розгляду справи, а також для забезпечення права позивача, відповідача на розгляд справи безстороннім і незалежним складом суду і відсутності будь-яких сумнівів щодо упередженості суду, запобіганню написання безпідставних і необґрунтованих скарг, а також звинувачень у заінтересованості та упередженості в результаті розгляду справи, вважає за необхідне задоволити дану заяву.

Керуючись ст. ст. 20, 21, 23, 24, 209-210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ковалю Роману Григоровичу у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ОТП банк», за участю третіх осіб ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», приватного нотаріусу Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити, а справу передати до канцелярії суду для проведення повторного автоматичного розподілу справи у встановленому порядку ЦПК України для розгляду іншим суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р.Г.Коваль