Кодимський районний суд Одеської області
_______________________________________________________________________________________________
Справа № 503/2439/16-ц
Провадження №2/503/155/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2017 року м.Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Сопільняка О.М.,

при секретарі Вдовиченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кодимі Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області про поновлення строку позовної давності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання в порядку спадкування права власності на майнову частку (пай),

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області про поновлення строку позовної давності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її батька ОСОБА_2.

В позовній заяві представник позивача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від 19 грудня 2016 року, вказала, що 30 вересня 1998 року помер батько позивача ОСОБА_2, після смерті якого залишилась спадщина у вигляді майнової частки (паю) СТОВ «Маяк» с.Шершенці Кодимського району Одеської області у розмірі 0.002% пайового фонду, вартістю 5794 грн.

Позивач є спадкоємцем спадщини померлого батька за законом, яку у відповідності з вимогами ст.549 ЦК України в ред.1963 року прийняла, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до Кодимської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та 15 червня 1999 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на інше належне батькові майно.

Видати свідоцтво про право на спадщину у вигляді майнової частки (паю) нотаріус відмовилась через відсутність належних правовстановлюючих документів на це майно (оригінал майнового сертифікату втрачено, дублікат видано після смерті спадкодавця).

В судове засідання позивач та її представник не прибули.

Від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідача Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не зявився, надавши до суду заяву про визнання позовних вимог позивача та розгляд справи без його участі (заява №02-16/342 від 20 грудня 2016 року).

Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У звязку з цим суд вважає можливим розглянути вказану справу без участі сторін.

У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст.197 ЦПК України).

Дослідивши позовну заяву позивача та долучені до позову письмові докази, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін і інших осіб, суд відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Судом встановлено, що 30 вересня 1998 року помер батько позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №146284, виданим 01 жовтня 1998 року Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області, актовий запис про смерть №26 від 01 жовтня 1998 року. Місце відкриття спадщини с.Шершенці Кодимського району Одеської області.

Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_2, як між донькою та батьком, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії ЯЦ №599705, виданого 03 вересня 1952 року Шершенецькою сільською радою Кодимського району, в якому її батьком вказано ОСОБА_2, а також копією свідоцтва про її одруження серії І-БМ №275362, виданим 25 червня 1973 року районним відділом ЗАГС м.Рибниця, Республіки Молдова, відповідно до якого позивач 25 червня 1973 року уклала шлюб із ОСОБА_4, змінивши своє прізвище «Галак» на «Чоботарська».

Підставою для задоволення позову позивач вказала прийняття нею спадщини померлого батька, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вона звернулась до Кодимської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та прийняла частину належної померлому спадщини, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом серії АВА №052897 та АВА №052898, виданими 15 червня 1999 року.

Визначаючи якими правовими нормами слід керуватися при вирішенні зазначеного спору (зокрема, нормами ЦК Української РСР в ред.1963 року чи ЦК України в ред.2004 року), суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п.4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Правила Книги 6 цього кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності.

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.1 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах по спадкування» розяснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року.

Таким чином, строк прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 закінчився 30 березня 1999 року, тобто до набуття чинності Цивільним кодексом України в ред.2004 року, спадщина позивачем прийнята у відповідності з вимогами ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, тому застосуванню для вирішення заявленого позову підлягають норми Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, який з 01 січня 2004 року втратив чинність, але був чинним на момент виникнення та існування спірних правових відносин.

Відповідно до ст.ст.525 та 526 ЦК України в ред.1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Статтею 524 ЦК України в ред.1963 року встановлено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом здійснюється у разі відсутності заповіту.

Судом встановлено, що заповіту померлий ОСОБА_2 не склав, тому позивач ОСОБА_1, як донька померлого, є спадкоємцем його спадкового майна за законом першої черги.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв (ч.1 ст.548 ЦК України в ред.1963 року).

Так, за змістом п.2 ч.1 ст.549 ЦК України в ред.1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

При цьому, такі дії мають бути вчинені протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця (ч.2 ст.549 ЦК України в ред.1963 року).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у передбачений ч.ч.1 та 2 ст.549 ЦК України в ред.1963 року строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття належної померлому батькові спадщини, після чого 15 червня 1999 року державним нотаріусом Кодимської районної державної нотаріальної контори позивачеві були видані свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВА №052897 та АВА №052898 на належне померлому майно земельну ділянку та грошові вклади.

Отже, за змістом ст.549 ЦК України в ред.1963 року позивач ОСОБА_1 є такою, що у визначеному на день відкриття спадщини порядку прийняла належну померлому батькові спадщину.

До складу спадщини померлого ОСОБА_2, окрім земельної ділянки та грошових вкладів, ввійшла і майнова частка (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства "Маяк" с.Шершенці Кодимського району Одеської області у розмірі 0.002% пайового фонду підприємства, вартістю 5794,00 грн., яка належала йому відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД-ХІІ-ХІХ №000228, виданого 02 грудня 2016 року Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» №4 від 24 червня 1983 року (яка втратила чинність, але розяснювала спірні правові відносини на момент їх виникнення та існування), якщо позивач протягом встановленого строку для прийняття спадщини вступив в управління та володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання за ним права власності на спадкове майно.

Отже, встановивши факт прийняття позивачем спадщини після смерті батька ОСОБА_2, суд вважає можливим позов задовольнити, оскільки відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.549 ЦК України в ред.1963 року позивач є такою, що у передбаченому на час відкриття спадщини порядку прийняла спадщину померлого батька.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.174, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області про поновлення строку позовної давності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання в порядку спадкування права власності на майнову частку (пай) задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті батька ОСОБА_2, який помер 30 вересня 1998 року.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на майнову частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства "Маяк" с.Шершенці Кодимського району Одеської області у розмірі 0.002% пайового фонду підприємства, вартістю 5794 грн., яка відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД-ХІІ-ХІХ №000228, виданого 02 грудня 2016 року Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області, належала ОСОБА_2, померлому 30 вересня 1998 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Сопільняк О.М.