03.02.2017 Провадження №2/389/869/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Берднікової Г.В.,

при секретарі - Чукановій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Знам'янка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просить визнати останніх такими, що втратили право користуванням житловим приміщенням, а саме будинком №44 по вулиці Київська (Кіровоградська) у селі Трепівка Знамянського району Кіровоградської області.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що є власником будинку №44 по вулиці Київська (Кіровоградська) в селі Трепівка Знамянського району Кіровоградської області. У 2013 році за її згоди у вказаному будинку зареєструвалися ОСОБА_2, ОСОБА_3, однак за місцем реєстрації вони не проживають починаючи з 2014 року. Так, ОСОБА_2, тимчасово зареєстрований та проживає в Російській Федерації у своєї матері, а ОСОБА_3 проживає та має постійне місце роботи в місті Кропивницький. Реєстрація відповідачів чинить їй перешкоди у вільному користуванні та розпорядження належним на праві власності майном.

Позивач як і її представник ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися, при цьому позивача подала заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, надіслав заяву, в якій позовні вимоги визнав і просив розглядати справу без його присутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в розумінні положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав.

Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 24 грудня 2003 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку №44 по вулиці Кіровоградська в селі Трепівка Знамянського району Кіровоградської області (а.с. 7). Зазначене підтверджується і довідкою Знамянського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації (а.с.6).

Відповідно до довідки Трепівської сільської ради, у належному ОСОБА_1 будинку №44, що по вулиці Київська (Кіровоградська) в селі Трепівка Знамянського району Кіровоградської області, зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який доводиться представнику позивача ОСОБА_4 (за даними цієї довідки) чоловіком та син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, але фактично за місцем реєстрації останні не проживають (а.с. 8).

Про реєстрацію ОСОБА_3, та ОСОБА_2З за адресою: вулиця Київська село Трепівка Знамянського району Кіровоградської області також свідчать надані на запит суду у порядку ч.3 ст.122 ЦПК України довідки (а.с.12,19).

У характеристиці виданій Трепівською сільською радою зазначено, що ОСОБА_2 з 2014 року не проживає на території Трепівської сільської ради (а.с. 4).

З довідки відділу Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації по Верхнєкаменському районі вбачається, що ОСОБА_2 тимчасово зареєстрований і проживає у своєї матері за адресою: Кіровська область, Верхнєкаменський район, п.Рудничий, вулиця Орджонікідзе, 37-10 (а.с.5).

На підставі рішення сесії Трепівської сільської ради від 12 лютого 2016 року №42, вулицю Кіровоградська в селі Трепівка, перейменовано на вулицю Київська.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

У судовому засіданні з'ясовано, що відповідачі були зареєстровані в спірному будинку, не являючись членами сім'ї власника, відтак в силу ст.98 ЖК УРСР вважаються тимчасовими мешканцями.

Відповідно до ст.98 ЖК УРСР наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім'ї наймача.

Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно з ст.99 ЖК УРСР піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання.

Тому, право користування житлом, в яке вселяються піднаймач та тимчасові мешканці, є похідним від права на нього наймача та членів його сім'ї.

Аналогічні вимоги містить ст.818 ЦК України, яка визначає, що наймач та особи, які постійно проживають разом з ним, за їхньою взаємною згодою та з попереднім повідомленням наймодавця можуть дозволити тимчасове проживання у помешканні іншої особи (осіб) без стягнення плати за користування житлом (тимчасових мешканців).

Тимчасові мешканці не мають самостійного права користування житлом.

Тимчасові мешканці повинні звільнити житло після спливу погодженого з ними строку проживання або не пізніше семи днів від дня пред'явлення до них наймачем або наймодавцем вимоги про звільнення помешкання.

Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення особи права на користування житловим приміщенням.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку щодо втрати відповідачами права на користування належним позивачу будинком розташованим за адресою: село Трепівка Знамянського району Кіровоградської області, вулиця Київська (Кіровоградська), 44, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3,10,11,60, 88, 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком №44 по вулиці Київська (колишня Кіровоградська) у селі Трепівка Знамянського району Кіровоградської області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області у десятиденний строк з дня її проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.В. Берднікова