АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/8258/16-ц Номер провадження 22-ц/786/567/17Головуючий у 1-й інстанції Рибалка Ю. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Кузнєцової О.Ю., Триголова В.М., при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтуванням позовних вимог зазначала, що з 08.08.2004 року вона перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі. У 2015 році шлюб між ними за рішенням суду було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають дітей сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказувала, що діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі у вихованні не приймає, інших утриманців не має. В зв'язку з чим, просила стягнути з ОСОБА_2, на її користь, на утримання дітей сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але в розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11 січня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання дітей сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 27.10.2016 і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

З даним рішенням суду не погодився ОСОБА_2 та подав на неї апеляційну скаргу, в якій прохав рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11 січня 2017 року змінити, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задовольнити частково, стягнувши з нього аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до їх повноліття. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим та винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.05.2015 шлюб між ними розірвано. Від шлюбу сторони мають дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, інших утриманців не має.

Відповідач ОСОБА_2 офіційно працює у філії «Придніпровські магістральні нафтопроводи» ПАТ «Укртранснафта» на посаді водія автотранспортних засобів та його середній заробіток складає близько 7000 грн. на місяць (а.с. 35-36).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції на підставі встановлених фактів та з урахуванням матеріального стану платника аліментів, матеріального стану дітей, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, а тому вважає за можливе стягнути аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду та вважає, що він зроблений на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким дана відповідна правова оцінка.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст.9 Конституції України 1996 р., діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною.

Відповідно до ст. ст. 180-181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що обов'язок по утриманню дитини є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при цьому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Достатність рівня забезпечення дитини оцінюється виходячи з участі в цьому обох батьків, частка яких є рівноцінною.

Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд врахувавши всі обставини, прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, з дня ухвалення рішення та до досягнення дітьми повноліття. При цьому, на думку суду, такий розмір аліментів має забезпечити право малолітніх дітей сторін на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Доводи апелянта, щодо необхідності здійснення значних витрат на погашення кредиту, не заслуговують на увагу, оскільки не мають відповідного документального підтвердження та спростовуються доказами наявними у справі.

Не містять відповідного підтвердження і доводи апелянта щодо незадовільного хронічного стану здоров'я відповідача та суми коштів необхідної на лікування, а тому не можуть слугувати підставою, яка впливає на визначення розміру аліментів. Інші доводи апелянта також носять суб'єктивний характер, а тому не є підставою для перегляду розміру аліментів.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: /підпис/ Г.Л. Карпушин

Судді: /підпис/ О.Ю. Кузнєцова /підпис/ В.М. Триголов

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Г.Л. Карпушин

З оригіналом згідно: