РІШЕННЯ

Іменем України

24 березня 2017 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Козюренка Р.С.

при секретарі Ненашко Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд,-

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить визнати ОСОБА_2 такими, що втратив право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що відповідач зареєстрований у АДРЕСА_1, яка належить позивачу на праві власності. Відповідачі у спірній квартирі не проживає та комунальні послуги не сплачує. Між тим, відповідач фактично у спірній квартирі не проживає з 2014 року, а тому просить визнати таким, що втратив право користування квартирою.

Позивач у судове засідання не зявилася, однак представник останньої подав заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що свідчать відповідні повідомлення про вручення поштового відправлення та газета «Високий замок» від 03.02.2017 року. На підставі ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), проти чого позивач не заперечила.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №13496045 від 27.11.2013 року.

Згідно змісту ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до вимог ч.1ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу вимог ч.4ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно довимог ч.1 ст.319 ЦК Українивласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності доч.2 ст. 406 ЦК України- сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Крім того, за ст.405 ЦК Україничлен сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Факт не проживання у спірній квартирі відповідача ОСОБА_2, зокрема починаючи з 2014 року підтверджується актами комісії ЖБК №84 від 11.09.2015 року, 28.12.2015 року, 08.02.2016 року та 20.03.2016 року.

Згідно із ч.1ст.71 Житлового кодексу УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а відповідно до ст.72 Житлового кодексу УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України №2 від 12.04.1985 року, згідно із ст.107 Житлового кодексу УРСР наймач або член його сімї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття.

Вивчивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що з поданих позивачем документів, а саме актів, яким суд надає віри, встановлено факт відсутності відповідача у спірному житлі з 2014 року. Жодних поважних причин не проживання відповідача за місцем реєстрації судом не встановлено.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні

Враховуючи вищенаведене, а також те, що судом встановлено, що спірна квартира належить позивачу на праві власності, відповідач зареєстрований у спірній квартирі, що не дає позивачу в повній мірі розпорядитися своїм майном, тому суд приходить до висновку, що позов слід задоволити.

З наведених міркувань та керуючись 10, 11, 60, 169, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,21 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

На заочне рішення суду може бути подано відповідачем заяву про його перегляд судом, що його ухвалив, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Козюренко Р.С.