АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Кравець В.А., Мазурик О.Ф.,

при секретарі - Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Талісман Страхування», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Богдан Авто» про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року позивач звернувся із зазначеним позовом, уточнивши який зазначив, що 17 серпня 2014 року на 30 км. автодороги Київ-Чоп сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Хюндай» р.н. НОМЕР_2 здійснивзіткнення з належним позивачу автомобілем «Хюндай-Соната» р.н. НОМЕР_1.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Рітейл-Страхування», останнє 11 лютого 2015 року здійснило виплату страхового відшкодування внаслідок вказаної ДТП в розмірі 21682,52 грн.

При цьому, позивач посилаючись на зміну курсу долара США відносно гривні, зазначив, що недоплачена вартість придбаних запчастин для відновлення його автомобіля становить 63593,27 грн., тому ОСОБА_1 просив стягнути на свою користь з ПрАТ «Страхова компанія «Рітейл-Страхування» в межах страхового ліміту 50000 грн. - завданої матеріальної шкоди, 29293,27 грн. - інфляційних втрат, 2535,02 грн. - три відсотки річних та 41907,10 грн. пені, а з відповідача ОСОБА_2 13593,27 грн. - завданої матеріальної шкоди та 15000 грн. моральної шкоди, а також просив стягнути з відповідачів сплачений судовий збір. (т.1 а.с.1-3, 82-84, 212-214)

Відповідачі проти позову заперечували із посиланням на безпідставність заявлених позивачем вимог. (т.1 а.с.147-149, 226-230)

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 29 вересня 2016 року позов задоволено частково, стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Талісман Страхування» на користь ОСОБА_1 21748,64 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. (т.1 а.с.239-244)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилався на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в частині стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Талісман Страхування» матеріального збитку у повному обсязі (на дату виконання ремонту), інфляційних втрат, три відсотки річних, пені та судових витрат. На обґрунтування скарги зазначив, що суд не врахував обставин і доказів, які викладені на обґрунтування заявленого позову і дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні решти позовних вимог. (т.1 а.с.248-249)

Апеляційні скарги від ОСОБА_2, ПрАТ «Страхова компанія «Талісман Страхування», ТОВ «Богдан Авто» на рішення районного суду не надходили.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 підтримали скаргу і просили її задовольнити. Представник ПрАТ «Страхова компанія «Талісман Страхування» - Богуш М.Є. заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином про що у справі є докази. (т.2 а.с.7-13, 17-20)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 988, 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.

За змістом ст. 29, п. 32.7 ст. 32 Закону України від 1 липня 2004 р. N 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції Закону від 22.09.05р. № 2902-ІV(далі - Закон N 1961-IV), у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, в разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідні роз'яснення містяться і в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки".

Судом встановлено, що 17 серпня 2014 року о 15 год. 30 хв. на 30 км а/д Київ-Чоп сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, автомобіля «Опель» р.н. НОМЕР_3 та автомобіля «Хюндай Соната» р.н. НОМЕР_1, який належить на праві власності позивачу. (т.1 а.с.11-12)

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 11 вересня 2014 року, з урахуванням постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2014 року про виправлення описки, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаної ДТП та накладено адміністративне стягнення. (т.1 а.с.6-11)

Відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2697856 від 30 травня 2014 року ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну - 50 000 грн., франшиза - нуль в ПрАТ «Страхова компанія «Рітейл-Страхування», яке змінило своє найменування на ПрАТ «Страхова компанія «Талісман Страхування». (т.1 а.с.150-152)

30 червня 2014 року між ОСОБА_2 і Страховиком був укладений Договір добровільного страхування, який сторони визначили як невід'ємну частину вищевказаного Полісу (Додатком - частина Б). (т.1 а.с.150-152)

За пунктами 1, 2.1 цього Договору(із Додатком - частина Б), Страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування Потерпілому (третя фізична або юридична особа, якій у результаті ДТП завдано шкоду) за шкоду, завдану його майну, а Страхувальник зобов'язується сплачувати страховий платіж у визначені строки та виконувати умови цього Договору.

Відповідно до пункту 9.1 цього Договору, при визначені розміру шкоди, відшкодуванню підлягає тільки пряма шкода та не підлягають відшкодуванню непрямі збитки (стоянка, штрафи, проценти, пеня, упущена вигода, моральна шкода, завдання шкоди діловій репутації тощо).

Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду завдану майну складає 100 000 грн. (франшиза - 50 000 грн.). (т.1 а.с.114-126, 150)

За висновком експерта автотоварознавчої експертизи Київського НДІСЕ МЮ України від 23 грудня 2015 року № 14642/15-54 вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Хюндай Соната» р.н. НОМЕР_1, станом та в цінах на день дорожньо-транспортної пригоди 17 серпня 2014 року складала 43431,16 грн. При цьому, розмір визначеного експертом матеріального збитку дорівнює вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням його фізичного зносу. (т.1 а.с.183-193)

Звіт №07/94.08.14 від 22 серпня 2014 року про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу у розмірі 21682,52 грн., а також звіт №135 від 14 вересня 2014 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу у розмірі 48518,88 грн. є письмовими доказами, не суперечить іншим наявним у справі доказам, у т.ч. вищенаведеному висновку експертів, яким, зважаючи на вимоги ч. 1 ст. 60 ЦПК України, районним судом дана належна оцінка. (т.1 а.с.23-72)

Характер пошкоджень підтверджується і довідкою з місця ДТП. (т.1 а.с.12)

Позивачем ОСОБА_1 у березні 2015 року відремонтовано належний йому автомобіль та на підтвердження цього надано: товарний чек від 06 лютого 2015 року на суму 48540,40 грн., рахунок-фактура №БА-0003004 від 03 березня 2015 року на суму 510,00 грн., рахунок-фактура №БА-0003626 від 16 березня 2015 року на суму 4211,46 грн., а також акт виконаних робіт №БА-0022289 від 28 лютого 2015 року, згідно якого вартість виконаних робіт складала 21682,52 грн. (т.1 а.с.85-90)

Сторони не заперечувати факту сплати 11 лютого 2015 року ПрАТ «Страхова компанія «Рітейл-Страхування» на користь позивача страхового відшкодування внаслідок вказаної ДТП в розмірі 21682,52 грн.

За таких обставин. суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зобов'язання відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Рітейл-Страхування» доплатити позивачу 21748.64 грн. (43431.16 грн. розмір матеріальної шкоди визначений експертом - 21682.52 грн. виплаченого позивачу страхового відшкодування) страхового відшкодування на відшкодування завданої матеріальної шкоди пошкодженням належного позивачу автомобіля.

Деліктне зобов'язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов'язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов'язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов'язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України).

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2004цс16, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

Оскільки ОСОБА_1 договір із ПрАТ «Страхова компанія «Рітейл-Страхування» не укладав, остання виплатила страхове відшкодування за Договором страхування цивільно-правової відповідальності, укладеним із ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення із відповідача на користь позивача інфляційних втрат, три відсотки річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Проте колегія суддів не погодилась із рішенням районного суду про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення пені, грошової компенсації спричиненої моральної шкоди.

Так, частиною 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування, за наявності документів, зазначених в ст. 35 цього закону, повідомлення про ДТП, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимоги заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та здійснити його.

Відповідно до ч. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Рітейл-Страхування» - Богуш М.Є. в суді апеляційної інстанції не заперечував факт виплати ОСОБА_1 16 січня 2015 року - 11000 грн. та 11 лютого 2015 року - 10682.52 грн., що підтверджується доказами по справі, у т.ч. платіжними дорученнями № 69 і № 288. (т.2 а.с.20-22, 31-32)

Наведені докази свідчать, що страховиком страхове відшкодування сплачено частково, інша частина стягнута за рішенням районного суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про підставність вимог позивача в частині стягнення пені, виходячи із розміру недоплаченого страхового відшкодування - 21748.64 грн. (43431.16 грн. розмір матеріальної шкоди визначений експертом - 21682.52 грн. виплаченого позивачу страхового відшкодування).

Розрахунок суми пені. Розмір договірної пені - подвійна облікова ставка НБУ

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
21748.6412.02.2015 - 03.03.20152019.5000 %0.107 %*464.77
21748.6404.03.2015 - 27.08.201517730.0000 %0.164 %*6327.96
21748.6428.08.2015 - 24.09.20152827.0000 %0.148 %*900.93
21748.6425.09.2015 - 29.10.20153522.0000 %0.121 %*917.61
21748.6430.10.2015 - 17.12.20154922.0000 %0.121 %*1284.66
21748.6418.12.2015 - 28.01.20164222.0000 %0.121 %*1101.14
21748.6429.01.2016 - 03.03.20163522.0000 %0.120 %*915.11
21748.6404.03.2016 - 21.04.20164922.0000 %0.120 %*1281.15
21748.6422.04.2016 - 26.05.20163519.0000 %0.104 %*790.32
21748.6427.05.2016 - 09.06.20161418.0000 %0.098 %*299.49

Таким чином, загальна сума пені складає 14283.13 грн. (*Значення є округленим і наводиться з довідковою метою. При розрахунках застосовується не округлене значення.)

Позивачем заявлені вимоги про відшкодування матеріальної і моральної шкоди як до ПрАТ «Страхова компанія «Рітейл-Страхування», так і особи визнаної судом винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Страховим договором не передбачено обов'язку страхової компанії ПрАТ «Страхова компанія «Рітейл-Страхування» відшкодувати моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Проте районний суд не звернув уваги на доводи позивача в заявленому ним позові, що внаслідок пригоди був пошкоджений належний йому на праві власності автомобіль, внаслідок чого позивач був змушений займатись проведенням відновлювального ремонту, що забрало значну частину його часу та спричинило душевні хвилювання і моральні страждання. Необхідні звернення до відповідача та суду за захистом порушеного права примушували позивача порушити звичайний порядок організації свого життя та докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав, як власника автомобіля і відновлення попереднього стану, тому колегія суддів вбачає наявність причинного зв'язку між винними діями відповідача ОСОБА_2 і наслідками про які зазначав позивач.

Виходячи з обставин справи, засад розумності, виваженості і справедливості, колегія суддів визначила розмір 2500 грн. грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди, яка має бути стягнута із ОСОБА_2 на користь позивача.

Відповідачі не заявляли про зобов'язання позивача після відшкодування заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди повернути, пропорційно відшкодованій шкоді, пошкоджені автомобільні деталі, що не можуть використовуватись за призначенням але мають певну цінність, тому колегія суддів не обговорювала цього питання. Проте таке не перешкоджає його вирішенню районним судом в порядку ст. 220 ЦПК України.

Враховуючи викладене та положення частини 2 ст. 314 ЦПК України, оскаржуване рішення підлягає частковому скасуванню.

На підставі ст. 88 ЦПК України, слід стягнути на користь позивача: із відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Рітейл-Страхування» - 434.32 грн. судового збору за розгляд справи районним судом, 551.20 грн. за розгляд справи апеляційним судом та 1344 грн. витрат пов'язаних з розглядом справи (на проведення судової експертизи) районним судом, із відповідача ОСОБА_2 - 243.60 грн., судового збору за розгляд справи районним судом, 551.20 грн. за розгляд справи апеляційним судом та 1344 грн. витрат пов'язаних з розглядом справи (на проведення судової експертизи), пропорційно до частини задоволених вимог, сплата цих витрат підтверджується квитанціями. (т.1 а.с.4, 250)

Інших доводів незаконності оскаржуваного рішення апеляційна скарга не містить, тому, з огляду на положення ч. 1 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів не виходила за її межі.

Керуючись ст. 303, п. 1, 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 вересня 2016 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення пені і грошової компенсації моральної шкоди і ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5:

- із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Талісман Страхування» (код ЄДРПОУ - 30930046) - 14283 (чотирнадцять тисяч двісті вісімдесят три) грн.13 коп. пені за прострочення виплати страхового відшкодування;

- із ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 - 2500 (дві тисячі п'ятсот) грн. грошової компенсації спричиненої моральної шкоди.

Стягнути на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5:

- із відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Талісман Страхування» (код ЄДРПОУ - 30930046) - 434 (чотириста тридцять чотири) грн. 32 коп. судового збору, 1344 (одна тисяча триста сорок чотири) грн. витрат пов'язаних з розглядом справи (на проведення судової експертизи) районним судом та 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп. судового збору за розгляд справи апеляційним судом;

- із відповідача ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 - 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп., судового збору, 1344 (одна тисяча триста сорок чотири) грн. витрат пов'язаних з розглядом справи (на проведення судової експертизи) районним судом та 551(п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп. за розгляд справи апеляційним судом.

В іншій частині рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 вересня 2016 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

В.А.Кравець

О.Ф.Мазурик

Справа № 22-ц/796/1097/2017

Унікальний номер 752/21613/14-ц

Головуючий у першій інстанції - Новак А.В.

Доповідач Левенець Б.Б.