Справа № 468/679/16-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

04.04.2017 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Янчук С.В., при секретарі Медведєву Д.В., за участю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення спадкоємців від права на спадкування спадщини за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про усунення спадкоємців від права на спадкування спадщини за законом. На обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що 14 січня 2003 року між нею та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб. Починаючи з 1979 року вони постійно проживали однією сім'єю, вели спільне господарство та постійно мешкали в АДРЕСА_1. Від шлюбу дітей не мають. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_4 помер, після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме майнові права на майно, яке належало йому на праві власності. Позивач, будучи спадкоємцем першої черги за законом, в червні 2016 року звернулася до нотаріуса по питанню оформлення у спадкових правах, де їй стало відомо про те, що ОСОБА_4 має дітей від першого шлюбу, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які також подали заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину. На думку позивача відповідачів як спадкоємців необхідно усунути від права спадкування спадщини спадкодавця за законом. ОСОБА_4 з початку їх сумісного проживання часто хворів, з 2010 року йому був поставлений діагноз катаракта обох очей, пухлина головного мозку та ряд інших захворювань пов'язаних з руховим апаратом, захворюванням серця та інше, в зв'язку з чим останній часто перебував в лікарні на стаціонарному лікуванні. В свою чергу відповідачі за весь час, коли хворів їх батько ОСОБА_4, не спілкувались з останнім, не пропонували своєї допомоги, та не інтересувались станом його здоров'я, не надавали коштів на його лікування та утримання, не провідували його, коли той перебував у безпорадному стані. Позивач вважає, що відповідачі ухилялися від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, оскільки працювати і мали можливість надавати допомогу батькові. На підставі вищевикладеного просила ухвалити рішення, яким усунути відповідачів від права на спадкування спадщини за законом, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов.

В судовому засіданні відповідачі заперечувати проти задоволення позову, посилаючись на те, що вони не знали про хвороблий та безпорадний стан батька, оскільки останні роки з батьком майже не спілкувались. Про смерть останнього їм стало відомо від сторонніх осіб, від надання допомоги останньому не ухилялись.

В судовому засіданні представник відповідачів заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на недоведеність стороною позивача обставин ухилення відповідачів від надання допомоги спадкодавцеві.

Вислухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, з пояснень яких слід, що померлий ОСОБА_4 дійсно перед смертю хорів, мав проблеми з зором, близьких стосунків з відповідачами (дітьми) не підтримував, щоб відповідачі провідували ОСОБА_4 не помічали, свідка ОСОБА_11, з пояснень якої слід, що будучи онукою ОСОБА_4 декілька раз приїжджали до ОСОБА_4 (у 2011 році та 2013 році), запрошували останнього у гості, про його хвороби не знала, оскільки останні роки не підтримували стосунки, дослідивши наявні в справі матеріали (копію свідоцтва про одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_1; копію свідоцтва про смерть 14.02.2016 року ОСОБА_4; копію договору купівлі-продажу №1-162 від 21.08.2001 року та реєстраційного посвідчення; копію державного акту на землю серії НОМЕР_3, серії НОМЕР_4; копію спадкової справи №30/2016, заведеної після смерті ОСОБА_4, померлого 14.02.2016 року; копію виписки із медичної карти амбулаторного хворого №13737/1381, копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1; копії виписних епікризів; копію МРТ головного мозку від 25.10.2013 року; копію квитанцій до прибуткового касового ордера №003, 004, повідомлення Лоцкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 16.112016 року, згідно якого у власності ОСОБА_1 знаходиться земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірі 7,30 га та для ведення особистого підсобного господарства 2 га. ОСОБА_4 мав у власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірі 7,30 га; повідомлення КП "Водопровідні мережі" від 26.01.2017 року; повідомлення регіонального сервісного центру в Миколаївській області від 01.02.2017 року, згідно якого за ОСОБА_3 зареєстровані автомобіль TOYOTA CARINA 2000, номерний знак НОМЕР_1, мопед SUZUKI SEPIA, номерний знак ВЕАА 6224 та саморобний причеп, номерний знак НОМЕР_2 ), суд вважає, що в позові слід відмовити за наступних обставин.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається, з 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1,земельної ділянки площею 7,30 га, розташованої в межах території Лоцкинської сільської ради та земельної ділянки площею 10,9291 га, розташованої в межах території Доброкриничанської сільської ради Баштанського району Миколаївської області.

Спадкодавець доводиться чоловіком позивачки по справі ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.9), батьком відповідача ОСОБА_3 від першого шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.88) та батьком відповідача ОСОБА_2 від першого шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.92) та свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.93).

За своє життя спадкодавець заповіту не склав, а тому відповідно до ст.1233 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом,а також уразі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі ст.1261 ЦК Україниу першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В даному випадку спадкоємцями першої черги за законом є позивач та відповідачі.

Сторони по справі прийняли спадщину належним чином, своєчасно звернувшись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини.

Вказані факти сторонами не заперечувались та підтверджено матеріалами спадкової справи №30/2016 (а.с. 74-95).

Обґрунтовуючи вимоги про усунення відповідачів від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, позивачка посилається на те, що відповідачі не приймали участі в матеріальному утриманні свого батька в період часу коли він був непрацездатний, який потребував матеріального забезпечення в зв'язку з тяжким захворюванням та похилим віком. У зв'язку з необхідністю у лікуванні позивач змушена була нести витрати на утримання свого чоловіка ОСОБА_4, доглядала за ним, а відповідачі не приймали участі в догляді, не цікавилась його станом здоров'я, не відвідували, та не надали матеріальної та фінансової допомоги під час проведення організації поховання та не приймали участі в них. На думку позивача наведене є підставами для усунення відповідачів як спадкоємців від права на спадкування спадщини спадкодавця за законом.

В силу вимог ч.3 та 5 статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Аналіз даної норми закону свідчить, що суд при вирішенні такої справи згідно із вимогами ст. 214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Тобто лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Померлий ОСОБА_4 був особою похилого віку, хворів, отримував пенсію та мав у власності земельні ділянки.

Що стосується усунення від права на спадкування, то слід зазначити, що за правилами ч.5 ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомогу та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Встановлені в ході розгляду справи обставини, виходячи пояснень позивачки, наявних в матеріалах справи медичних документів та пояснень вищевказаних свідків, судом підтверджено факт безпорадного стану спадкодавця ОСОБА_4 через похилий вік та хворобу.

Проте, в судовому засіданні не знайшов своє підтвердження факт ухилення відповідачів від надання допомоги спадкодавцю, а саме винну поведінку, яка б свідчила, що відповідачі мали можливість виконувати обов'язок щодо допомоги спадкодавцю, але не вчиняли необхідних дій для цього.

Судом встановлено, що відповідачі мали можливість надавати матеріальну допомогу батькові, проте позивачем в судовому засіданні не доведено факт звернення спадкодавця до відповідачів про допомогу і відмову останніх від надання такої допомоги.

Доводи позивача про те, що відповідачі за життя не відвідували спадкодавця та не надавали йому допомоги, не може бути підставою для задоволення позову без доведення факту звернення за такою допомогою та ухилення відповідачів від її надання, а тому суд не бере їх до уваги.

За таких обставин, позовні вимоги позивача нічим об'єктивно не підтверджені, не надано належних та допустимих доказів (ст.ст. 58,59 ЦПК України) ухилення відповідачів від надання допомоги спадкодавцеві, у зв`язку з чим підстав для усунення від спадкування відповідачів немає.

Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60,62,212, 213, 215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення спадкоємців від права на спадкування спадщини за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Баштанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

СУДДЯ: