Справа № 541/2460/16-ц
Провадження №2/541/97/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 квітня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:головуючої, судді Куцин В.М.,

з участю секретаря Борисенко М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації, ОСОБА_3 сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права на отримання земельної частки (паю) в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, посилаючись на те, що після смерті його батька ОСОБА_4 відкрилася спадщина, на земельну частку (пай) яка належала померлій 24.01.1999 року його матері ОСОБА_5, після смерті якої батько прийняв спадщину, яку юридично не оформив. Оскільки позивач проживав з батьком на момент смерті в одному будинку, то є спадкоємцем за законом (а.с. 2,3).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представники відповідачів ОСОБА_2 районної державної адміністрації, ОСОБА_3 сільської ради Миргородського району в судове засідання не прибули, направили листи про розгляд справи за їхньої відсутності. Заперечень щодо заявленого позову ними не висловлено (а.с. 18, 31).

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду, як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_5 та сином ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.6).

Згідно криги реєстрації сертифікат на право на частку (пай), що видавалася ОСОБА_2 РДА на імя ОСОБА_5 був зареєстрований сертифікат на право на частку (пай) розміром 4,80 умовних кадастрових га, серія ПЛ №0055324 реєстраційний номер №834 від 28.05.1998 року, що підтверджується довідкою виданою Управлінням Держгеокадастру у ОСОБА_2 районі Полтавської області від 15.03.2016 року (а.с.8).

За життя ОСОБА_5, 14 березні 1997 року, між нею та Аграрним орендно приватним підприємством „Великосорочинське було укладено договір оренди земельного та майнового паю (а.с. 59).

24 січня 1999 року ОСОБА_5 померла в с. Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть (а.с. 9 ), внаслідок чого відкрилася спадщина.

15 грудня 2000 року до договору оренди земельного та майнового паю був підписаний додаток із ОСОБА_4 з відміткою спадщина. Сам договір з ОСОБА_4 не укладався (а.с. 58, 60).

Статтями 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом (якщо спадщина відкрилася до 01 січня 2004 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст. ст. 529-531 ЦК УРСР до 01 січня 2004 року).

Виходячи з системного аналізу вказаних норм матеріального права, суд вважає, що прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк із дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

Після відкриття спадщини ОСОБА_5, яка померла 24 січня 1999 року спадкоємцем є ОСОБА_4, який вступив у фактичне управління спадковим майном, що підтверджується підписанням 15 грудня 2000 року додатку до договору оренди між ОСОБА_4 та АОПП «Великосорочинське», але не оформив його у встановленому законом порядку, тобто прийняв спадщину до набрання чинності ЦК України на підставі ст. 549 ЦК Української PCP 1963 року.

17 жовтня 2004 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть (а.с. 5 ), внаслідок чого відкрилася спадщина.

На момент смерті батька ОСОБА_4 разом з ним проживав його син позивач ОСОБА_1, що беззаперечно підтверджується довідкою ОСОБА_6 сільської ради № 05-05/328 від 07.05.2015 року (а.с.6, 47 на звороті) і до даного часу продовжує користуватися домоволодінням.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину по закону від 26 квітня 2015 року виданого Державним нотаріусом Першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі № 1-860, позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після ОСОБА_4, яка складається із житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться в с. Великі Сорочинці вул. Радянська,34 (а.с.48).

Виходячи з вищевикладеного, оскільки судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_5 прийняв спадщину, а тому відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції від 1963 року та п. 113 Інструкції є таким, що прийняв спадщину в тому числі і право на спадкування за законом права на земельну частку (пай) в розмірі 4,8 умовних кадастрових гектара, право на отримання якої мала ОСОБА_5, яка померла 24 січня 1999 року на підставі Сертифікату на право на земельну частку(пай) колишнього КСП ім. Гоголя на території ОСОБА_3 сільської ради Миргородського району Полтавської області, серії ПЛ №0055324 реєстраційний номер №834 від 28.05.1998 року.

Відповідно до ч. 2 п. 1. ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права.

Отже, враховуючи те, що документ про надання земельної ділянки у власність (Державний акт про право власності на земельну частку(пай) на імя ОСОБА_4 за життя останнього не видавався, тому з метою оформлення спадщини необхідно встановити за спадкоємцем ОСОБА_1 право на право отримання земельної частки (паю) в порядку спадкування після померлого батька ОСОБА_4, виходячи з положень ст. 16 ЦК України.

Участь у справі як відповідача ОСОБА_3 сільської ради передбачена розясненнями п.24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику про спадкування» від 30.05.2008 № 7 і зумовлена тим, що орган місцевого самоврядування вправі предявити вимогу про визнання вищезазначеної спадщини відумерлою.

Зважаючи на вищезазначені обґрунтування суд вважає, що вимоги позивача про визнання права на земельну частку /пай/ в порядку спадкування за законом, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню.

В звязку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з розяснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Керуючись ст. 549,548 ЦК України (1963р.), ст.16 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 17 жовтня 2004 року, що складається з права на отримання земельної частки (паю) на території ОСОБА_3 сільської ради Миргородського району площею 4,80 умовних кадастрових гектарів, право на яку мала ОСОБА_5, яка померла 24 січня 1999 року, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) колишнього КСП імені Гоголя на підставі сертифікату серії ПЛ №0055324, реєстраційний номер №834 від 28.05.1998 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області, через Миргородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_7