Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №317/2545/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Гончаренко П.П.
Провадження № 22-ц/778/630/17 Суддя-доповідач: Дзярук М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Дзярука М.П.

Крилової О.В.

суддів: Трофимової Д.А.

за участі секретаря Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Запорізького району Запорізької області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Запорізькій області на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 10 серпня 2015 року у справі за позовом прокурора Запорізького району Запорізької області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Запорізькій області до Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, ОСОБА_3, Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області, треті особи: Обслуговуючий садівничий кооператив «Козацька садиба», Державна інспекція сільського господарства в Запорізькій області про визнання частково незаконним та скасування розпорядження Запорізької районної адміністрації, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування запису про державну реєстрацію державного акта, витребування та повернення земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року прокурор Запорізького району Запорізької області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Запорізькій області звернувся до суду з вказаним позовом.

В позові зазначав, що прокуратурою Запорізького району було проведено перевірку та встановлено, що розпорядженням голови Запорізької районної адміністрації від 03.03.2006 року № 14/33 було затверджено проект відведення земельної ділянки загальною площею 4,8969га. (сіножаті) в оренду членам ОСК «Козацька садиба» для ведення садівництва, розташованої на землях запасу Долинської сільської ради, за межами населеного пункту на 49 років. На підставі вказаного розпорядження 06.04.2006 року між Запорізькою районною державною адміністрацією (орендодавець) та ОСК «Козацька садиба» (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований 31.05.2006 року за №05. Відповідно до пунктів 1.7 вказаного договору, орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 за рахунок земель запасу Долинської сільської ради Запорізького району, розташовану за межами населеного пункту. Згідно п. 2 договору оренди, в оренду передано земельну ділянку загальною площею 4,8969га сіножаті. Розпорядженням голови Запорізької райдержадміністрації від 06.12.2006 № 14/486 внесено зміни до розпорядження від 03.03.2006 № 14/33 в частині площі земельної ділянки, а саме зменшено загальну площу земельної ділянки з 4,8969га на 4,7263га. На виконання вказаного розпорядження 14.12.2006 року між Запорізькою райдержадміністрацією та ОСК «Козацька садиба» укладено додатковий договір про доповнення та зміни до договору оренди земельної ділянки, яким пункт 2 договору оренди від 06.04.2006 викладений в наступній редакції: «в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,7263га, в тому числі: 4,7263га сіножаті». Пунктом 14 договору оренди земельної ділянки від 06.04.2006 року передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення садівництва. Вищезазначений договір оренди земельної ділянки 20.09.2010 року розірвано, про що Запорізькою районною державною адміністрацією та ОСК «Козацька садиба» складено договір про розірвання договору оренди земельної ділянки. Розпорядженням голови Запорізької райдержадміністрації від 09.02.2007 року №2/12 передано безоплатно у власність 42 громадянам земельні ділянки загальною площею 3,6541га (сади) за рахунок земель обслуговуючого кооперативу «Козацька садиба розташованих за межами населених пунктів Долинської сільської ради. У додатку до вказаного розпорядження визначено, що у власність ОСОБА_3 передано земельну ділянку площею 0,0910га для ведення садівництва. На підставі розпорядження голови Запорізької райдержадміністрації від 09.02.2007 року № 2/12 відповідачем ОСОБА_3 отримано державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 від 05.04.2007 року.

Разом з тим, прокурор вважає, що розпорядження голови Запорізької райдержадміністрації від 09.02.2007 року № 2/12 в частині передачі земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2) площею 0,0910га для ведення садівництва відповідачу ОСОБА_3 є незаконним та підлягає скасуванню, а державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на його підставі - визнанню недійсним з таких підстав.

У вказаному розпорядженні зазначено, що за рахунок земель ОК «Козацька садиба» у власність громадян передаються земельні ділянки, які перебували у користуванні останніх з підстав їх членства у кооперативі.

Однак, прокурор вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 126 Земельного кодексу України (у редакції, що діяла на час прийняття розпорядження № 2/12 від 09.02.2007 року) право оренди землі повинно було оформлятися договором, який реєструється відповідно до закону.

З вищенаведеного вбачається, що оскільки стороною - орендарем договору оренди земельної ділянки від 06.04.2006 року є ОСК «Козацька садиба», а не члени зазначеного кооперативу, членство ОСОБА_3 у кооперативі не є підставою для виникнення у останньої права користування спірною земельною ділянкою та на момент приватизації ОСОБА_3 земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2) площею 0,0910га, остання їй у користування в передбачений законом спосіб не передавалась та у її користуванні на законних підставах не перебувала.

Прокурор зазначає, що межі земельної ділянки, переданої розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації від 09.02.2007 року № 2/12 у власність ОСОБА_3, до її передачі останній, визначені не були.

Так, відповідно до проекту землеустрою щодо відведення в оренду ОСК «Козацька садиба» земельної ділянки загальною площею 4,8969га, затвердженим розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації від 03.03.2006 року № 14/33 було сформовано єдину земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 4,8969га, частина якої (площею 3,6541га) в подальшому була розподілена на 42 окремі земельні ділянки, до числа яких входить і спірна земельна ділянка.

Прокурор зазначив, що спірна земельна ділянка до передачі у власність ОСОБА_3 в її користуванні не перебувала, а тому безоплатне отримання земельної ділянки у власність (приватизація) мала здійснюватись із розробленням проекту землеустрою.

Прокурор в позові вказав, що ні проект землеустрою, ні технічна документація щодо відведення спірної земельної ділянки не розроблялися, та Запорізькою районною державною адміністрацією не затверджувались. Дозвіл на розробку проекту землеустрою або технічної документації Запорізькою райдержадміністрацією не надавався, що підтверджує листами Запорізької районної державної адміністрації № 0993/05-25, № 0993/05-25/1 від 15.04.2014 року, листом Головного управління Держземагентства у Запорізькій області № 10-8-0.3-1568/2-14 від 17.04.2014 року. Прокурор вважає наявним порушення порядку безоплатної передачі земельних ділянок, встановленого Земельним кодексом України.

Крім того, у позові зазначено, що відповідно до пункту 3.40 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затвердженого наказом Державного комітету України у справах містобудування та архітектури від 17.04.1992 року № 44 будівництво нових дачних та садівницьких поселень на територіях, де діють планувальні обмеження, встановлені чинним законодавством, санітарними нормами та правилами, а також на резервних позаміських територіях, які передбачені містобудівною планувальною документацією для подальшого розвитку міст та поселень, інженерної і транспортної інфраструктури, не допускається. Відповідно до генерального плану розвитку м.Запоріжжя, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 15.09.2004р. територія земельних ділянок, у тому числі, яка передана у власність ОСОБА_3, визначена як територія багатоквартирної забудови.

Враховуючи викладені обставини прокурор зазначив, що розпорядження Запорізької райдержадміністрації від 09.02.2007 року № 2/12 в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0910га є незаконним та підлягає скасуванню.

Далі прокурор зазначає, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданий 05.04.2007 року у порушення ст. 116, 118 ЗК України, та на підставі вказаного незаконного розпорядження, що вважає підставою для визнання його недійсним.

З урахуванням наведеного у позовній заяві надалі прокурор зазначає, що запис про державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 05.04.2007 року під № 22 підлягає скасуванню. Згідно акту Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області №66 від 17.04.2014 року спірна земельна ділянка є вільною від забудови, На підставі викладеного, земельна ділянка (кадастровий номер НОМЕР_2) площею 0,0910га, розташована на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області (за межами населених пунктів), ОСК «Козацька садиба» діл. № 2 підлягає витребуванню у ОСОБА_3 та поверненню Головному управлінню Держземагентства у Запорізькій області, оскільки правова підстава для її використання відсутня.

Прокурор Запорізького району Запорізької області в інтересах Головного управління Держземагенства у Запорізькій області просив суд: визнати незаконним та скасувати розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 09.02.2007 року № 2/12 «Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК «Козацька садиба» у власність земельних ділянок для ведення садівництва» в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0910га за рахунок земель ОСК «Козацька садиба», розташованої за межами населених пунктів Долинської сільської ради. Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданий ОСОБА_3 05.04.2007 року. Скасувати запис про державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 05.04.2007 року під № 22. Витребувати у ОСОБА_3 та зобов'язати її повернути на користь Головного управління Держземагентства у Запорізькій області земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2) площею 0,0910га, розташовану на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області (за межами населених пунктів), ОСК «Козацька садиба» діл. № 2.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 10 серпня 2015 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, заступник прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Запорізькій області звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 27 січня 2016 року рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 10 серпня 2015 року у цій справі скасовано та ухвалено нове рішення наступного змісту:

«Позов прокурора Запорізького району Запорізької області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Запорізькій області задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 09.02.2007р. №2/12 «Про безоплатну передачу громадянам членам ОСК «Козацька садиба» у власність земельних ділянок для ведення садівництва» в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0910га за рахунок земель ОСК «Козацька садиба», розташованої за межами населених пунктів Долинської сільської ради.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданий ОСОБА_3 05.04.2007р.

Витребувати у ОСОБА_3 та зобов'язати повернути на користь Головного управління держземагентства у Запорізькій області земельну ділянку, кадастровий НОМЕР_5, площею 0,091га розташовану на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населених пунктів, ОСК «Козацька садиба», ділянка №2.

Відмовити в задоволенні позовних вимог в частині скасування запису про державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 05.04.2007р. за №22.»

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 09 листопада 2016 року рішення Апеляційного суду Запорізької області від 27 січня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін;

Відповідно до 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заявлених прокурором вимог, суд виходив з того, що зі змісту позовної заяви та наданих позивачем доказів не вбачається наявність факту порушення або оспорювання прав держави в особі Головного управління Держземагенства, правонаступником якого являється Держгеокадастр у Запорізькій області або інших осіб, а тому заявлені вимоги не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на фактичних обставинах справи та є обґрунтованим.

Судом встановлено,що розпорядженням голови Запорізької районної адміністрації від 03.03.2006 року № 14/33 було затверджено проект відведення земельної ділянки загальною площею 4,8969га. (сіножаті) в оренду членам ОСК «Козацька садиба» для ведення садівництва, розташованої на землях запасу Долинської сільської ради, за межами населеного пункту на 49 років. ( а.с.8)

На підставі вказаного розпорядження 06.04.2006 року між Запорізькою районною державною адміністрацією (орендодавець) та ОСК «Козацька садиба» (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований 31.05.2006 року за №05. Відповідно до пунктів 1.7 вказаного договору, орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 за рахунок земель запасу Долинської сільської ради Запорізького району, розташовану за межами населеного пункту. Згідно п. 2 договору оренди, в оренду передано земельну ділянку загальною площею 4,8969га сіножаті. Розпорядженням голови Запорізької райдержадміністрації від 06.12.2006 № 14/486 внесено зміни до розпорядження від 03.03.2006 № 14/33 в частині площі земельної ділянки, а саме зменшено загальну площу земельної ділянки з 4,8969га на 4,7263га. ( 10-13)

На виконання вказаного розпорядження 14.12.2006 року між Запорізькою райдержадміністрацією та ОСК «Козацька садиба» укладено додатковий договір про доповнення та зміни до договору оренди земельної ділянки, яким пункт 2 договору оренди від 06.04.2006 викладений в наступній редакції: «в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,7263га, в тому числі: 4,7263га сіножаті». Пунктом 14 договору оренди земельної ділянки від 06.04.2006 року передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення садівництва. Вищезазначений договір оренди земельної ділянки 20.09.2010 року розірвано, про що Запорізькою районною державною адміністрацією та ОСК «Козацька садиба» складено договір про розірвання договору оренди земельної ділянки.( а.с.14)

Розпорядженням голови Запорізької райдержадміністрації від 09.02.2007 року №2/12 передано безоплатно у власність 42 громадянам земельні ділянки загальною площею 3,6541га (сади) за рахунок земель обслуговуючого кооперативу «Козацька садиба розташованих за межами населених пунктів Долинської сільської ради. У додатку до вказаного розпорядження визначено, що у власність ОСОБА_3 передано земельну ділянку площею 0,0910га для ведення садівництва.( а.с.15)

На підставі розпорядження голови Запорізької райдержадміністрації від 09.02.2007 року № 2/12 відповідачем ОСОБА_3 отримано державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 від 05.04.2007 року.(а.с.16)

Заявлений у червні 2014 року позов прокурор обґрунтовував незаконністю передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_3. і на підставі розпорядження Запорізької РДА від 09 лютого 2007 року, вважаючи, що відповідач не був землекористувачем спірної земельної ділянки, проект землеустрою та технічна документація щодо відведення спірної земельної ділянки не розроблялися та не затверджувалися, цільове призначення не визначалося, що було встановлено проведеною перевіркою дотримання вимог земельного законодавства за участю спеціалістів Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області.

Встановивши фактичні обставини справи на підставі доказів, оцінених у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України суд першої інстанції дійшов висновку, що при передачі у власність відповідачу як члену садівничого товариства спірної земельної ділянки та видачі йому державного акта про право власності на землю, були дотримані вимоги діючого на той час законодавства, а тому доводи прокурора є неспроможними.

При цьому, суд керувався не тільки нормами земельного законодавства, а і положеннями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предметом безпосереднього регулювання яких є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави.

Так, статтею 19 ЗК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено категорії земель, на які за основним цільовим призначенням вони поділяються, зокрема, землі сільськогосподарського призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

За правилами ч.1 ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання відповідно до ст. 21 ЗК Українинедійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо.

З матеріалів справи вбачається, що ОСК «Козацька садиба» було передано в оренду земельну ділянку з цільовим призначенням - ведення садівництва і саме з таким цільовим призначенням у подальшому були передані земельні ділянки у власність членам кооперативу, зокрема,ОСОБА_3.

При цьому, у тексті самого розпорядження Запорізької РДА № 2/12 від 09 лютого 2007 року про приватизацію земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян з підстав їх членства в ОСК «Козацька садиба», також міститься посилання на те, що земельні ділянки, що підлягають приватизації за рахунок земель обслуговуючого кооперативу, перебувають у користуванні членів обслуговуючого садівничого кооперативу.

У зв'язку з цим доводи позивача щодо зміни цільового призначення зазначених земель та порушення Запорізькою РДА порядку встановлення та зміни їх цільового призначення суд правомірно визнав безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Безоплатна приватизація земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян(ч.3 ст. 116 ЗК України).

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачено ст. 118 ЗК України. Згідно ч.ч.1,2 названої статті у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний термін на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам визначено ст. 121 ЗК України.

Посилання позивача на те, що приватизація земельної ділянки ОСОБА_3. відбувалася із порушенням вказаних норм Земельного кодексу, суд не визнав достатньо переконливими.

У відповідності із ст. 36 Конституції України громадяни України мають право на об'єднання в громадські організації, в тому числі і садівницькі товариства. Діяльність таких товариств регулюється їх Статутами, прийнятими загальними зборами членів товариств і зареєстрованих у встановленому порядку.

За положеннями ст. 35 ЗК України кожний член садівницького товариства має право вимагати визнання за ним права власності на земельну ділянку, якою він користується, з оформленням на нього особисто права власності на земельну ділянку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 являється членом ОСК «Козацька садиба» (т.1,а.с. 73-79), створеного 05.07.2005 року.

Згідно Статуту вказаного кооперативу, останній є обслуговуючим кооперативом, предметом діяльності якого є вирощування(виробництво) членами кооперативу на виділених їм ділянках фруктів, ягід, овочів та іншої сільськогосподарської продукції. Право кожного члена кооперативу оформити виділену йому земельну ділянку у власність передбачено п.5.5 Статуту.

Рішенням загальних зборів членів кооперативу від 21.12.2006 року(протокол № 5) було затверджено генеральний план забудови території ОСК «Козацька садиба», здійснено розподіл земельних ділянок між членами кооперативу та затверджено їх реєстр, згідно якому ОСОБА_3 виділено у користування земельну ділянку ..

Затверджений рішенням зазначених зборів генеральний план забудови був виконаний на підставі договору № 089106 від 18.09.2006 року Державним науково-дослідним та проектним інститутом «Дніпроелектроконструкція» і відповідно до вказаного плану, встановлювалися межі як земельних ділянок, що перебувають у користуванні членів кооперативу, так і земель загального користування (том2:а.с.21).

Вказані обставини спростовують доводи про те, що земельна ділянка № 2 площею 0,0910 га ОСОБА_3 в натурі не виділялась і у користуванні не перебувала, як і доводи про відсутність передбачених ч.2 ст. 118 ЗК України технічних матеріалів на підтвердження розміру земельної ділянки для прийняття органом виконавчої влади рішення щодо приватизації земельної ділянки.

Крім того, заперечуючи проти позову, представник 3 заявляла клопотання про застосування позовної давності до вимог, заявлених прокурором у червні 2014 року щодо скасування прийнятого більше 7 років тому розпорядження Запорізької РДА Запорізької області від 09.02.2007 року № 2/12 в частині передачі у власність відповідачу спірної земельної ділянки, який вважала пропущеним.

Розглянувши спір по суті і правомірно не визнаючи при цьому пропуск строку давності самостійною підставою для відмови у позові, суд одночасно надав правильну оцінку доводам позивача про дотримання ним вказаних строків.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після споєння правопорушення.

Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитися у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу(п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93,22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналась або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Положення ст. 268 ЦК України передбачає винятки із загального правила про поширення позовної давності на всі цивільні правовідносини і визначено вимоги, на які позовна давність не поширюється, зокрема, у п.4 ч.1 ст. 268 ЦК України зазначено, що на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акту органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право, позовна давність не поширюється.

Однак, п.4 ч.1 ст. 268 ЦК України за своєю суттю направлений на захист прав власників та інших осіб від держави.

Оскільки держава зобов'язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, підтримувати яку покликані норми про позовну давність, тому на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження нею незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.

Отже, з огляду на статус держави і її органів яв суб'єктів владних повноважень, положення п.4 ч.1 ст. 268 ЦК України не поширюється на позови прокуратури, які пред'являються від імені держави і направлені на захист прав державної власності, порушеного незаконними правовими актами органів державної влади.

На такі позови поширюється положення ст. 257 ЦК України і на підставі ч.1 ст. 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб'єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 року у справі № 6-68 цс15, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції і правомірно була врахована судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Ті докази та обставини, що наведені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди особи яка подала апеляційну скаргу з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни.

Керуючись ст. ст. 303,307, 308, 313 - 315, 317, 319,324 ЦПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Запорізького району Запорізької області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Запорізькій області відхилити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 10 серпня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: