Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8029/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 грудня 2016 Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Кондрацької Н.М.

при секретарі - Мелещенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до обласного відділення ПАТ «Промінвестбанк» в м. Черкаси про визнання договору про іпотечний кредит № 02-308/07 від 08.06.2007 удаваним правочином та таким, що укладений в національній валюті України,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача згідно довіреності ОСОБА_2 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до обласного відділення ПАТ «Промінвестбанк» в м. Черкаси про визнання договору про іпотечний кредит № 02-308/07 від 08.06.2007 удаваним правочином та таким, що укладений в національній валюті України. Позовні вимоги мотивує тим, що з метою придбання квартири ОСОБА_1 звернувся до Філії «Відділення Промінвестбанку в м. Черкаси» для отримання коштів в кредит. 08 червня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про іпотечний кредит № 02- 308/07, за умовами якого відповідач надавав позивачу кредит в сумі 250 000,00 доларів США на придбання нерухомості. Зазначений спосіб отримання кредиту в доларах США для подальшого придбання нерухомості позивачу був рекомендований працівниками відповідача, так як кредитні ресурси в доларах США коштують дешевше, ніж кредитні ресурси в гривні. При цьому останні чітко усвідомлювали той факт, що розрахунки по майбутньому договору купівлі - продажу нерухомості будуть проводитись в гривні. У зв'язку із цим відповідач 12.06.2007 здійснив видачу кредитних коштів позивачу в сумі 1 262 500,00 гривень, про що свідчить відповідна заява на видачу готівки № 1267 від 12.06.2007. В цей же день частина цих коштів в сумі 350 700,00 гривень була внесена на його поточний рахунок в цьому ж банку, про що свідчить квитанція № 94 від 12.06.2007, для їх подальшого перерахування на користь ТОВ «МЦО «Юність» (продавця нерухомості) за договором купівлі - продажу нерухомості. Таке перерахування підтверджується меморіальним ордером № 92 від 12.06.2007 та меморіальним ордером № 93 від 12.06.2007. Решту кредитних коштів позивач використав на проведення ремонту в придбаних об'єктах нерухомості. Зазначений вище кредитний договір передбачає, що кредит наданий позивачу в доларах США та розрахунки між позивачем та відповідачем мають здійснюватись в тій самій валюті. ОСОБА_2 зазначає, що кредитний договір є удаваним правочином, оскільки його було вчинено з метою приховання іншого правочину, який сторони вчинили в дійсності, а саме було здійснено надання кредиту в національній валюті України - гривні. Наданий позивачу відповідачем кредит носить цільовий характер, був виданий для оплати вартості нерухомого майна згідно договору купівлі-продажу з ТОВ «МЦО «Юність». Відповідач не мав права за законом, надавати позивачу кредит в іноземній валюті для його використання з метою проведення розрахунків іноземною валютою між резидентами України на території України без індивідуальної ліцензії НБУ. Наведені обставини свідчать, що між позивачем та відповідачем насправді було укладено кредитний договір в національній валюті України - гривні, що не суперечить законодавству України, але кредитний договір було замасковано під договір кредитування в доларах США, що суперечить положенням чинного законодавства. Зазначає, що позивач сумлінно виконує всі взяті на себе обов'язки по даному кредитному договору. На підставі вище перерахованого просить визнати договір про іпотечний кредит № 02-308/07 від 08.06.2007 удаваним правочином та застосувати наслідки удаваного правочину та визнати договір про іпотечний кредит № 02- 308/07 від 08.06.2007 таким, що укладений в національній валюті України - гривні, а саме вважати що кредит був наданий в сумі 1 262 500,00 грн., на умовах визначених в договорі.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 та позивач не з'явилися, попередньо надавши до канцелярії Придніпровського районного суду м. Черкаси заяву від 28.12.2016 про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Виходячи зі змісту вищезазначених правових норм підставами недійсності правочину є : зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2 ст. 203 ЦК України); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним ( ч. 5 ст. 203 ЦК України); правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей ( ч. 6 ст. 203 ЦК України).

Виходячи зі змісту позовної заяви підставами для визнання кредитного договору удаваним є: не відповідність умов договору кредиту, неправомірність укладення договору в іноземній валюті, відсутність у обласного відділення ПАТ «Промінвестбанк»права на здійснення валютних операцій.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що 08.06.2007 між ОСОБА_1 та відділенням «Промінвестбанку» в м.Черкаси було укладено договір про іпотечний кредит за № 02-308/07.

Згідно п. 2.1 банк надав позивачу кредит в сумі в сумі 250000 доларів США.

Відповідно до п.п. 2.2, 2.3 за користування кредитом встановлена процентна ставка в розмірі 11% річних в іноземній валюті з кінцевим терміном поверненн кредиту та плати за ним не пізніше 18 травня 2022 року.

08.06.2007 позивачем був підписаний кредитний договір № № 02-308/07 на придбання нерухомості, в якому були вказані анкетні дані позивача та зазначена валюта кредиту - долари США, а саме сума 250000 доларів США.

Судом встановлено, що сторони погодили положення кредитного договору з усіх істотних умов договору, обумовили обсяг взаємних прав та обов'язків, обсяг відповідальності за порушення умов договору тощо.

Підписання позивачем договору кредиту свідчить про те, що позичальник ознайомився з умовами договору, на своє вільне волевиявлення прийняв їх, а тому твердження представника позивача про те, що банком не була надана повна інформація про умови кредиту не відповідає дійсності.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно положень ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно з положенням ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Статтею 19 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк має право здійснювати банківську діяльність тільки після отримання банківської ліцензії.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати операції з розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик.

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і контролю» НБУ видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом.

Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання.

Відповідно до п.5.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою Правління НБУ від 17.07.2001 року № 275 письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року за № 15-93.

Згідно з п. 1.5. Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою НБУ 14.11.2004 року за № 483, використання іноземної валюти на території України без ліцензії дозволяється якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк.

Підпунктом "в" п. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" встановлено, що Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції, а саме операції з надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Більше того п. 5 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" визначено, що одержання індивідуальної ліцензії однією із сторін валютної операції означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною або третьою особою, яка має відношення до цієї операції, якщо інше не передбачено умовами індивідуальної ліцензії.

Таким чином, в силу підпункту "в" п.4 та п. 5 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" одержання кредитів в іноземній валюті резидентами України є правомірним, а тому посилання позивача на порушення вимог ст. 3 цього ж нормативно-правового акту є таким, що не відповідає дійсності.

Щодо вимог підпункту "в" пункту 4 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, законодавець не визначив межі термінів і сум надання/одержання кредитів в іноземній валюті.У зв'язку з цим операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновків, що при укладенні кредитного договору банком повністю були дотримані вимоги ст. 203 ЦК України, а тому відсутні підстави для визнання кредитного договору удаваним.

Згідго зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 57, 203, 215, 235, 524, 526, 530, 627, 628, 638, 1054 ЦК України, ст. ст. 8,10, 11, 14, 15, 57, 60, 88, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до обласного відділення ПАТ «Промінвестбанк» в м. Черкаси про визнання договору про іпотечний кредит № 02-308/07 від 08.06.2007 удаваним правочином та таким, що укладений в національній валюті України - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача поданого протягом 10 днів з дня отримання ним його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси шляхом подання апеляційної скарги у десятиденний строк з дня проголошення рішення

Головуючий: Н. М. Кондрацька