Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/61/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2017 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

у складі головуючого судді Волкової Н.Я.

з секретарем Прокопчук І.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач на підставі ст.1257,ч.2 ЦК України звернувся з позовом про визнання заповіту ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, від 19.06.2015 року на корись відповідача ОСОБА_2 недійсним, зазначивши, що на момент його складання заповідач страждала психічним розладом і за станом свого здоров'я не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Заявив вимогу про визнання заповіту ОСОБА_3 від 19.06.2015 року на користь ОСОБА_2 недійсним.

Під час судового розгляду підстава позову позивачем не змінювалась.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав просив їх задовольнити, пояснив, що за станом свого здоров'я на момент посвідчення заповіту його померла сестра ОСОБА_3 не усвідомлювала своїх дій. Він декілька разів на тиждень перевідував сестру. Вона кожного разу запитувала: який день, чи приходив він до неї, що приносив. Таким стан її здоров'я був з 2014 року. Відповідач є племінницею покійної, її мати проживала з померлою в одному будинку. Заповіт сестра не підписувала, замість неї його підписали свідки, однак в неї був нормальний зір і вона могла писати, бо зі слів відповідача особисто писала заяву до міліції про побиття, отримувала паспорт, під час оглядів лікарі не зазначали про те, що сестра скаржилась на хворобу рук, сама читала заповіт. І проведена по справі експертиза встановила, що вона могла керувати своїми діями, однак заповіт за неї підписали інші особи.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала та пояснила, що являється племінницею померлої ОСОБА_3, тривалий час проживала з нею в одному будинку. Тітка проживала одна, спілкувалась з нею та її матір'ю. Незадовго до складання заповіту у тітки з позивачем стався конфлікт через те, що позивач забирав в неї пенсію, тому вона вирішила залишити заповіт на неї. 05.05.2015 року тітці були спричинені тілесні ушкодження, з приводу яких вона звернулась до поліції. Після побиття стан її здоров'я різко погіршився, вона потрапила в лікарню, їй було зроблено операцію та запропоновано провести ампутацію нижньої кінцівки, однак тітка відмовилась. Після виписки з лікарні вона доглядала тітку і та виявила бажання залишити на неї заповіт. Оскільки за станом здоров'я вона не могла пересуватись, була буде слабкою, то нотаріуса було запрошено до неї додому, де і відбулось посвідчення заповіту. При його посвідченні були свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7. Померла в їх присутності висловлювала своє бажання заповісти все своє майно їй.

Третя особа, дала згоду на розгляд справи у її відсутність.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наступне:

Судом встановлено, що між сторонами виник спір про дійсність заповіту, який регулюється положеннями глави 85 Книги шостої Цивільного кодексу України.

Як на правову підставу позову позивач посилається на положення ст.1257,ч.2 ЦК України, відповідно до якої, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, суд визнає заповіт недійсним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, яка 19.06.2015 року склала заповіт на користь відповідача. Заповіт було посвідчено по місцю проживання заповідача в присутності свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, підписаний ОСОБА_7, які показали, що їх було запрошено посвідчити, що ОСОБА_3 усвідомлено виявила намір заповісти своє майно відповідачеві. За станом здоров'я вона не могла особисто підписати заповіт, тому його було підписано свідком ОСОБА_7. Свідки зазначили, що особисто чули, як ОСОБА_3 заявила про свій намір залишити заповіт на користь відповідача, читала його зміст.

Вимоги щодо форми та посвідчення заповіту дотримані.

Проведеною по справі судово-психіатричною експертизою №686 від 26.09.2016 року встановлено, що в момент складання заповіту 19.06.2015 року ОСОБА_3 за своїм психічним станом усвідомлювала значення своїх дій та керувати ними.

Враховуючи, що при розгляді справи було встановлено, що на момент виявлення своєї волі щодо розпорядження на випадок своєї смерті, а саме посвідчення оспореного заповіту, волевиявлення ОСОБА_3 було вільним і відповідало її внутрішній волі, позовна вимога про визнання заповіту від 19.06.2015 року недійсним є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.3,6,11,15,60,209,212-218 ЦПК України, ст.1257 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Суддя: підпис:

Копія згідно оригіналу: суддя: