Справа № 454/437/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2017 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

при секретарі Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з Держави Україна в його користь 10 000 000грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої протиправними діями суддів Личаківського районного суду м.Львова, Апеляційного суду Тернопільської області, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Позов мотивовано наступним.

Ухвалою. Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.07.2012р скасовано ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області та ухвалу Апеляційного суду Львівської області.

24.06.2014р. ним було направлено позовну заяву до відповідача - Апеляційного суду Львівської області про стягнення шкоди.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м.Львова від 27.06.2014р. відмовлено у відкритті провадження у справі за його позовом до Апеляційного суду Львівської області.

Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Тернопільської області від 23.10.2014р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.11.2014р. касаційну скаргу повернуто ОСОБА_1

Ухвалою судді Личаківського районного суду м.Львова від 16.01.2017р. відмолено у відкритті провадження у справі про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами.

Вважає, що Личаківським районним судом м.Львова завдано йому моральну шкоду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився.

Подав заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Представники відповідача в судове засідання не прибули.

Дослідивши докази, суд відмовляє в задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно звертався до Личаківського районного суду м.Львова з позовом та заявою про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами і ухвалами судді даного суду від 27.06.2014р. йому відмовлено у відкритті провадження.

Дана ухвала оскаржена позивачем та 14.11.2014р. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу повернуто позивачу.

В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що на підставі ст.56 Конституції України, на яку покликається в своєму позові позивач, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода, у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади.

Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», в тому числі майнової та моральної шкоди також передбачено, що для відшкодування державою шкоди, завданої судом, необхідно, щоб рішення, дії або бездіяльність суду були незаконними.

В той же час, ухвала Личаківського районного суду м.Львова від 27.06.2014р. не визнана завідомо неправосудною, а тому, твердження позивача з цього приводу є безпідставними та не підтверджені жодними доказами.

Крім того, як розяснено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади», виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд, згідно з процесуальним законодавством.

Оскарження у будь який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Так, позивач, не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, оскаржив її до апеляційної, а потім і касаційної інстанції.

Слід врахувати і те, що відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З представлених позивачем доказів не вбачається, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Однак, позивач не скористався наданим йому Цивільним процесуальним кодексом правом, в судове засідання не прибув та не подав іншим чином жодних доказів підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а суд в судовому засіданні не здобув.

З огляду на зазначене, а також те, що відшкодування моральної шкоди не може слугувати позивачу джерелом для збагачення, суд не знаходить підстав для відшкодування позивачу матеріальної моральної шкоди.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні під час оголошення рішення, протягом 10 днів з часу отримання копії рішення.

Головуючий: М. Я. Адамович