АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Справа №619/3529/16-ц. Головуючий 1 інст.: - Овсянніков А.С.
Провадження №22-ц/790/1467/17. Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
Категорія: сімейні.

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 лютого 2017 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого - судді: - Кокоші В.В.,
суддів: - Кіпенка І.С., Шаповал Н.М.,
за участю секретаря : - Єрьоменко О.В.,
заслухавши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 - про стягнення аліментів на утримання дитини,
в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулась в суд із вказаним позовом.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 8 листопада 2014 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 .
Від сумісного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка ОСОБА_4 , яка мешкає разом з нею та перебуває на її утриманні.
На теперішній час відповідач з сім`єю не проживає, добровільно ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що спонукає її звернутись з позовом в суду.
Посилаючись на вказані обставини та ст. 180 СК України, ОСОБА_3 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з для подачі позову до досягнення дитиною повноліття.
Відповідач ОСОБА_1 в особі свого представника, позов не визнав.
При цьому посилався на те, що у минулому ОСОБА_3 повідомляла його про те, що він не є батьком дитини, у зв`язку з чим він звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства щодо неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 19 грудня 2016 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідач ухиляється від виконання свої батьківських обов`язків по утриманню малолітньої дочки, а тому з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини.
Такий висновок суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.
Частинами 1, 2 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
З матеріалів справи вбачається, що з 8 листопада 2014 року ОСОБА_3 , ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою ( а. с. 7).
Від сумісного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка - ОСОБА_4 , яка мешкає разом з ОСОБА_3 та перебуває на її утриманні (а. с.5,9).
Відповідач ОСОБА_1 з дружиною та дочкою не проживає, добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітньої дочки не надає ( а. с. 27-30).
Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 22 листопада 2016 року ОСОБА_1 працює у військовій частині НОМЕР_1 за контрактом, загальна сума його доходу з 1 травня 2016 року по 31 жовтня 2016 року становила 63 651 грн. 20 коп. ( а. с.31).
За таких обставин, суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дочки.
Вирішуючи спір, суд з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, досліди надані ними докази та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.
Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції проігнорував факт, що 23 листопада 2016 року ОСОБА_1 подав до Дергачівського районного суду Харківської області позов про оспорювання батьківства відносно малолітньої ОСОБА_4 , не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів.
Звернення батька дитини з позовом до суду про оспорювання батьківства, само по собі не є підставою для відмови у задоволенні позову матері про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, оскільки у свідоцтві про народження дитини він значиться її батьком.
Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суди мають звертати увагу на те, що згідно ст. 140 СК України стягнення за рішенням суду з особи, записаної батьком або матір`ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про них як батька або матері з актового запису про народження цієї дитини. Задоволення судом зазначених вимог може бути підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв`язку з нововиявленими обставинами (п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України).
Інші доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , не є суттєвими та висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1. ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.
Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19 грудня 2016 року - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.
Головуючий:
Судді: