У х в а л а

29 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, про перегляд Верховним Судом України рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 червня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 14 липня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Борщівської міської ради Тернопільської області, третя особа - ОСОБА_4, про визнання права власності на спадкове майно, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Борщівської міської ради Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и л а :

Борщівський районний суд Тернопільської області рішенням від 10 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 14 липня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 задовольнив: визнав за кожним із них як за спадкоємцями за законом право власності на 1/8 частину спірного нерухомого майна.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив частково: визнав за нею як за спадкоємцем за законом право власності на 4/8 частини спірного нерухомого майна. В решті її позовних вимог суд відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 28 грудня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 14 липня 2016 року залишила без змін.

16 березня 2017 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 червня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 14 липня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 грудня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема частини першої статті 29, частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), положень Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3339/ed_2016_10_19/pravo1/T041618.html?pravo=1>, заявниця посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня та 16 грудня 2013 року, 02 листопада 2016 року в яких на її думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3339/ed_2016_10_19/pravo1/T041618.html?pravo=1> підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 28 грудня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність правових підстав для визнання права власності в порядку спадкування за законом по 1 /8 частині спірного нерухомого майна за ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з огляду на те, що: у встановленому нормами статті 1268 ЦК України порядку дружина ОСОБА_10 спадщину не прийняла, оскільки постійно з ним не проживала; зазначені вище особи є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_11 (яка була дочкою ОСОБА_12 та спадкоємицею Ѕ частини спірного нерухомого майна). Суд також погодився з наявністю правових підстав для визнання права власності в порядку спадкування за законом 4 /8 частин спірного нерухомого майна за ОСОБА_4, успадкованих нею після смерті ОСОБА_13, як спадкоємицею другої черги після смерті ОСОБА_14

Разом з тим в ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих заявницею для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 11 вересня 2013 року суд касаційної інстанції, направивши справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, указав, на порушення апеляційним судом норм процесуального права, зокрема статей 212-214, 316 ЦПК України, оскільки суд не перевірив доводів сторін по суті позовних вимог та не з'ясував належним чином фактичних обставин справи;

- в ухвалі від 02 листопада 2016 року суд касаційної інстанції, направивши справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, указав на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2013 року, яка надана заявницею для порівняння і якою вирішувалось питання про прийняття касаційної скарги, не є судовим рішенням суду касаційної інстанції у розумінні пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України, а тому не може слугувати підтвердженням підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3380/ed_2016_10_19/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Борщівської міської ради Тернопільської області, третя особа - ОСОБА_4, про визнання права власності на спадкове майно, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Борщівської міської ради Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 червня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 14 липня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 грудня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко