АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКравець В.А., Мазурик О.Ф.
при секретаріГоін В.С.
за участю: представника позивача ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_10 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено. /т. 2 а.с. 16-19/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема, не було допитано в якості свідка ОСОБА_10 на підтвердження факту оплати договору відступлення права вимоги від 25.06.2012 р., укладеного з ОСОБА_7, не встановлено також коли саме відбулась переуступка права вимоги та за яких умов, після оплати чи до, та не враховано, що ОСОБА_10 як первинним кредитором жодного разу не направлялись вимоги про оплату. Також вказувала на те, що судом першої інстанції не з'ясовано чи дійсно ОСОБА_9 було здійснено ОСОБА_10 оплату за договором про відступлення права вимоги від 30.04.2014 р., чи здійснювалось повідомлення про заміну кредитора, а матеріали справи не містять доказів про настання реальних правових наслідків за договором. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просила рішення суду скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

№ справи 757/4916/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/3994/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Цокол Л.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Судом встановлено, що 30.04.2014 року між ОСОБА_10 (Первісним кредитором) і ОСОБА_9 (Новим кредитором) було укладено Договір про відступлення права вимоги за Договором про відступлення права вимоги від 25 червня 2012 року за Договором кредитної лінії №180706/1 від 18 липня 2006 року та Договором про відступлення права вимоги від 30 грудня 2008 року.

Відповідно до п.1.1. Договору Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор -набуває право вимоги, належне Первісному кредиторові у відповідності із п. 2.2. Основного договору, укладеного між Первісним кредитором та ОСОБА_7

На момент укладання Договору заборгованість Боржника перед Первісним кредитором становить: 997 363 (дев'ятсот дев'яносто сім тисяч триста шістдесят три) гривні, 20 коп., що за офіційним курсом Національного банку України на день укладення договору становило 87 488 (вісімдесят сім тисяч чотириста вісімдесят вісім) доларів США, 00 центів.

Позивач належним чином повідомив Відповідача про заміну кредитора у зобов'язанні. Так, 05.02.2015 року на адресу ОСОБА_7 було направлено повідомлення-вимогу щодо сплати заборгованості з копією документа, який підтверджує докази переходу до ОСОБА_9 прав у зобов'язанні (фіскальний чек від 05.02.2015 № 0397, цінний лист з описом № 454). Однак до цього часу вона не виконала свої зобов'язання за Основним договором.

При цьому було встановлено, що ОСОБА_7 реалізувала своє право вимоги за договором кредитної лінії №180706/1 від 18 липня 2006 року та договором про відступлення права вимоги від 25.06.2012 р., а також договором про відступлення прав за договором іпотеки шляхом отримання коштів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався нормами ст. 516 ЦК України якою передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Встановивши, що боржник не сплачувала заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого утворилася заборгованість, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку сплати.

Доводи апеляційної скарги, щодо допиту в якості свідка ОСОБА_10 на підтвердження факту оплати договору відступлення права вимоги від 25.06.2012 р., колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до вимог ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, зокрема, в даному випадку не може підтверджуватись факт оплати показами свідка.

Крім того, заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04.03.2013 року у справі № 2604/15414/12 підтверджено факт укладення 25.06.2012 між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 договору про відступлення права вимоги за договором кредитної лінії та договором про відступлення прав, а також договору про відступлення прав за договором іпотеки, а в подальшому, за заявою ОСОБА_7 06.06.2013 відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження по стягненню зазначеної вище заборгованості. В процесі виконавчих дій заборгованість повністю погашена та виконавче провадження закінчено. Отже, ОСОБА_7 реалізувала своє право вимоги, отримане від ОСОБА_10 за Основним договором.

Доводи додаткових пояснень апеляційної скарги, в частині експертизи договору від 25.06.2012 р. щодо належності під ним підпису ОСОБА_7, колегією суддів також не приймаються до уваги, оскільки в суді першої інстанції таке клопотання відповідачем не заявлялось, заперечення проти позову також не обґрунтовувались зазначеною обставиною, належність підпису відповідачем не оспорювалась.

Доводи апеляційної скарги щодо здійснення повідомлення про заміну кредитора та відсутності доказів реального настання наслідків за договором про уступку права вимоги до ОСОБА_9, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Вказані умови ОСОБА_7 також не були виконані, ані первісному кредитору ані ОСОБА_9, як новому кредитору.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2016 року - відхилити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: