АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 614/336/15-ц Головуючий 1 інстанції Бородіна Н.М.
Провадження № 22ц/790/552/17 Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: відшкодування шкоди
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Бездітко В.М.

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 30 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, треті особи: Борівське відділення Ізюмського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головне управління МВС України в Харківській області про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, треті особи: Борівське відділення Ізюмського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головне управління МВС України в Харківській області про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 24 грудня 2014 року Борівський РВ ГУ МВС України в Харківській області в особі дільничого інспектора міліції старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 неправомірно складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення на підставі чого матеріал направлений до суду за зверненням Борівської районної державної адміністрації. Постановою Борівського районного суду Харківської області від 29 грудня 2014 року провадження у справі відносно нього закрито через відсутність події та складу адміністративного правопорушення. Такими протиправними діями Борівського РВ ГУ МВС України в Харківській області йому завдано моральної шкоди.

В зв'язку з цим, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 грн., а також витрати, пов'язані з розглядом справи, а саме: 1 032,86 грн. витрат по сплаті судового збору, 7 305 грн. витрат на правову допомогу та 1 074.98 грн. - витрат, пов'язаних з явкою до суду; всього на суму 12 412,84 грн.

Відповідачі Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській, Державної казначейської служби України, через уповноваженого представника у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, зазначаючи, що позивачем не доведені позовні вимоги та розмір моральної шкоди.

Відповідач ГУ НП в Харківській області повідомлявся судом належним чином, надав до суду заперечення, в яких зазначав, що позивачем невірно зазначено коло відповідачів, оскільки позивач не перебував у правовідносинах з ГУ НП в Харківській області. Крім того зазначив, що оскільки провадження у справі відносно позивача було закрито за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, у зв'язку з чим позивача не було притягнуто до адміністративної відповідальності, то ніяких незаконних дій з боку правоохоронних органів відносно нього не здійснювалось.

3-тя особа Борівське відділення Ізюмського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області в поданій заяві зазначила, що Борівське відділення Ізюмського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області є структурним підрозділом ГУ НП В Харківській області та не має статусу юридичної особи, а тому не може бути відповідачем по справі.

3-тя особа Головне управління МВС України в Харківській області повідомлялась належним чином, справа розглянута у відсутності представника.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 30 вересня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі; вказує, що судовими рішеннями встановлено неправомірність рішень і дій Головного управління Національної поліції в Харківській області, тому наявні всі підстави для відшкодування шкоди, завданих йому відповідачем.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки незаконності дій відповідача позивачем не доведено.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 24 грудня 2014 року дільничним інспектором міліції Борівського РВ ГУМВСУ в Харківській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_3 був складений протокол ХА №000685 у відношенні ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП (а.с.73 т.1).

Начальником Борівського РВ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_4 прийнято рішення про направлення складного у відношенні позивача протоколу до суду.

Постановою Борівського районного суду Харківської області від 29 грудня 2014 року закрито провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП. Постанова набрала законної сили (а.с.34 т.1).

Позивач вважає дії інспектора та начальника відділення міліції незаконними та такими, що спричинили йому моральну шкоду , яку він оцінює в 3000 грн. та просив її стягнути на підставі ст.ст.23,1167 ЦК України.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

За ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Стаття 23 ЦК України передбачає в чому саме полягає моральна шкода.

У відповідності до ст. 10 ЗУ «Про міліцію» (в редакції на час складання протоколу) міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана: приймати і реєструвати заяви й повідомлення про адміністративні правопорушення; виявляти та припиняти адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, своєчасно приймати по них рішення.

Відповідно до ст. 255 КУпАП (в редакції на час складання протоколу) у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ за ст. 173 КУпАП.

За положеннями ст. 221 КУпАП справи про адміністративні правопорушення за ст. 173 КУпАП розглядаються судом.

У судовому засіданні були допитані у якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які зазначали, що на ОСОБА_3 була розписана заява, яка надійшла від Голови районної державної адміністрації до Борівського районного відділу ГУМВС України в Харківській області, про вчинення позивачем дій, які містять ознаки хуліганства.

ОСОБА_3 зібрав матеріали, склав протокол у відношенні позивача за ст. 173 КУпАП та за рішенням начальника відділу міліції, матеріали направлені до суду для вирішення питання, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Тобто, при складанні протоколу та направлення матеріалів до суду працівники: дільничний та начальник Борівського РВ ГУМВСУ в Харківській області діяли у межах наданих їм ЗУ «Про міліцію» та КУпАП повноважень. Доказів неправомірності дій вказаних осіб та/або їх винних дій суду не надано.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, оскільки у відповідності до положень ст.ст. 283,284 КУпАП таке притягнення відбувається шляхом прийняття відповідної постанови.

Таким чином, в даному випадку відсутні підстави передбачені ст. 1167 ЦК України для відшкодування моральної шкоди.

Крім того, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу) - шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи, органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується незалежно від вини.

Відповідно до вказаних норм обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Однак в даному випадку позивачем не доведено незаконність дій та рішень Борівського РВ ГУМВСУ в Харківській області та їх працівників дільничного інспектора та начальника.

Посилання позивача на незаконність дій та рішень ГУ НП в Харківській області, обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції і не приймаються колегією суддів, оскільки вказаний орган не є правонаступником ГУ МВСУ в Харківській області.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких доказів на підтвердження своїх вимог позивачем, відповідн о до вимог ст..60 ЦПК України, не надано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального в процесуального права і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 30 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді