Справа № 723/3518/16-ц
Провадження № 2/723/232/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року Сторожинецький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючої судді Дедик Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Антофій О.Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 зазначала, що їй на праві власності, як спадкове майно за заповітом після смерті її чоловіка ОСОБА_4, належить житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1. В цьому будинку на даний час зареєстрований син її покійного чоловіка - відповідач по справі ОСОБА_2, який з вересня 1994 року в ньому не проживає, так як переїхав жити в с.Чудей. Будь-яких речей відповідача в її будинку немає. Відповідач добровільно знятися з реєстрації місця проживання не бажає. Вказує, що має намір розпорядитися належним їй житловим будинком, однак позбавлена такої можливості оскільки відповідач залишається зареєстрованим в ньому. З цієї ж причини позбавлена права на отримання субсидії. Вважає, що відповідач втратив право користування житлом, так як більше року без поважних причин не проживає в будинку АДРЕСА_1. З цієї підстави просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, як особу, яка відсутня в житловому будинку понад один рік.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені вище, просив позов задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила цивільну справу розглянути у її відсутності, за участю її представника ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований з 1983 року - часу набуття його покійним батьком відповідно до договору купівлі-продажу. В 1994 році перейшов проживати до дружини в с.Чудей. Після смерті батька в 2004 році він не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В 2005 році він дізнався, про наявність заповіту та що позивачка оформила на себе право власності на даний будинок як на спадщину за заповітом. В судовому порядку право власності позивачки на спірний будинок він не оспорював. В період з 1994 року по даний час в спірному будинку проживав з сім»єю лише протягом лютого-квітня 1997 року, після чого з дружиною та дітьми проживає в її домогосподарстві в с.Чудей. В подальшому не намагався повернутися проживати за зареєстрованим місцем проживання, перешкод для цього в нього не було. Підтвердив, що дійсно не проживає в будинку АДРЕСА_1 більше одного року, однак не бажає зняти реєстрацію свого місця проживання, оскільки немає де зареєструвати своє місце проживання, так як дружина заперечує проти його реєстрації в належному їй будинку. Вирішення даного позову залишив на розсуд суду.

Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні дослідженими судом доказами встановлено, що ОСОБА_3 на підставі рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17.02.2005 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.04.2005 року №7026951 належить житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1.

З довідки, виданої виконкомом Красноїльської селищної ради Сторожинецького району 20.10.2016 року за №5571 вбачається, що в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2, однак в житловому будинку не проживає, речей в господарстві не має. Факт реєстрації відповідача ОСОБА_2 також підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Чернівецькій області від 04.01.2017 року, що надійшла до Сторожинецького райсуду 13.01.2017 року.

Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 20.10.2016 року, складеного депутатом Красноїльської селищної ради ОСОБА_5, мешканцями АДРЕСА_1 ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та затвердженого селищним головою ОСОБА_9, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, але не проживає за вказаною адресою з вересня 1994 року, його речей в даному домоволодінні немає.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб…(ст.383 ч.1 ЦК України, ст.150 Житлового кодексу Української РСР). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.156 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються житловим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку належить дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство.

За ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 більше одного року без поважних причин не проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1, який належить позивачу на праві приватної власності, суд вважає позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити.

На підставі ст.ст.321, 383, 405 ЦК України, ст.ст.150,156 Житлового кодексу Української РСР, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком, розташованим в АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

СУДДЯ Дедик Н.П.