Справа № 360/49/16-ц Головуючий у І інстанції Унятицький Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/373/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 31.01.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретаріОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Бородянського районного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 07 лютого 2014 року ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 5200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з анкети-заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою.

Відповідач, передбачені договором зобовязання щодо своєчасності погашення кредиту і сплати нарахованих відсотків не виконує, внаслідок чого станом на 30 листопада 2015 року має заборгованість в сумі 21 658,58 грн.

Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 07 лютого 2014 року в сумі 21658,58 грн. та вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року позову задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 07 лютого 2014 року в сумі 12 365,94 грн. та вирішено питання щодо судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приват Банк" просить рішення суду змінити в частині зменшення позовних вимог за процентами, у зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права та ухвали в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 лютого 2014 року ОСОБА_5 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви від 07 лютого 2014 року (а.с.87), довідки про умови кредитування (а.с.8-90), витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.10-43), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.38).

Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6) станом на 30 листопада 2015 року сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 21 658,58 грн. в тому числі: 5 156,79 грн. заборгованість за кредитом; 13 044,24 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1 950,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1007,55 грн. штраф процентна складова.

Вказані обставини відповідають матеріалам справи.

Частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд не погодився з розрахунком наданим ПАТ КБ "Приватбанк" в частині нарахування відсотків, посилаючись на невідповідність відомостей за періоди нарахування відсотків за певні місяці і у зв»язку з цим провів свій розрахунок, відповідно до якого заборгованість відповідача за відсотками складає 4 194,10 грн., яку і стягнув з відповідача.

Проте судова колегія не погоджується із висновками суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Вирішуючи заявлені позивачем вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, колегія суддів виходить із наступного.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 30 листопада 2015 року сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 21 658,58 грн. в тому числі: 5 156,79 грн. заборгованість за кредитом; 13 044,24 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1 950,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1007,55 грн. штраф процентна складова.

Даний розмір заборгованості не було спростовано відповідачем жодним належним та допустимим доказом, а тому поданий до суду розрахунок приймається колегією суддів до уваги.

Дійсно з поданого позивачем розрахунку вбачається де-яка невідповідність розміру нарахованих відсотків, яка виражається у різному розмірі нарахованих копійок, наприклад за 01.06.2014 року, 30.07.2014 року та 01.08.2014 року (52,37,54 відповідно).

З даного приводу представник позивача зауважив, що оскільки нарахування проводиться комп»ютерною системою, то відповідно вона по різному заокруглює останні цифри при нарахуванні, однак данні неспівпадіння суттєвої ролі не грають. Натомість проведений судом розрахунок не відповідає Методиці нарахування відсотків, яка передбачена спеціальним законодавством, а тому є неправильним.

Вказані доводи позивача, відповідач, жодним чином не спростував і при цьому пояснив, що жодного належного та допустимого доказу на спростування розміру заборгованості за відсотками він не подавав, можливість призначення експертизи йому роз»яснювалася. Натомість він звертався до спеціаліста, який йому вирахував розмір заборгованості, вважає цей розрахунок належним доказом (а.с.53).

Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Отже, враховуючи, що поданий відповідачем розрахунок заборгованості в розуміння ст. 58-59 ЦПК України не є належним та допустим доказом він колегією суддів до уваги не приймається.

Що ж стосується висновків суду про необхідність проведення свого розрахунку, то вони на думку колегії суддів є помилковими, оскільки розрахунок позивача не спростовано, а неправильність нарахувань не встановлена, тому всі висновки в цій частині є лише припущеннями суду.

Відповідно до ст.60 ЦПК України рішення суду не може грунтуватися на припущеннях.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" в частині нарахування відсотків в розмірі 13 044,24 грн. знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи в частині висновкі суду щодо невідповідності нарахування відсотків, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його зміни і задоволення цих вимог у повному розмірі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 13 044 (тринадцять тисяч сорок чотирі) грн. 24 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: В.І.Олійник

ОСОБА_2