АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 755/13133/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4021/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Чех Н.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

6 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області Баклашкіна ДенисаВолодимировича, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року у задоволенні скарги відмолено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_4, через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення скарги, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області Баклашкін Д.В. та представник ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність осіб, які не з'явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у серпні 2016 року скаржник звернулась до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області, посилаючись в обґрунтування скарги на те, що 12 липня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва від 28 березня 2013 року щодо стягнення з неї на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу по кредитному договору в сумі 1 809 489,09 грн. та третейського збору.

12 липня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відомості про арешт нерухомого майна внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19 липня 2013 року за № 1729114.

Зазначила, що у зв'язку з добровільним погашенням нею боргу, стягувачем на адресу виконавчої служби було направлено відповідну заяву та 20 березня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення.

Пунктом 2 даної постанови припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, проте, відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не внесено та арешт з нерухомого майна не знято. Проте, що арешт не був знятий їй стало відомо 5 серпня 2016 року під час формування Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

У зв'язку із викладеним, просила суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця під час виконання виконавчого листа № 755/667/13-ц виданого 28 березня 2013 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 заборгованість по договору кредиту в сумі 1809489,09 грн., витрати пов'язані з розглядом справи в третейському суді. Також просила суд зняти арешт з всього нерухомого майна, що накладений 19 липня 2013 року на підставі постанови ВП № 38805057 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12 липня 2013 року, винесеної старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області, виключивши з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно арешт за реєстраційним номером обтяження 1729114.

Як вбачається з матеріалів справи, старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області Баклашкіним Д.В. 12 липня 2013 року на підставі виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва, виданого 28.03.2013 року, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 38805057.

В той же день державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

20 березня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України (фактичне виконання рішення) та скасовано арешт майна та інші заходи примусового виконання рішення.

З Реєстру ЄДРВП вбачається, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 20 березня 2014 року та припинення чинності арешту майна боржника скасована, та 20 березня 2014 року винесено постанову про повернення виконавчого листа на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (неможливість з'ясувати місце проживання боржника).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Частиною 1 ст. 383 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про закінчення виконавчого провадження скасована, 20 березня 2014 року винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачеві на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (неможливість з'ясувати місце проживання боржника).

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не взято до уваги заяву про добровільну сплату боргу з огляду на наступне.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 7 лютого 2014 року, при розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), законами України: від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини",від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР "Про державну виконавчу службу", від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження), іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

13 вересня 2016 року державним виконавцем Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області направлено запит до ПАТ «Укрсоцбанк» про надання інформації щодо залишку заборгованості за виконавчим листом № 6/755/667/13 від 28 березня 2013 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ТОВ «Південенерго» на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту у розмірі 1809489,09 грн. та витрати пов'язані з розглядом справи в третейському суді.

14 вересня 2016 року на запит державного виконавця ПАТ «Укрсоцбанк» направило лист з повідомленням про те, що станом на 14 вересня 2016 року кредитна заборгованість ОСОБА_4 перед Банком не погашена та становить 342 115,67 доларів США,що еквівалентно 12 205 676,23 грн.

З Реєстру ЄДРВП вбачається, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 20 березня 2014 року та припинення чинності арешту майна боржника скасована, та 20 березня 2014 року винесено постанову про повернення виконавчого листа на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (неможливість з'ясувати місце проживання боржника).

Таким чином, арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не знятий у зв'язку із непогашенням заборгованості ОСОБА_4 перед Банком.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги на дії державного виконавця.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду обґрунтовані, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303,307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді