Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/5886/15-ц Головуючий у 1-й інст. Щербак Д. С.
Категорія 27 Доповідач Гансецька І. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Гансецької І.А.

суддів: Товянської О.В.

ОСОБА_1

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання припиненою застави, зняття заборони на відчуження нерухомого майна та вилучення запису з реєстру заборон відчуження нерухомого майна

за апеляційною скаргою представника ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_5 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 листопада 2016 року

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 10.10.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», перейменоване в подальшому в ПАТ КБ «Приват Банк», та ОСОБА_2, укладено кредитний договір №ZRSWGA00000067.

В забезпечення виконання даного договору 10.10.2006 року між сторонами у справі укладено договір іпотеки №ZRSWGA00000067, посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 2944, предметом якого стала квартира АДРЕСА_1. Відповідно, приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу накладено заборону на відчуження зазначеної квартири до виконання умов договору застави.

Вважаючи, що основне зобовязання за кредитним договором припинене, просили визнати припиненою заставу, предметом якої є квартира АДРЕСА_1, зняти заборону на її відчуження та вилучити запис про заборону з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомості.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.11.2016 року позов задоволено. Визнано заставу (іпотеку) відповідно до Договору застави (іпотеки) №ZRSWGA00000067 від 10.10.2006 року укладеного між ЗАТ КБ «Приват Банк», яке в подальшому перейменоване в ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такою, що припинена. Знято заборону на відчуження нерухомого майна, квартири АДРЕСА_1, вилучено вказаний запис з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «Приват Банк» просив скасувати рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.11.2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що зобовязання за кредитним договором не виконано, тому підстави для визнання припиненими зобовязань за договором іпотеки відсутні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.526, 1049, 1054, 1050 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором, а також проценти та неустойку.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Іпотека відповідно до ст.1 ЗУ «Про іпотеку» - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст.575 ЦК передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодержателя або третьої особи.

Згідно зі ст.593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави: 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про іпотеку» іпотека припиняється також у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору: визнання іпотечного договору недійсним. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

З матеріалів справи вбачається, що 10 жовтня 2006 року між Банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № ZRSWGA00000067, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 77 700 грн. зі сплатою 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 11 жовтня 2010 року. Позичальник зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановленими кредитним договором.

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між Банком і позивачами 10.10.2006 року укладено договір іпотеки № ZRSWGA00000067, відповідно до умов якого останні надали в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 40.30 кв.м., яка належить іпотекодавцям на праві власності на підставі свідоцтва про право власності.

В звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору в неї перед Банком утворилась заборгованість.

Доводи щодо припинення основного зобовязання і, відповідно, договору іпотеки, предметом якої є квартира АДРЕСА_1, позивачі обґрунтовували рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 28.09.2015 року, залишеним без змін Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 16.12.2015 року про відмову Банку в задоволенні позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на заставне майно та виселення з підстав пропуску строку позовної давності. Натомість, згідно Ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.05.2016 року вказані судові рішення скасовані, а справу передано на новий розгляд. За результатами нового розгляду справи Апеляційним судом Житомирської області 25.01.2017 року постановлено рішення, яким частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення та виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного та іпотечного договорів. Визнано, що Банком пропущено строк звернення до суду з поважних причин, тому порушене право підлягає захисту. Вимоги Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки також визнані Апеляційним судом обґрунтованими.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 10 жовтня 2006 року № ZRSWGA00000067 в сумі 302866,83грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки, квартиру АДРЕСА_1 шляхом її продажу на підставі договору іпотеки від 10 жовтня 2006 року за процедурою, передбаченою ст.38 Закону України «Про іпотеку».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання припиненою застави, зняття заборони на відчуження нерухомого майна та вилучення запису з реєстру заборон відчуження нерухомого майна відсутні. Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209,218,303,304,307,309,313,314,316,317,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 листопада 2016 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання припиненою застави, зняття заборони на відчуження нерухомого майна та вилучення запису з реєстру заборон відчуження нерухомого майна.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» по 357,28 грн. судового збору з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: