03 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ЄвграфовоїЄ.П., Мостової Г.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МТС» до Державної служби інтелектуальної власності України, Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності», ОСОБА_4, про визнання права інтелектуальної власності на знаки для товарів та послуг за знаками № № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3,
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «МТС», подану представником Кобернік Вікторією Олександрівною, на рішення апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У листопаді 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МТС» (далі - ТОВ «МТС») звернулось до суду із позовом до Державної служби інтелектуальної власності України, Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» (далі - ДП «Український інститут інтелектуальної власності»), ОСОБА_4, про визнання права інтелектуальної власності на знаки для товарів та послуг за знаками
№ № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3.
З метою продовження серії своїх знаків, ТОВ «МТС» подано до ДП «Український інститут інтелектуальної власності» заявки на отримання свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, а саме:
- словесне позначення «МТС.UA» (заявка № НОМЕР_1 від
04 грудня 2013 року);
- словесне позначення «MTS» (заявка № НОМЕР_2 від 04 грудня
- комбіноване позначення « » (заявка № НОМЕР_3 від
04 грудня 2013 року).
Проте, за результатами проведеної ДП «Український інститут інтелектуальної власності» експертизи заявлених на реєстрацію знаків для товарів і послуг, 30 вересня 2015 року Державною службою інтелектуальної власності України прийняті рішення про відмову у реєстрації знаків, зокрема з тих підстав, що словесний знак «МТС» визнаний добре відомим в Україні на імʼя ВАТ «Мобільні ТелеСистеми».
Крім того, позивач зазначає, що рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 04 листопада 2015 року визнано повністю недійсними знаки ВАТ «Мобільні ТелеСистеми» за міжнародними реєстраціями № № 1096180, 1141210 на території України, скасовано рішення апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності від 03 квітня 2014 року щодо визнання позначення «МТС» добре відомим в Україні та наказ Державної служби інтелектуальної власності України
№ 437-Н від 03 жовтня 2014 року.
З огляду на вищевикладене, позивач вважає протиправними відмови у реєстрації знаків для товарів і послуг та з урахуванням змінених підстав позову ТОВ «МТС» просило визнати права інтелектуальної власності ТОВ «МТС» та ОСОБА_4 на знаки для товарів і послуг за заявками
№ № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 для заявлених послуг 35 класу МКТП та зобовʼязати Державну службу інтелектуальної власності України зареєструвати позначення за заявками № № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 для заявлених послуг 35 класу МКТП та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність», зобовʼязати ОСОБА_4 виконати умови, передбачені договором № 1 від 05 грудня 2013 року.
Рішенням Соломʼянського районного суду м. Києва від 28 грудня

2015 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано право інтелектуальної власності ТОВ «МТС» на знаки для товарів і послуг за заявками № № НОМЕР_2, НОМЕР_3 для заявлених послуг 35 класу МКТП.Зобовʼязано Державну службу інтелектуальної власності України зареєструвати позначення за заявками № № НОМЕР_2, НОМЕР_3 для заявлених послуг 35 класу МКТП та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність». В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року рішення Соломʼянського районного суду м. Києва від 28 грудня 2015 року в частині вирішення вимог ТОВ «МТС» до Державної служби інтелектуальної власності України, ДП «Український інститут інтелектуальної власності» скасовано, провадження у справі в цій частині закрито. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ТОВ «МТС» - Кобернік В.О. просить скасувати рішення апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року та залишити в силі рішення Соломʼянського районного суду м. Києва від

28 грудня 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги та ухвалюючи рішення про визнання права інтелектуальної власності ТОВ «МТС» на знаки для товарів і послуг за заявками № № НОМЕР_2, НОМЕР_3 для заявлених послуг 35 класу МКТП, зобовʼязання Державної служби інтелектуальної власності України зареєструвати позначення за заявками № № НОМЕР_2, НОМЕР_3 для заявлених послуг 35 класу МКТП та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність», суд першої інстанції виходив із того, що рішення Державної служби інтелектуальної власності України № № 31605 та 31606 від 30 вересня 2015 року є необґрунтованими, відмова позивачу у видачі свідоцтв на знаки для товарів і послуг здійснена з порушенням вимог п. 3 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», внаслідок чого позивач був позбавлений прав інтелектуальної власності на відповідні знаки для товарів і послуг за вказаними заявками.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ТОВ «МТС» до Державної служби інтелектуальної власності України, ДП «Український інститут інтелектуальної власності» та закриваючи провадження у справі в цій частині на підставі положень ст. 205 ЦПК України, суд апеляційної інстанції виходив із того, що заявлені позовні вимоги ТОВ «МТС» до Державної служби інтелектуальної власності України, ДП «Український інститут інтелектуальної власності» не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог, у задоволенні яких судом відмовлено, відповідачем в апеляційному порядку не оскаржувалось, а тому апеляційний суд, виходячи із наданих йому повноважень не перевіряв законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 04 грудня 2013 року позивачем подано заявки на видачу свідоцтв України на знаки для товарів і послуг за № № НОМЕР_3, НОМЕР_1, НОМЕР_2. Заявки стосуються послуг 35 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг (МКТП): вивчання ринку; послуги з постачання для інших (закуповування товарів та надавання постачальницьких послуг іншим фірмам); сприяння продажу (посередництво).

05 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір про передачу у співвласність всіх прав власності на вказані заявки на знаки для товарів та послуг, за яким ОСОБА_4 зобовʼязувався самостійно та за власний рахунок внести відповідні зміни до заявок шляхом подання відповідного клопотання до Укрпатенту та оплати офіційного збору.

За результатами кваліфікаційної експертизи вказаних заявок ДП «Українській інститут інтелектуальної власності» надано висновки про невідповідність позначень умовам надання правової охорони, які набули статусу рішень про відмову в реєстрації знаків після затвердження Державною службою інтелектуальної власності України.

В рішеннях № № 31605 та 31606 від 30 вересня 2015 року, прийнятих стосовно заявок № № НОМЕР_2 та НОМЕР_3 відповідно, в якості підстави для відмови у реєстрації знаків наводиться те, що заявлені словесні позначення для всіх послуг 35 класу є схожими до ступеню сплутування з раніше зареєстрованими знаками іншої особи, а саме: знаком «МТС» за міжнародною реєстрацією № 1096180 від 17 серпня 2011 року, комбінованим знаком «МТС» за міжнародною реєстрацією № 1141210 від 25 липня

2012 року (пріоритет від 26 квітня 2012 року), а також для частини послуг 35 класу, повʼязаних з введенням у цивільний оборот послуг 38 класу «мобільний телефонний зв'язок», є схожими настільки, що їх можна сплутати зі словесним знаком «МТС», визнаним з 01 січня 2010 року добре відомим в Україні на імʼя ВАТ «Мобільні ТелеСистеми (Російська Федерація) (Рішення Апеляційної палати від 03 квітня 2014 року, затверджено наказом ДСІВ від 03 жовтня 2014 року № 437-Н).

У рішенні № 31607 від 30 вересня 2015 року про відмову в реєстрації знака за заявкою № НОМЕР_1 разом з наведеними вище підставами, також зазначено, що до складу заявленого словесного позначення включено офіційно визнаний двобуквений код назви держави Україна «UA», на використання якого у складі позначення немає згоди Комісії щодо погодження питань про внесення позначення, що містить офіційну назву держави «Україна», до знака для товарів і послуг.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від

04 листопада 2015 року у цивільній справі № 2/431/2341/15 за позовом ТОВ «МТС» до ВАТ «Мобільні ТелеСистеми», Державної служби інтелектуальної власності України, ДП «Український інститут інтелектуальної власності», ОСОБА_7 про визнання недійсними міжнародних реєстрацій, свідоцтв України на знаки для товарів і послуг (торгівельної марки) та визнання недійсним добре відомого знака для товарів і послуг «МТС» в Україні, серед іншого, визнано повністю недійсними на території України знаки ОАО «Мобільні ТєлєСістєми» за міжнародними реєстраціями № 1096180,

№ 1141210, а також скасовано рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 03 квітня 2014 року щодо визнання позначення «МТС» добре відомим в Україні та наказ Державної служби інтелектуальної власності України № 437-Н від 03 жовтня 2014 року.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року рішення Старобільського районного суду Луганської області від

04 листопада 2015 року в частині вимог до ВАТ «Мобільні ТелеСистеми», Державної служби інтелектуальної власності України, ДП «Український інститут інтелектуальної власності скасовано та провадження в цій частині закрито.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 вересня 2016 року ухвалу апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року залишено без змін.

Встановлено також, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ПАТ «Мобільні ТелеСистеми» відмовилось від апеляційної скарги в частині вирішення вимог, у задоволенні яких судом відмовлено, а саме зобовʼязання ОСОБА_4 виконати умови, передбачені Договором № 1 від 05 грудня 2013 року про передачу у співвласність права власності на знаки для товарів і послуг, визнання ОСОБА_4 співвласником знаків

№ № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, визнання права інтелектуальної власності ТОВ «МТС» на знак для товарів і послуг за заявкою № НОМЕР_1 та зобовʼязання Державної служби інтелектуальної власності зареєструвати позначення за заявкою № НОМЕР_1 для заявлених послуг 35 класу МКТП та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність». Відмова прийнята судом та апеляційне провадження в цій частині закрито.

За змістом ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно розʼяснень викладених в п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

№ 3 від 01 березня 2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним, суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Оскільки згідно зі статтею 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства. Разом із тим суд також має врахувати, що в порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий.

Відтак, оскільки не допускається обʼєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка висловлена у постановах № 6-745цс15 від 01 липня 2015 року та № 6-1737 від 18 листопада 2015 року.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ «МТС» до Державної служби інтелектуальної власності України, ДП «Український інститут інтелектуальної власності» на підставі ст. 205 ЦПК України, оскільки встановив, що позовні вимоги в цій частині не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів та до не згоди з висновком суду апеляційної інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МТС», подану представником Кобернік Вікторією Олександрівною, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МТС» до Державної служби інтелектуальної власності України, Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності», ОСОБА_4, про визнання права інтелектуальної власності на знаки для товарів та послуг за знаками № № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова Г.І. Мостова