Провадження №2/524/22/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого - судді - Нестеренка С.Г., при секретарі - Бельченко Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У 2015 році до суду звернувся ПАТ «Фідобанк» з вказаним позовом, у якому позивач зазначав, що 18 червня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» - надалі позивач) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір за № 014/6212/2/17964 з додатковими угодами № 1 від 05 жовтня 2009 року, № 2 від 28 жовтня 2009 року, № 3 від 06 січня 2010 року, № 4 від 12 листопада 2010 року, № 5 від 13 лютого 2014 року, згідно якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 30500 дол. США строком до 17 червня 2028 року зі сплатою 12,50% річних. Додатковою угодою № 2 від 28 жовтня 2009 року до кредитного договору відповідачу було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 в дол. США.

Відповідно до умов вищевказаних договорів відповідач взяла на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування у встановлені строки, але взятих на себе зобов'язань не виконує.

У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_1, банк уклав 18 червня 2008 року з відповідачем ОСОБА_2 договір поруки, згідно якого ОСОБА_2 зобов'язувався перед позивачем відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов'язань, що виникли з кредитного договору в повному обсязі.

Позивач просив стягнути у солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором, яка станом на 03 грудня 2015 року становить 34034,62 дол. США та пені 40679,85 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 02 лютого 2017 року було вирішено провести розгляд цивільної справи у відсутності позивача ПАТ «Фідобанк» та відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Представник позивача у судове засідання не прибув, просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав, про що надав письмову заяву.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 у судове засідання не прибули повторно, з позовом не погодилися, вважаючи його безпідставним, про що подали письмові заяви.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно ст.ст. 1049, 1050 Цивільного Кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі ст.526 цього Кодексу постає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором.

У ст. 553 ЦК України визначено, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором.

Судом достовірно встановлено, що 18 червня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» - надалі позивач) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір за № 014/6212/2/17964 з додатковими угодами № 1 від 05 жовтня 2009 року, № 2 від 28 жовтня 2009 року, № 3 від 06 січня 2010 року, № 4 від 12 листопада 2010 року, № 5 від 13 лютого 2014 року, згідно якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 30500 дол. США строком до 17 червня 2028 року зі сплатою 12,50% річних. Додатковою угодою № 2 від 28 жовтня 2009 року до кредитного договору відповідачу було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 в дол. США.

Відповідно до умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 взяла на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом з визначенням їх розмірів у встановлені строки та графік погашення кредиту у порядку, визначеного договором.

У забезпечення виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_1 по вказаному кредитному договору, банк уклав 18 червня 2008 року з відповідачем ОСОБА_2 договір поруки, згідно якого ОСОБА_2 зобов'язувався перед позивачем відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов'язань, що виникли з кредитного договору в повному обсязі.

У вказаних договорах сторонами були визначені всі істотні умови, зокрема: предмет договору, строки дії договору, права, обовязки та відповідальність сторін.

Відповідач ОСОБА_1 перестала сплачувати своєчасно та у повному обсязі кошти у погашення кредиту та процентів за користування кредитом згідно графіку погашення кредиту.

Станом на 03 грудня 2015 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 34034,62 дол. США та заборгованість по сплаті пені 40679,85 грн.

Вказана сума заборгованості станом на день розгляду справи відповідачами банку не сплачена.

Між сторонами по справі за висновком суду фактично відсутній спір з приводу розрахунку заборгованості за кредитним договором, обчисленої станом на 03 грудня 2015 року. Крім того, розрахунок наданий позивачем заборгованості відповідає умовам кредитного договору, а розрахунок пені обчислено в межах однорічного строку позовної давності.

Відповідачі не подали належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів на спростування позову і встановлених судом обставин.

Позивач не збільшував позовні вимоги станом на день розгляду справи.

На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки в частині стягнення судових витрат позивач не зазначає порядок такого стягнення.

Необхідно стягнути у солідарному порядку з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором за № 014/6212/2/17964 від 18 червня 2008 року станом на 03 грудня 2015 року на загальну суму 34034,62 дол. США та заборгованість по сплаті пені 40679,85 грн. Крім того, необхідно стягнути з кожного відповідача на користь позивача у повернення сплаченого судового збору по 6341,41 грн. (12682,81 : 2), оскільки судові витрати підлягають стягненню у дольовому порядку.

Керуючись ст.ст. 536, 549, 553-559, 611, 625, 626, 1046-1052 ЦК України, ст.ст. 14, 57-59, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позов ПАТ «Фідобанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором за № 014/6212/2/17964 від 18 червня 2008 року станом на 03 грудня 2015 року на загальну суму 34034,62 дол. США, з яких: - заборгованість за кредитом 622,46 дол. США; - строкова заборгованість за кредитом 28335,21 дол. США; - прострочена заборгованість по процентам за користування кредитними коштами 4898,46 дол. США; - строкова заборгованість по відсоткам 178,49 дол. США і заборгованість по сплаті пені 40679,85 грн. та кошти у повернення сплаченого судового збору по 6341,41 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука упродовж десяти діб з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя: