У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2

секретар судового засідання Шептицька С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 25 січня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в особі Рівненської філії до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_5, Служба у справах дітей Рівненської районної державної адміністрації про виселення, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 25 січня 2017 року задоволено частково позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в особі Рівненської філії до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_5, Служба у справах дітей Рівненської районної державної адміністрації про виселення.

Виселено ОСОБА_3 та її неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, які зареєстровані та проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с.Грушвиця Перша, вул.Першотравнева, № 33.

Відмовлено у задоволенні позову в частині виселення інших осіб, які зареєстровані та проживають у вказаному житловому будинку.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що в судовому засіданні, яке відбулося 25 січня 2017 року, представник позивача в усному порядку змінив підстави позову після початку розгляду справи по суті, просив суд позов задовольнити з огляду на те, що третя особа ОСОБА_5 діючи в порушення договірних умов та Закону України "Про іпотеку" зареєструвала відповідача та її неповнолітнього сина за адресою предмета іпотеки.

Після зміни підстави позову, фактично почав розглядати позовні вимоги про неправомірну реєстрацію позивача та її неповнолітнього сина в наслідок неправомірних дій третьої особи ОСОБА_5 та органу який здійснив таку реєстрацію - Грушвицької сільської ради.

Однак ні третя особа ОСОБА_5 ні Грушвицька сільська ОСОБА_6 не були залучені ________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 570/3689/16-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_7

Провадження № 22-ц/787/455/2017 Суддя-доповідач ОСОБА_8

до справи як співвідповідачі.

Доводить, що предмет іпотеки - будинок за адресою Рівненська область, Рівненський район, село Грушвиця Перша, вулиця Першотравнева, 33, не був придбаний ОСОБА_5 за кредитні кошти.

На території Грушвицької сільської ради відсутнє соціальне житло, яке могло б бути надане їй та її неповнолітній дитині.

Позивач не зазначив у позові про готовність надати постійне житло для відповідача та її неповнолітньої дитини.

Враховуючи правову позицію, яка міститься в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1061 цс15 позивач та її неповнолітня дитина не можуть бути примусово виселенні з будинку за адресою Рівненська область, Рівненський район, село Грушвиця Перша, вулиця Першотравнева, 33.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у позові.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення.

Задовольняючи позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із наявності правових підстав для виселення зазначених осіб із житлового будинку, що є предметом іпотеки та придбаний за кредитні кошти.

Вказаний висновок місцевого суду відповідає обставинам справи та положенням чинного законодавства.

Судом встановлено, що 28 квітня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № ROHPGK00000175, відповідно до умов якого, ОСОБА_5 отримала кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 15000,00 доларів США строком до 27 квітня 2027 року (а.с. 5-7).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_5 28 квітня 2007 року було укладено договір іпотеки № ROHPGK00000175, відповідно до умов якого, ОСОБА_5 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 69,20 кв.м, житловою площею 41,40 кв.м, який розташований за адресою: вул. Першотравнева, № 33, с. Грушвиця Перша Рівненського району Рівненської області (а.с. 8-10).

У зв'язку із невиконанням ОСОБА_5 своїх зобовязань за кредитним договором, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 червня 2009 року у справі № 2-2103/09 р., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, загальною площею 69,20 кв.м, житловою площею 41,40 кв.м, який розташований за адресою: вул. Першотравнева, № 33, с. Грушвиця Перша Рівненського району Рівненської області (а.с. 11-12).

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19 травня 2014 року у справі № 570/3099/13-ц виселено ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10 із предмету іпотеки - житлового будинку, загальною площею 69,20 кв.м, житловою площею 41,40 кв.м, який розташований за адресою: вул. Першотравнева, № 33, с. Грушвиця Перша Рівненського району Рівненської області житлового будинку, із зняттям їх з реєстраційного обліку (а.с. 13).

Звертаючись у липні 2016 року до суду із позовом про виселення, ПАТ КБ "ПриватБанк" покликався на те, що у житловому будинку предметі іпотеки, зареєстровані та проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що порушує його права як іпотекодержателя.

Відповідно до п. 20.7. договору іпотеки № ROHPGK00000175 іпотекодавець зобовязався не здійснювати до видачі заставної відчуження предмета іпотеки або інше розпорядження ним, а також, згідно п. 20.12. договору, не надавати документи у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без письмової згоди на це іпотекодержателя (а.с. 9).

Як встановлено судом та не заперечується сторонами 04.07.2015 року в будинку, який є предметом іпотеки, в порушення умов договору іпотеки, було зареєстровано відповідачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Як вбачається із довідки сільського голови від 05.10.2015 року № 75602-13/15 у житловому будинку за адресою: вул. Першотравнева, № 33, с. Грушвиця Перша Рівненського району Рівненської області проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 18).

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають у житловому будинку за адресою: вул. Першотравнева, № 33, с. Грушвиця Перша Рівненського району Рівненської області, на який було звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 перед ПАТ КБ "ПриватБанк".

Частиною першою статті 40 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до Конституції України - громадяни мають право на житло.

За приписами ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР.

За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" та ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК УРСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Відтак, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України "Про іпотеку" підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК Української РСР.

Отже, особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Саме до цього зводяться правові висновки Верховного Суду України, щодо застосування ст.109 ЖК УРСР та положень статей 39, 40 Закону України "Про іпотеку", викладені у постанові від 22 червня 2016 року у справі за № 6-197цс16.

Як вбачається із п. 7.1. укладеного 28 квітня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_5М кредитного договору № ROHPGK00000175 банк надав позичальнику кредитні кошти для придбання нерухомості (а.с. 7).

Кредитний договір, договір іпотеки і договір купівлі-продажу житлового будинку були укладені в один день, а саме 28 квітня 2007 року.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що іпотечне житло було придбане за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Отже, наявні правові підстави для виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4, так як за ст. 109 ЖК УРСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому за винятками, встановленими законом.

ОСОБА_3 не надано жодних відомостей про наявність виняткових обставин, які унеможливлюють виселення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 25 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів із дня набрання нею чинності.

ОСОБА_11 ОСОБА_8

Судді: С.О. Гордійчук

ОСОБА_2