АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 645/5413/16-ц Головуючий 1 інст. Іващенко С.О.
Провадження № 22ц/790/2481/17 Головуючий ІІ інст. Бездітко В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - Бездітка В.М.,

суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Котлярової М.Ю.

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 30 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

встановила:

У листопаді 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів у розмірі 218 235,22 грн.

У грудні 2016 року позивачем була подана заява про забезпечення позову, в якій позивач просив накласти арешт на рухоме майно ОСОБА_3, а саме: автомобіль марки «ВМW 540», 1998 року випуску, номер кузова (VIN код) WBADE61020BU86140, реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстраційний номер до перереєстрації АХ8957АА), що належить ОСОБА_3 на праві власності, заборонивши йому вчиняти будь-які дії щодо належного йому автомобіля та обмежити користування ним. Посилаючись на те, що відповідач може розпоряджатися даним рухомим майном та відчужити його на користь інших осіб, що в свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою суду Фрунзенського районного суду м.Харкова від 30 грудня 2016 року заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено частково.Заборонено вчиняти дії щодо відчуження транспортного засобу, а саме автомобілю марки «ВМW 540», 1998 року випуску, номер кузова (VIN код) WBADE61020BU86140, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3 на праві власності, до набрання рішенням у даній справі законної сили. В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник ОСОБА_6 ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушенням судом норм процесуального права, та не повне зясування обставин по справі, що мають значення для правильного вирішення його заяви. В обґрунтування скарги зазначив, що зі змісту оскаржуваної ухвали не вбачається на які саме обставини посилався позивач, та з існуванням яких саме обставин погодився суд першої інстанції, обґрунтовуючи необхідність застосування заходів забезпечення позову. Також розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд у порушення норм процесуального права не перевірив аргументованість заяви та докази, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, не пересвідчився в існуванні реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не з'ясував відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам та не навів обґрунтованих мотивів задоволення заяви.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Частина 3 цієї статті встановлює вичерпний перелік підстав для забезпечення позову, а саме: якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За загальним правилом заявник зобовязаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Стаття 152 ЦПК України містить перелік видів забезпечення позову, який не є вичерпним.

Згідно ч. 1 п. 2, ч. 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані щодо відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК України, і відповідно до ст. 210 ЦПК України повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановлені ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення, на підставі якого стягнути з ОСОБА_6 грошові кошти на загальну суму у розмірі 218 235,22 грн., з яких 200 000 грн. Сума боргу, 1 627 грн. сума 3% річних та 16608,22 грн. - сума пені у розміру подвійної облікової ставки НБУ.

Згідно ксерокопії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ 995179, виданого Центром ДАІ 4601 від 05.05.2015 року автомобіль марки «ВМW 540», 1998 року випуску, номер кузова (VIN код) WBADE61020BU86140, реєстраційний номер НОМЕР_2, належить ОСОБА_3 на праві власності.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

Апеляційна скарга не містить доказів того, що відповідач має намір добровільно повертати суму боргу. Навпаки, підставами для звернення до суду з відповідним позовом у позивача стало саме неналежне виконання ОСОБА_3 боргового зобовязання у строк і на умовах зазначених в розписці від 25.05.2016 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції заяву ОСОБА_5 було розглянуто з порушенням вимог ст. 153 ЦПК України та постановлюєючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції вийшов за межі заявлені ОСОБА_5 у заяві про забезпечення позову є безпідставними.

З тесту заяви про забезпечення позову ОСОБА_5 вбачається, що він просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на автомобіль марки «ВМW 540», 1998 року випуску, номер кузова (VIN код) WBADE61020BU86140, реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстраційний номер до перереєстрації АХ8957АА належний ОСОБА_3Т.) заборонивши йому вчиняти будь які дії щодо належного йому автомобіля та обмежити користування ним.

Відповідно до ч. 1, 7, 9 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У разі постановлення ухвали без повідомлення особи, щодо якої просять вжити заходи забезпечення позову, копія ухвали надсилається особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, негайно після її виконання.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Тобто, судом першої інстанції заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову було розглянуто у відповідності з діючим законодавством.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судова колегія вважає, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі задоволенні позову, заборона вчиняти дії щодо відчуження автомобіля марки «ВМW 540», 1998 року випуску, номер кузова (VIN код) WBADE61020BU86140, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3 на праві власності в межах суми заявлених позовних вимог у розмірі 218 235 грн., як спосіб забезпечення позову є обґрунтованим, відповідає вимогам розумності та адекватності, забезпечує збалансованість інтересів сторін, оскільки саме цей захист спроможний забезпечити захист інтересів позивача до вирішення спору по суті.

За таких обставин ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Враховуючи викладені обставини та керуючись ст. ст. 109, 115, 303, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 30 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді