Провадження № 2/522/2554/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження частиною квартири,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження частиною квартири, в якому просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження 136/1000 частками квартири АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаною часткою квартири.

Мотивує вимоги тим, що він є власником 136/1000 частки квартири АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 28.09.1999 року. У його користуванні знаходиться одна житлова кімната площею 11,60 кв.м, а також відповідна частка підсобних приміщень зі складу спірної квартири. В серпні 2009 року за взаємною домовленістю відповідач ОСОБА_2, який є рідним братом позивача, з дотриманням встановленого порядку вселився в спірну квартиру в якості члена сімї. 31.08.2009 року місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано в спірній квартирі. Відповідач з 2010 року в квартирі не проживає, створив іншу сімю, та виїхав до Російської Федерації, тому в порядку ст. 47 Конституції України, ст.ст. 319, 386, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» підлягає визнанню таким, що втратив право на користування житлом.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, за зареєстрованим місцем перебування.

Зясувавши обставини справи, дослідивши та перевіривши їх доказами, вислухавши пояснення позивача та свідків, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних, встановлених судом обставин.

Матеріалами справи встановлено, що 136/1000 частки квартири АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 28.09.1999 року, який посвідчено ОСОБА_3, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №531 належить позивачу.

29.09.1999 року право власності ОСОБА_1 на 136/1000 часток квартири зареєстровано в КП «Одеське міське БТІ та РОН» під реєстраційним №188 стр.134 - кн. 330 пр.

У користуванні ОСОБА_1 знаходиться одна житлова кімната площею 11,60 кв.м, а також відповідна частка підсобних приміщень зі складу спірної квартири. Загальна (корисна) площа, що знаходиться у користуванні ОСОБА_1, складає 20,07 кв.м.

У серпні 2009 року за взаємною домовленістю відповідач ОСОБА_2, який є рідним братом позивача, з дотриманням встановленого порядку вселився в спірну квартиру в якості члена сімї ОСОБА_1 31.08.2009 року місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано в спірній квартирі.

Відповідач з 2010 року в квартирі не проживає,

Між тим, до теперішнього часу місце проживання відповідача залишається зареєстрованим за адресою спірної квартири, що підтверджується відповідною довідкою з місця проживання про склад сімї та реєстрацію від 27.10.2016 року, виданою виробничою дільницею №3 КП «ЖКС «Порто- Франківський».

Відповідач відмовився задовольнити усну вимогу позивача про зняття з реєстрації його місця проживання за адресою спірної квартири, посилаючись на те, що з метою дотримання вимог міграційного законодавства Російської Федерації, на території якої він легально перебуває до теперішнього часу, йому треба мати в паспорті громадянина України відповідну відмітку про реєстрацію його місця проживання в Україні. Проте, оскільки іншого житла в Україні він не має, то він змушений зберігати реєстрацію його місця проживання за адресою спірної квартири.

На теперішній час факт реєстрації місця проживання відповідача за адресою спірної квартири перешкоджає позивачеві у здійсненні права власності.

Також позивач змушений нести невиправдані додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, вартість яких обчислюється відповідно до кількості осіб, місце проживання яких зареєстроване на житловій площі, що являє собою 136/1000 часток спірної квартири.

Оскільки внаслідок цього невиправдано зменшуються корисні властивості, які я як власник нерухомого майна можу отримувати від його використання, це свідчить про наявність перешкод для позивача як власника у користуванні 136/1000 частками спірної квартири.

Відповідно до частини першої ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою ст.321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном

Отже, відповідач з 2010 року по теперішній час не проживає в спірній квартирі, що також підтвердили свідки допитані у судовому засіданні, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до ч. 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки з 2010 року та по теперішній час відповідач не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто понад одного року, тому суд вважає можливим визнати його такими, що втратив право на користування вказаною житловою площею в зазначеній квартирі.

Після набрання законної сили цього рішення, судове рішення є підставою для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в квартирі АДРЕСА_2.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 316, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 208, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження частиною квартири задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права користування та розпорядження 136/1000 частками квартири АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаною часткою квартири №5, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 48.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особа, що брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. М. Чернявська

10.04.2017