Справа №: 398/4234/16-ц
УХВАЛА

"16" лютого 2017 р. суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення неналежно (безпідставно) отриманих коштів,

встановив:

19 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неналежно (безпідставно) отриманих коштів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ПАТ КБ «ПриватБанк».

21 грудня 2016 року на виконання положень ч. 3 ст. 122 ЦПК України суд направив запит до управління дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради з метою отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. У відповідь суд 4 січня 2017 року отримав відомості, що ОСОБА_2 не зареєстрований по місту ОСОБА_3.

3 січня 2017 року із заяви ОСОБА_4, яка відповідно до свідоцтва про шлюб від 19.03.1993 року серія ІОЛ №465176, була дружиною відповідача ОСОБА_2, суду стало відомо, що ОСОБА_2 помер 16 червня 2016 року.

З метою перевірки інформації про смерть відповідача суд 6 січня 2017 року суд направив запит до ОСОБА_5 територіального управління у м. Києві відділ державної реєстрації смерті для отримання витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть відповідача ОСОБА_2М

14 лютого 2017 року з відділу державної реєстрації смерті ОСОБА_5 територіального управління юстиції у м. Києві надійшов витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису № 9463 від 17.06.2016 року про смерть ОСОБА_2 Згідно цього актового запису встановлено, що ОСОБА_2 помер 17 червня 2016 року у м. Києві.

Перевіривши відповідність позовної заяви вимогам статей 119-122 ЦПК, суд дійшов висновку про те, що у відкритті провадження за ним має бути відмовлено з таких підстав.

Судом вставнолено, що ОСОБА_1 подала позов до померлої особи ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Цивільного кодексу України у момент смерті фізичної особи припиняється її цивільна правоздатність. Відповідно у момент смерті фізичної особи припиняється і її цивільна процесуальна правоздатність та дієздатність (ст. 28, 29 ЦПК).

Чинним законодавством не передбачено судового регулювання спору з особою, яка на час звернення до суду та відкриття провадження у справі померла та правоздатність якої відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України припинено. Після смерті фізичної особи, вона не може бути учасником ні матеріальних, ні процесуальних правовідносин, набувати прав і обов'язків, а отже не може бути стороною спору у термінології ст.15 ЦПК, яка визначає юрисдикцію суду. Тому відкриття провадження за позовом ОСОБА_2, який помер 17 червня 2016 року, тобто до моменту подання позову і відкриття провадження у справі, суперечитиме вимогам ЦПК, оскільки виходитиме за межі юрисдикції суду.

Суд вважає безпідставними викладені у письмових поясненнях доводи представника позивача ОСОБА_3 про відсутність перешкод для відкриття провадження. Представник посилається на те, що права і обов'язки померлого ОСОБА_2 можуть перейти до його дружини як спадкоємця, тобто відносини, щодо яких виник спір, допускають правонаступництво. А суд, на думку представника, зобовязаний встановити наявність спадкоємців, до яких перейшли права і обовязки померлого.

Згідно зі ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Зазначена норма права регулює відносини процесуального правонаступництва, яке полягає у заміні сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього. Таким чином, застосування інституту процесуального правонаступництва або заміни неналежного відповідача можливе лише після того, як сторони у справі набудуть процесуальних прав і обовязків, тобто після відкриття провадження у справі.

Зазначений у позові відповідачем ОСОБА_2 помер до відкриття провадження у справі, тобто не набув процесуальних прав і обовязків. Тому і перейти такі права і обовязки до інших осіб не можуть.

Суд визнає, що після смерті фізичної особи, її права і обов'язки можуть перейти спадкоємцям, які згідно ст. 1282 ЦК України зобовязані задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця. Водночас суд розяснює, що спірні правовідносини у такому випадку виникають між спадкоємцями і кредитором, а не між померлим спадкодавцем і кредитором, на чому безпідставно наполягає позивач і його представник у позові і своїх письмових поясненнях. При цьому права і обов'язки кредитора і спадкоємців врегульовані статтею 1281 Цивільного кодексу, яка передбачає, що кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Таким чином, ні з тексту позову, у якому відповідачем вказана померла людина, ні з тексту письмових пояснень представника позивача, суд не може дійти висновку, про наявність у позивача ОСОБА_1 спору зі спадкоємцями ОСОБА_2

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття провадження за позовом ОСОБА_1

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 7 Закону України Про судовий збір у разі відмови у відкритті провадженні у справі в суді першої інстанції сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК, суд

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення неналежно (безпідставно) отриманих коштів.

Розяснити позивачу що відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

Розяснити позивачу, що відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» він має право звернутись до суду з клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору у звязку з відмовою у відкритті провадження у справі.

Направити невідкладно позивачу ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі разом із матеріалами позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-ти денний строк з дня отримання її копії.

Суддя Орловський В.В.