АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі Чумаченко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

Апеляційне провадження: № 22-ц/796/440/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Лужецька О.Р. Н.Є.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М. Справа № 753/16125/15-ц
встановила:

у серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1 466 511грн. 39коп. та судові витрати у сумі 3654грн.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 15 квітня 2008 року уклав з відповідачем кредитний договір № 800003652, за умовами якого надав відповідачу кредит у сумі 166 500 доларів США, а відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, визначених договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах передбачених договором та додатком № 1 - графіком погашення кредиту.

Позивач посилався на те, що свої зобов'язання за договором виконав, проте відповідач у порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконує, у результаті чого станом на 14 серпня 2015 року виникла прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 65 080,47 доларів США, що за курсом НБУ складає - 1 392 477 грн.80 коп., та за відсотками - 2 654,75 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 56 801грн. 69коп. У зв'язку із порушенням відповідачем зобов'язань по сплаті кредиту була нарахована пеня, яка станом на 14 серпня 2015 року становить 805,37 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 17 231грн. 90коп.

Позивач вважав, що невиконання відповідачем зобов'язань по сплаті щомісячних платежів, є підставою для дострокової вимоги по поверненню кредиту у повному обсязі.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року позов задоволено.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 3 жовтня 2016 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.

Відповідач посилається на порушення судом норм процесуального права, так як справа була розглянута у його відсутність, хоча він не був належним чином повідомленим про день та час судового засідання.

Також відповідач зазначає про неврахуванням судом норм Закону України «Про захист

- 2 -

прав споживачів», так як позивачем позов був поданий до спливу 60 днів після направлення вимоги про дострокове повернення кредиту, не здійснення судом перевірки отримання ним кредитних коштів в іноземній валюті та правильності розрахунку позивачем заборгованості, правомірності підвищення банком в односторонньому порядку процентної ставки з 14,25 % до 16,5 % без належного повідомлення про таку зміну, що порушує його права та інтереси.

Крім того, відповідач вважає, що суд повинен був застосувати положення ч.3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір неустойки, який значно перевищує розмір збитків.

ПАТ «Альфа-Банк», будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.112, 118 т.1, с.с.98, 108 т.2), свого представника у судові засідання жодного разу не направив, тому відповідно до ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 15 квітня 2008р. між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем був укладений кредитний договір № 800003652, за умовами якого позичальник отримав 166 500 доларів США строком до 15 квітня 2028р. та сплатою 14,25% річних за користування кредитом, зобов'язався повертати кредит та сплачувати проценти відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до договору.

Згідно графіку платежів, який підписаний сторонами, відповідач зобов'язався вносити щомісячні платежі кожного 15 числа місяця у сумі 2101 доларів США.

Відповідно до наданого позивачем суду першої інстанції розрахунку заборгованості, відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку із чим виникла заборгованість.

18 серпня 2015р. позивач направив на адресу відповідача вимогу про дострокове повернення кредитної заборгованості у сумі 68 540,59 доларів США та сплату штрафних санкцій у розмірі 805,37 доларів США.

Ухвалюючи заочне рішення та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, проте у судове засідання не з'явився, а наданими позивачем документами підтверджено, що відповідач не виконує свої зобов'язання за договором стосовно погашення заборгованості, розмір якої підтверджений належними доказами.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна з таких підстав.

За змістом статті 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи і у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції провів заочний розгляд справи та ухвалив заочне рішення, хоча відповідач не був належним чином повідомленим про день та час розгляду даної справи.

Також у порушення вимог ст. 232 ЦПК України суд першої інстанції безпідставно залишив без задоволення заяву відповідача про перегляд заочного рішення, хоча останній надав суду докази його неналежного повідомлення про судовий розгляд, а також послався на докази, які на його думку, істотно впливають на правильність вирішення справи.

Зокрема, відповідач зазначав про односторонню зміну позивачем розміру процентної ставки та ненадання доказів у підтвердження розміру заборгованості.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, позбавило

- 3 -

відповідача можливості надати докази у підтвердження своїх заперечень та призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і запечень.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що право кредитора вимагати дострокового повернення кредиту наступає у разі прострочення позичальником повернення чергової частини кредиту, тому позивач повинен був надати суду докази у підтвердження даних обставин, а також довести розмір заборгованості, яку просить стягнути з відповідача.

Під час розгляду справи апеляційним судом представник відповідача не заперечував укладення з позивачем кредитного договору та отримання відповідачем грошових коштів, а також припинення внесення щомісячних платежів з 15 червня 2015р.

Пунктом 5.1 кредитного договору сторони погодили, що банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту за договором у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць.

Отже, у банку виникло право вимоги до позичальника про дострокове повернення кредиту у повному обсязі.

Підтверджуючи розмір заборгованості, позивач надав суду першої інстанції розрахунок заборгованості, згідно якого станом на 14 серпня 2015р. заборгованість ОСОБА_1 становить: за кредитом - 65 080,47 доларів США, за процентами - 2 654,75 доларів США, по пені - 805,37 доларів США.

При цьому, у розрахунку зазначено, що з 15 вересня 2008р. процентна ставка за кредитним договором становить 16,50% річних.

Пунктом 5.2. кредитного договору сторони погодили, що банк має право змінити розмір процентів за користування кредитом у разі зміни ситуації на світових фінансових ринках або на фінансовому ринку України, облікової ставки НБУ, індексу інфляції (споживчих цін), загальновизнаних внутрішньодержавних та/або міжнародних грошових та/або фондових індексів, змін в діючому законодавстві, тощо. Про зміну розміру процентної ставки по кредиту та внесення у зв'язку із цим змін в додаток № 1 до договору банк повідомляє позичальника за 7 днів до моменту настання таких змін шляхом направлення рекомендованого листа на адресу позичальника, зазначену у розділі І договору. У зв'язку зі зміною процентної ставки в разі настання події, незалежної від волі сторін, позичальник цим надає свою згоду на внесення змін до додатку № 1 до договору та викладення додатку № 1 у новій редакції. Сторони погоджуються, що оновлений додаток №

- 4 -

1 набуває чинності з дати зміни розміру процентної ставки. Оновлений розрахунок сукупної вартості кредиту та графік платежів по кредиту, який скасовує попередній і стає невід'ємною частиною договору, позичальник отримує в банку самостійно.

Проте, позивачем суду першої інстанції не було надано доказів повідомлення відповідача про зміну процентної ставки, а також не був наданий оновлений додаток № 1 до договору-графік погашення заборгованості.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу, представник позивача посилався на те, що відповідач відповідно до пункт 5.2. кредитного договору у належний спосіб був повідомлений про зміну процентної ставки, у підтвердження чого надав лист без зазначення адресата та дати, у якому зазначається про те, що банк змушений підняти ставки по операціям в середньому на 3-4%.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що зазначений лист не є належним повідомленням відповідача про зміну процентної ставки відповідно до пункту 5.2. умов кредитного договору, оскільки не містить ім'я адресата, а також розмір нової процентної ставки, який встановлюється за договором, укладеним з відповідачем. Також представником позивача не було надано суду доказів отримання відповідачем вказаного листа.

Частиною 2 статті 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Оскільки представник позивача у судові засідання не з'являвся, що позбавляло можливості суд апеляційної інстанції встановити обставини та порядок нарахування заборгованості, та усуваючи допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, колегія суддів 13 грудня 2016р. за клопотанням представника відповідача призначила по справі судову економічну експертизу для з'ясування чи підтверджується розмір заборгованості за кредитним договором, який визначений позивачем, наданими ним суду документами.

Згідно висновку судово-економічної експертизи, яка проведена експертом Українського центру судових експертиз Барабаш Р.В. 27 лютого 2017р., виходячи з наданих документів, неможливо підтвердити документально заявлений у позовній заяві ПАТ «Альфа-Банк» розмір заборгованості (по тілу кредиту, відсоткам та пені) ОСОБА_1 за кредитним договором № 800003652, який він уклав з ПАТ «Альфа-Банк», станом на 14 серпня 2015р., розрахунком заборгованості, наданим ПАТ «Альфа-Банк».

При цьому, з мотивувальної частини висновку експертизи вбачається, що такий висновок обґрунтовується тим, що матеріали справи не містять первинних документів, які могли б підтверджувати або спростовувати факти надання, видачі (отримання) грошових коштів в готівковій формі, внутрішніх нормативних актів банку, які визначать облікову політику банку, обрання форми бухгалтерського обліку як певної системи регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних банком форм документів бухгалтерського обліку.

Отже, позивачем не надано належних доказів у підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором № 800003652, який був укладений сторонами 15 квітня 2008р.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що 16 січня 2017р. на адресу позивача направлявся лист про необхідність надання експерту додаткових документів для проведення експертизи, який був отриманий позивачем 20 січня 2017р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (с.с.222 т.1).

При цьому, у листі судом роз'яснювалися наслідки ненадання документів, які передбачені ст. 146 ЦПК України. Проте, він був проігнорований позивачем

Також з мотивувальної частини висновку експертизи вбачається, що за банківською випискою по рахунку № НОМЕР_1 за період з 15 квітня 2008р. по 12 грудня 2016р.

- 5 -

значиться загальне зарахування грошових коштів від ОСОБА_1 на користь банку 101 419,53 доларів США з призначенням - погашення кредиту за кредитним договором від 15 квітня 2008р. № 800003652. Однак, з наданих відповідачем квитанцій за період з 2008р. по 2015р. вбачається сплата заборгованості за кредитним договором на користь банку 227 790 доларів США та 93399грн., і 10 510,31грн. - 15 квітня 2008р.

У зв'язку із ненаданням банком документів експерту та неявкою представника банку у судове засідання, судом апеляційної інстанції у порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України 21 березня 2017р. на адресу керівництва банку був направлений лист про забезпечення явки представника банку у судове засідання 4 квітня 2017р. для з'ясування обставин, які мають істотне значення для вирішення даної справи. Вказаний лист був отриманий банком 27 березня 2017р., однак, проігнорований, а представник банку для участі у судовому засіданні направлений не був.

Таким чином, позивач не скористався своїм правом на надання належних доказів у підтвердження своїх позовних вимог та спростування висновків експерта.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачем не було надано належних та достатніх доказів у підтвердження розміру заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором.

Крім того, у порушення вимог ст. 192 ЦК України, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та усупереч правовому висновку, який був зроблений на спільному засіданні судової палати у господарських справах та судової палати у цивільних справах Верховного Суду України 1 квітня 2015р. у справі 3-29гс15, позивачем пеня нарахована у доларах США, її еквівалент у гривні визначений із остаточної суми і за курсом долара до національної валюти станом на 14 серпня 2015р.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, так як позивачем не надано належних та допустимих доказів у підтвердження розміру заборгованості відповідача за кредитним договором № 800003652 від 15 квітня 2008р.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідачем за подачу апеляційної скарги був сплачений судовий збір у сумі 4019грн., який підлягає стягненню з позивача на користь відповідача у зв'язку із задоволенням апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у позові Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 4019грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом

двадцяти днів.

Головуючий: Судді: