Справа № 466/9039/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 лютого 2017 р. Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Ковальчук О.І.

при секретарі Ваврин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 міського центру зайнятості до ОСОБА_2 Меселе про стягнення коштів, -

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 15625,30 гривень в рахунок повернення допомоги по безробіттю, а також судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що ОСОБА_1 міський центр зайнятості є органом Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (надалі - Фонд), що діє від імені Фонду відповідно до законів України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", "Про зайнятість населення".

ОСОБА_2 Меселе звернувся до ОСОБА_1 міського центру зайнятості в пошуках роботи 06.08.2015р. та було надано статус безробітного 06.08.2015 року відповідно до ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» на підставі поданої заяви. За час перебування на обліку отримував у центрі зайнятості матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю.

Згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення на випадок безробіття відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», отримана інформація від ДФС про отримання відповідачем доходу в період перебування на обліку як безробітний. На підтвердження цих даних здійснено перевірку достовірності інформації отриманої при обміні даними з ДФС, (акт розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення на випадок безробіття відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» 263 від 11.08.2016 року) та з'ясовано, що ОСОБА_3 під час перебування на обліку як безробітний у ОСОБА_1 міському центрі зайнятості зарахований на навчання у Київський національний університет імені ОСОБА_4 з 01.12.2015 року і відповідно підлягав зняттю з обліку як безробітний з 01.12.2015 року.

Відповідно до ст.44 Закону України «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні зобов'язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади ,що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч.1 ст.45 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції реєстрація безробітного припиняється у разі вступу на навчання за денною формою.

Відповідно до п.п. 1 п.37 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу та ведення обліку осіб, які шукають роботу» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року №198 передбачено: центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня вступу на навчання за денною формою, у тому числі використанням ваучера.

Відповідно до п.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» «...безробітні зобов'язані своєчасно падати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг». »

П. З ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено: «сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних

послуг».

У зв'язку із не повідомленням ОСОБА_3 спеціалістів центру зайнятості про вступ на навчання у Київський національний університет імені ОСОБА_4 з 01.12.2015 року, а саме не виконання обов'язків зареєстрованого безробітного, відповідач безпідставно продовжував отримувати допомогу по безробіттю та перебувати на обліку як безробітний в результаті чого завдав матеріальної шкоди ОСОБА_1 міському центру зайнятості.

ОСОБА_1 міським центром зайнятості ОСОБА_2 скеровано претензію 12.08.2016 року про відшкодування коштів у сумі 15 625,30 грн., яка залишена без задоволення, а тому просить стягнути вказану суму у судовому порядку. Просить позов задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, покликаючись на підстави та мотиви викладенні в позові. Просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. За згодою представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 міський центр зайнятості є органом Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що діє від імені Фонду відповідно до законів України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", "Про зайнятість населення".

ОСОБА_2 Меселе звернувся до ОСОБА_1 міського центру зайнятості в пошуках роботи 06.08.2015р. та було надано статус безробітного 06.08.2015 року відповідно до ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» на підставі поданої заяви. За час перебування на обліку отримував у центрі зайнятості матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю.

Згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення на випадок безробіття відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», отримана інформація від ДФС про отримання відповідачем доходу в період перебування на обліку як безробітний. На підтвердження цих даних здійснено перевірку достовірності інформації отриманої при обміні даними з ДФС, (акт розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення на випадок безробіття відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» 263 від 11.08.2016 року) та з'ясовано, що ОСОБА_3 під час перебування на обліку як безробітний у ОСОБА_1 міському центрі зайнятості зарахований на навчання у Київський національний університет імені ОСОБА_4 з 01.12.2015 року і відповідно підлягав зняттю з обліку як безробітний з 01.12.2015 року.

Відповідно п.7 ч.1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Згідно ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законом, доходів.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, щодо зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну і (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно- технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», допомога по безробіттю є видом забезпечення за цим Законом.

У відповідності до п.п. 1 п.37 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу та ведення обліку осіб, які шукають роботу» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року №198 передбачено: центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня працевлаштування за наймом на умовах трудового договору (контракту).

Частиною 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

П. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено: «сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг».

У зв'язку із не повідомленням ОСОБА_3 спеціалістів центру зайнятості про вступ на навчання у Київський національний університет імені ОСОБА_4 з 01.12.2015 року, а саме не виконання обов'язків зареєстрованого безробітного, відповідач безпідставно продовжував отримувати допомогу по безробіттю та перебувати на обліку як безробітний в результаті чого завдав матеріальної шкоди ОСОБА_1 міському центру зайнятості.

ОСОБА_1 міським центром зайнятості ОСОБА_2 скеровано претензію 12.08.2016 року про відшкодування коштів у сумі 15 625,30 грн., яка залишена без задоволення

Відповідно до п. 6 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних, затвердженого постановою КМУ № 219 від 14.02.2007 року, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до п.7 цього Порядку.

Згідно з п. 7 Порядку, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Враховуючи висновок у справі про стягнення з фізичної особи зайво виплачених сум допомоги по безробіттю, висловлений колегією суддів Судової палати у цивільних справах та судової палати в адміністративних справах 22.09.2015 року №21-2209а-15, зводиться до того, що такий спір є не публічно-правовим, а приватно-правовим і має розглядатися за правилами цивільного судочинства (постанова Верховного Суду України від 22.09.2015 року №118/3781/14).

Отже, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо повернення вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч. 3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, виходячи із встановлених судом обставин та відповідних їм правовідносин, суд знаходить, що позовні вимоги являються обґрунтованими, доказаними і такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума отриманої ним допомоги по безробіттю в розмірі 15625,30 грн.

Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати в розмірі 1378 грн. судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, Законом України «Про зайнятість населення», Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 Меселе в користь позивача ОСОБА_1 міського центру зайнятості 15625,30 гривень в рахунок повернення допомоги по безробіттю.

Стягнути з ОСОБА_2 Меселе в користь позивача ОСОБА_1 міського центру зайнятості - 1378 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м.Львова за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_5