Справа № 683/1739/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої-судді Бондарчук Л.А..

секретаря Повзун С.В.

з участю : позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

представника органу опіки та

піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської

міської ради Сторожук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відібрання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, призначення опікунства та стягнення аліментів,

встановив:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 і просить відібрати у неї малолітню доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та передати дитину йому на виховання.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що в період перебування в шлюбі із ОСОБА_8 у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_2 дружина померла. З того часу дитина проживає з матір»ю покійної дружини ОСОБА_4 у АДРЕСА_1.

Зазначає, що він постійно приїжджав до доньки та забезпечував її усім необхідним, а коли знайшов постійне місце роботи запропонував відповідачці віддати йому дитину, на що остання категорично заперечила й звернулась до органу опіки і піклування з приводу позбавлення його батьківських прав. Оскільки він є рідним батьком ОСОБА_7, тому вважає, що відповідачка безпідставно утримує у себе дитину, й просить її відібрати та передати йому на виховання.

До початку розгляду судом справи по суті ОСОБА_4 подала зустрічний позов до ОСОБА_2, у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її онуки ОСОБА_7, призначити її опікуном малолітньої та передати дитину їй на виховання. Крім того, просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на доньку ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування зустрічного позову посилається на те, що ОСОБА_2 через 7 дні після народження ОСОБА_7 покинув сім»ю та виїхав проживати в інше місце. З того часу жодних контактів ні з дружиною, а ні з донькою відповідач не підтримував, матеріальної допомоги на утримання доньки не надавав, участі у її вихованні не приймав.

Усі витрати по утримання та вихованню дитини несе вона, а тому вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів.

Протокольною ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 листопада 2016 року вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_4 об»єднано в одне провадження із первісним позовом ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просять позов задоволити, зустрічний позов не підтримують, вважають його безпідставним та просять відмовити у його задоволенні.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 просять відмовити в задоволені первісного позову, посилаючись на те, що дитина є маленькою та не знає свого батька, а тому її відібрання буде суперечити інтересам дитини. Крім того, позивач не зможе забезпечити дитину усіма необхідними умови для її виховання. При цьому відповідачка вказала, що не перешкоджає ОСОБА_2 зустрічатись з дитиною та спілкуватись з нею. Зустрічні позовні вимоги підтримали у повному обсязі й просять їх задоволити.

Орган опіки та піклування виконкому Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області подав до суду письмовий висновок, згідно якого ОСОБА_2 створив усі необхідні умови для проживання у нього малолітньої доньки й підстав для позбавлення його батьківських прав немає.

Орган опіки та піклування виконкому Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області у своєму висновку не заперечує щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_7.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов ОСОБА_2 слід задоволити, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 серпня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_8. зареєстрували шлюб.

В період шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_7.

Заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 квітня 2015 року ОСОБА_2 зобов»язано сплачувати аліменти на користь ОСОБА_8 на доньку ОСОБА_7 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 березня 2015 року. Станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 заборгованість по аліментах становить 1559 грн. 82 коп.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла.

Після смерті матері малолітня ОСОБА_7 проживає у сім»ї своєї баби ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1.

Батько дитини ОСОБА_2 зареєстрований та проживає по АДРЕСА_2. За місцем проживання зарекомендував себе з позитивної сторони.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до положень п.2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини.

Згідно із статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім»ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров»я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до проз»ясень, даних в пунктах 16 та 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно

впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов»язків.

Аналіз положень ст.164 СК України дає підстави для висновку, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які своєю винною поведінкою ухиляються від виховання дитини та виконання батьківських обов'язків.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_8 не ставила питання про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_7. Після смерті ОСОБА_8 дитина залишилась проживати у сім»ї баби ОСОБА_4

Як пояснив ОСОБА_2, після смерті дружини він не забрав дитину до себе, оскільки через малолітній вік не хотів її травмувати. Вказав, що відносини із ОСОБА_4 після смерті дружини стали напруженими, однак у березні 2016 року він провідував доньку, привозив подарунки, а у червні 2016 року відвідав дільничного лікаря ОСОБА_10, у якої цікавився здоров»ям дитини. Після того, як він дізнався, що ОСОБА_4 має намір позбавити його батьківських прав, вирішив забрати дитину, однак остання в добровільному порядку доньку не віддає.

Зазначені обставини підтвердили допитані судом свідки ОСОБА_10 - дільничний лікар, батьки позивача: ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Крім того, ту обставину, що ОСОБА_2 відвідував після смерті дружини доньку підтвердила і свідок ОСОБА_13 - сусідка ОСОБА_4

Решту допитаних судом свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 вказували, що їм не відомо чи відвідував ОСОБА_2 доньку після смерті дружини.

Разом з тим, суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_19, які вказували, що ОСОБА_2 не цікавився донькою та не приходив до неї, оскільки зазначені свідки лише періодично бувають у ОСОБА_4, а покази свідка ОСОБА_20 зводяться лише до того, що ОСОБА_4 не чинить перешкод ОСОБА_2 у спілкування з дитиною.

Відповідно до положень ч.4 та 5 ст. 19 СК України у справах про позбавлення батьківських прав орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв»язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області у своєму висновку від 02 грудня 2016 року вказує про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_7.

У своєму висновку від 21 квітня 2016 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради не заперечує проти позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_7.

При вирішенні даного спору суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування виконкому Старокостянтинівської міської ради, оскільки він є неконкретним й у ньому не має чіткої відповіді щодо доцільності чи не доцільності позбавлення батька батьківських прав з урахуванням інтересів дитини.

Оцінюючи усі досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 вживає заходів щодо спілкування з донькою та щодо її утримання, має намір та бажання в подальшому виконувати свої батьківські обов»язки належним чином, про що свідчить його категоричне заперечення проти позову.

Отже, підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відсутні.

Відмова у задоволені позову ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 виключає можливість призначення її опікуном дитини та стягнення на її користь аліментів.

Судом також встановлено, що на час розгляду справи ОСОБА_4 утримує в себе малолітню ОСОБА_7 і в добровільному порядку не віддає дитину батькові ОСОБА_2

Відповідно до ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Статтею 163 цього Кодексу передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-ІІІ від 26 квітня 2001 року встановлено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю.

Оскільки на час розгляду справи мати малолітньої ОСОБА_7 померла, а правові підстави перебування малолітньої ОСОБА_7 у баби ОСОБА_4 відсутні, тому ОСОБА_2 на правах батька дитини обґрунтовано вимагає її відібрання у відповідачки.

З огляду на викладене, малолітню ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, слід відібрати у ОСОБА_4 та передати батькові ОСОБА_2

Оскільки позов ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі, тому на підставі ст.88 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 551 грн. 20 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 задоволити.

Малолітню ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 відібрати у ОСОБА_4 та передати батькові ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 551,20 грн. судового збору.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, призначення опікунства та стягнення аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя