У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 13 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «Всеукраїнський АкціонернийБанк») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 15 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір та 26 листопада 2008 року додатковий договір до нього, за якими ОСОБА_4 отримав кредит на придбання нерухомого майна у розмірі 50 тис. доларів США зі платою 16, 50 % річних строком користування до 15 жовтня 2032 року. Відповідач зобов'язався щомісячно за графіком поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням у сумі, не меншій суми чергового платежу за графіком. Виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечено порукою ОСОБА_5 за договором від 15 жовтня 2007 року.

Внаслідок неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитом станом на 19 грудня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 767 357 грн 81 коп., а саме: за кредитом - 382 297 грн 20 коп., проценти - 324 984 грн 75 коп., комісія - 4 620 грн 75 коп., штраф - 55 455 грн 11 коп.

Крім того, між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_5 15 жовтня 2007 року укладено договір поруки, за яким вона зобов'язалася солідарно відповідати перед ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» за повне виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором.

У лютому 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду із указаним вище зустрічним позовом, посилаючись на те, що додатковою угодою від 26 листопада 2008 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_4 збільшено плату за користування кредитом із 13 % до 16,5 %, а також сторони кредитного договору встановили плату за обслуговування кредиту щомісячно по 75 грн 75 коп., чим збільшився обсяг відповідальності поручителя без її згоди, ОСОБА_5 просила суд визнати договір поруки від 15 жовтня 2007 року та зобов'язання за цим договором припиненими.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 6 травня 2014 року позов ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором від 15 жовтня 2007 року у розмірі 767 357 грн 81 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 15 липня 2014 року змінено рішення суду першої інстанції у частині розміру заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором від 15 жовтня 2007 року у розмірі 723 919 грн 75 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 15 липня 2014 року скасовано у частині вирішення позову ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 15 липня 2014 року залишено без змін.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 13 квітня 2016 року рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 6 травня 2014 року в частині розміру заборгованості за кредитним договором, стягнутої солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», змінено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором від 15 жовтня 2007 року у сумі 723 919 грн 75 коп.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що відповідачі взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконують, кошти не повертають, а тому з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у солідарному порядку слід стягнути кредитну заборгованість.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення районного суду в частині розміру кредитної заборгованості, виходив із того, що сума штрафу у розмірі 43 244 грн 22 коп. має бути виключена із нарахованого штрафу та із загальної суми заборгованості, оскільки банк штучно створив базу нарахування штрафу у квітні 2013 року та не надав іншого розрахунку. Також зазначено, що відсутня заява ОСОБА_4 про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення заборгованості по кредиту та процентах, яка подана до винесення рішення місцевим судом.

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами установлено, що 15 жовтня 2007 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір та 26 листопада 2008 року додатковий договір до нього, за якими ОСОБА_4 отримав кредит на придбання нерухомого майна у розмірі 50 тис. доларів США зі платою 16,5 % річних на строк до 15 жовтня 2032 року. Відповідач зобов'язався щомісячно за графіком поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням у сумі, не меншій суми чергового платежу за графіком. Виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечено порукою ОСОБА_5 за договором від 15 жовтня 2007 року. Внаслідок неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитом станом на 19 грудня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 767 357 грн 81 коп., а саме: за кредитом - 382 297 грн 20 коп., проценти - 324 984 грн 75 коп., комісія - 4 620 грн 75 коп., штраф - 55 455 грн. 11 коп., яку банк заявив до стягнення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом апеляційної інстанції зазначено, що без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони.

Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року 6-738цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Судом апеляційної інстанції установлено, що у матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_4 про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення заборгованості по кредиту та процентам, яка подана до винесення рішення місцевим судом, згідно із вимогами ч. 3 ст. 267 ЦК України, таку заява подано лише до вимог про стягнення неустойки.

Проте судом апеляційної інстанції не було звернуто уваги на доводи відповідача про наявність підстав для застосування строків позовної давності, які викладені у запереченнях на позовну заяву та письмових дебатах, викладених до ухвалення судом першої інстанції рішення. Зокрема, відповідачем ОСОБА_4 зазначено, що сума заборгованості по кредиту, відсоткам за користування кредитними коштами та комісії, яка була нарахована банком згідно із графіком погашення заборгованості по кредиту і відсоткам з 21 грудня 2008 року по 21 грудня 2010 року, у зв'язку із пропуском строку позовної давності не підлягає стягненню.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом (ч. 4 ст. 10 ЦПК України).

За таких обставин, суд у порушення ст. ст. 212-214 ЦПК України на вказане уваги не звернув та не сприяв всебічному й повному з'ясуванню обставин справи.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом не встановлені, судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 13 квітня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик