РІШЕННЯ

Іменем України

07.02.2017 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 «Гравіс кіно» телеканал 2+2 про спростування недостовірної інформації, поширеної про неї, позивача, 18 липня 2016 року телеканалом 2 + 2 у рубриці «Секретні матеріали» в тій самій рубриці в той самий час та стягнення солідарно з ОСОБА_3 «Гравіс кіно» і ОСОБА_2 на її користь 10000 (десять тисяч) грн.. 00 коп. матеріальної шкоди та 30000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із позовом про спростування недостовірної інформації, поширеної про неї, позивача, 18 липня 2016 року телеканалом 2 + 2 у рубриці «Секретні матеріали» в тій самій рубриці в той самий час та стягнення солідарно з ОСОБА_3 «Гравіс кіно» і ОСОБА_2 на її користь 10000 (десять тисяч) грн.. 00 коп. матеріальної шкоди та 30000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

В обгрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що з народження наділена даром ясновидіння та використовує його допомагаючи людям. 08.07.2016 року до неї на прийом прийшов відповідач ОСОБА_4 із жінкою, що назвав своєю дружиною та попросив про допомогу. Після проведення над ним ритуалу по зняттю порчі , останній зізнався, що є журналістом.

18.07.2016 року на телеканалі «2+2» у програмі «Секретні матеріали» вона побачила сюжет про сеанс проведений над ОСОБА_4 , знятий прихованою камерою, без отримання жодних дозволів та згоди. В коментарях до сюжету її було названо шахрайкою , такою, що обманює людей.

Відтак, вважає,що такі дії відповідача були спрямовані на її дескридитацію та приниження її честі та гідності, а тому їй заподіяно матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування розміру матеріальних та моральних збитків покликається на те, що вона перенесла нервовий стрес, зверталась до лікаря, який прописав їй коштовні медикаменти.

Просить суд зобов»язати відповідачів спростувати недостовірну інформацію , поширену про неї 18.07.2016 року телеканалом «2+2» у рубриці «Секретні матеріали» та стягнути із відповідачів солідарно матеріальну шкоду в розмірі 10 000 грн. та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

В судове засідання позивач не прибула, подала заяву про слухання справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовних вимог не визнав, покликавшись на свої письмові заперечення відповідно до яких, вважає позов безпідставним. Закон України « Про інформацію», який дає тлумачення поняття «оціночних суджень», за які ніхто не можу бути притягнутий до відповідальності , так як кожен має право на свободу висловлювань. Крім того, вважає, що позивач не довела фактів викладених у позові, зокрема не підтвердила діагноз, що був поставлений під час сеансу. Також зазначає, що позивач дійсно обманом виманює у людей гроші, оскільки систематично, протягом тривалого часу займається цілительством та ясновидінням, ставлячи людям діагнози, від яких сама їх і «виліковує», без жодних ліцензій та сплати податків за таку діяльність. Із цих підстав, вважає, що факти та судження, його, як журналіста, висловлені в сюжеті мають всі підстави.

Просить суд звернути увагу, що розмір матеріальної та моральної шкоди не підтверджений жодними доказами приписами та висновками лікаря, не доведено причинно наслідкового зв»язку між зазначеною шкодою та оприлюдненням спірної передачі. Просить відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 «Гравіс кіно» «телеканал «2+2» в судовому засіданні позовних вимог також не визнав, покликавшись на письмові заперечення, відповідно до яких, вважає позовні вимоги необґрунтованими з огляду на те, що єдиним доказом сповіщення спірного сюжету телеканалом, є запис телепередачі у незмінній формі. Натомість, позивач долучає диск із записом невідомого походження, відтак нею не доведено факт сповіщення спірного відео сюжету. Крім того, позивачем не надано жодних доказів недостовірності інформації,викладеної в сюжеті, а розмір матеріальної та моральної шкоди нічим не обґрунтований , як і не надано доказів про наявність причинно наслідкового зв»язку між протиправними діями відповідачів та шкодою, зазначеною у позові. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення відповідачів, дослідивши письмову заяву позивача та матеріали справи,переглянувши відеозаписи, суд приходить до висновку , що у задоволенні позовних вимог слід відмовити за недоведеністю таких.

Відповідно до ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно із ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

У відповідності до ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань.

Згідно зі ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Так, позивач стверджує, що 18.07.2016 року на телеканалі «2+2» у програмі «Секретні матеріали» вийшов сюжет про сеанс проведений нею, як цілителькою, над ОСОБА_4 ,що був зазнятий прихованою камерою, без отримання жодних дозволів та згоди. В коментарях до сюжету її було названо шахрайкою , такою, що обманює людей.

У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» , зазначено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК, обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до положень п.1 ст.10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на свободу вираження поглядів.

Згідно із ч.1, ст.47-1 Закону України «Про інформацію», під інформацією розуміється документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Частиною 2 ст. 47-1 вказаного Закону передбачено, що оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Роз'ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 15 Постанови від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», визначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Положеннями ст. 60 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем, всупереч вказаним вимогам, не наведено факту виходу в ефір оспорюваної передачі та способу поширення інформації, а також не надано жодного доказу поширення відповідачем телепередачі «Секретні матеріали», в якій міститься телесюжет щодо позивача , у будь-який спосіб.

Наведені обставини виключають наявність в діях відповідача юридичного складу правопорушення, який надавав би позивачу можливість реалізувати своє право на судовий захист, а тому у задоволенні вимог позивача щодо захисту честі, гідності та ділової репутації слід відмовити за недоведеністю.

Що стосується позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 10 тис грн.., то у задоволенні таких слід відмовити, оскільки розмір матеріальної шкоди нічим не обгрутовано, не доведено походження чеків, долучених до справи, факту звернення до лікаря, його приписів та рекомендацій щодо лікування. Крім того, кошти витрачені на купівлю ліків, що зазначені у чеках, є неспіврозмірними до розміру заявленої матеріальної шкоди .

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, необхідно враховувати роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» , якою визначено, що критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження, критичні рецензії творів не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із п. 4 вказаної Постанови , у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

До того ж, при визначенні розміру моральної шкоди слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності, а визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою.

Однак, в ході судового розгляду позивачем не було надано суду жодного доказу у підтвердження вказаної позовної вимоги, а тому у задоволенні такої теж слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 169, 208-210, 212- 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 «Гравіс кіно» телеканал 2+2 про спростування недостовірної інформації, поширеної про неї 18 липня 2016 року телеканалом 2 + 2 у рубриці «Секретні матеріали» в тій самій рубриці в той самий час та стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 «Гравіс кіно» і ОСОБА_2 на її користь 10000 (десять тисяч) грн.. 00 коп. матеріальної шкоди та 30000 (тридцять тисяч) грн.. 00 коп. моральної шкоди, за недоведеністю таких.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з часу його проголошення, а позивачем з часу отримання його копії, через суд, що ухвалив рішення.

Суддя В.Кузь