Справа № 127/1036/17
Провадження № 2-о/127/119/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.02.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Тронт М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Літинського районного управління юстиції у Вінницькій області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою за участю заінтересованої особи: відділ ДРАЦС РС Літинського РУЮ у Вінницькій області про встановлення факту, що має юридичне значення.
Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дяківці Літинського району Вінницької області, про що 31.01.1950 року Дяковецьким сільзагсом було видано свідоцтво про народження НОМЕР_1 . Дівоче прізвище ОСОБА_2 на ОСОБА_3 заявник змінила після реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 .
Відповідно до свідоцтва про народження мати ОСОБА_1 ОСОБА_5 вказана як українка, та батько - ОСОБА_6 вказаний як українець, хоча був фактично поляком.
Батько ОСОБА_1 ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що посвідчується посвідкою про народження № 723870, виданою відділом РАГС народного комісаріату внутрішніх справ СРСР, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження за 1939 рік у вересні зроблений відповідний запис № 4. Форма посвідки не містить графи національність.
Матір`ю батька заявниці була ОСОБА_7 , що посвідчується вищевказаною посвідкою. Відповідно до паспорту серії НОМЕР_2 виданому 08.05.1941 року, ОСОБА_7 за національністю була полькою.
Оскільки з 2007 року Республікою Польща громадянам України польського походження надаються окремі пільги та гарантії, а ситуація, що склалася в країні позбавляє заявниці права скористатися даними правами.
Наведене змусило заявника звернутись до суду з даним позовом.
В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_8 заяву про встановлення факту підтримав, обґрунтовуючи її викладеними в ній обставинами, просив суд її задоволити.
Представник Літинського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду лист в якому у вирішенні даного спору покладається на розсуд суду та просить суд справу розглянути у його відсутність.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 та її батько ОСОБА_6 за національністю є поляками. Вони тривалий час дружать сімями, ходять на різні християнські свята, в тому числі до заявниці та її батька, які святкують за католицьким календарем.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви і наявність підстав для її задоволення з огляду на наступне.
ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дяківці Літинського району Вінницької області, про що 31.01.1950 року Дяковецьким сільзагсом було видано свідоцтво про народження НОМЕР_1 .
Дівоче прізвище ОСОБА_2 на ОСОБА_3 заявник змінила після реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 17.06.1972 року.
Батько ОСОБА_1 ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що посвідчується посвідкою про народження № 723870, виданою відділом РАГС народного комісаріату внутрішніх справ СРСР, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження за 1939 рік у вересні зроблений відповідний запис № 4. Форма посвідки не містить графи національність.
Матір`ю батька заявниці була ОСОБА_7 , що посвідчується посвідкою про народження № НОМЕР_4 .
Відповідно до паспорту серії НОМЕР_2 , виданому 08.05.1941 року, ОСОБА_7 за національністю була полькою.
Відповідно до ст. 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду та віросповідання.
Відповідно до вимог ст.ст. 269, 270, 300 ЦК України, право на національність є особистим немайновим правом.
Згідно ст. 269 ЦК України, особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом, а відповідно до ст. 271 цього ж кодексу, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.
Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.
Згідно положень ст. 1 та ст. 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.
Відповідно ст. 11 Закону України від 26 червня 1992 року «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян в будь якій формі до відмови від своєї національності не допускається.
Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян.
Частиною 7 статті 235 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З врахуванням наведеного, суд дійшов до переконання про наявні в справі доказів належності заявника і її батька до осіб польської національності достатні для задоволення вимог заяви.
З врахуванням наведеного, керуючись ст. 35 Конституції України, ст. ст. 269, 270 ЦК України, ст. ст. 57-61, 212-215, 218, 234, 256 ЦПК України, ст. 11 закону України «Про національні меншини в Україні»,
в и р і ш и в :
Заяву задоволити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що батько ОСОБА_1 ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , за національністю є поляками.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя