Справа № 522/328/15-ц

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 р. м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення по справі за позовом Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Довженка, 4, 4-а» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та майнової шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Довженка, 4, 4-а», Дочірнього підприємства «НАША ЗАБОТА» ЧП «ЖЕК «НАШ ДІМ» про визнання недійсним договору,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1. звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про розстрочку виконання рішення справі за позовом Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Довженка, 4, 4-а» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та майнової шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Довженка, 4, 4-а», Дочірнього підприємства «НАША ЗАБОТА» ЧП «ЖЕК «НАШ ДІМ» про визнання недійсним договору, за якою просила розстрочити виконання рішення на 20 місяців зі сплатою 2848,86 гривень щомісяці протягом 19 місяців та 2354,4 грн. в останній місяць.

В обґрунтування заяви відзначив, що вона є пенсіонеркою та отримує пенсію у розмірі 2848,86 грн.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримав заяву та просив її задовольнити.

Інші учасники процесу в судове засідання не зявились, хоча були повідомлені належним чином. причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.11.2015 року позов задоволено частково та стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Довженка, 4, 4-а» (суму заборгованості по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території, житлово-комунальні послуги у розмірі 63 853, 47 грн. (шістдесят три тисячі вісімсот пятдесят три гривень 47 коп.), стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, на користь Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Довженка, 4, 4-а» три проценти річних від простроченої суми у розмірі 923, 07 грн. (девятсот двадцять сім гривень 07 коп.) та розрахований індекс інфляції у розмірі 5 597, 08 грн. (пять тисяч пятсот девяносто сім гривень 08 коп.) та стягнуто судові витрати у розмірі 351,87 з кожного.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12.04.2016 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.11.2015 року в частині задоволеного позову скасовано. Позов Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Довженка,4,4-а» до ОСОБА_1 ( в скасованій частині) задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Довженка,4,4-а» заборгованість по оплаті за утримання будинку, прибудинкової території, житлово-комунальні послуги у розмірі 49403,35 грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 923,07 грн., інфляційні втрати у розмірі 5597, 08 грн., стягнуто з ОСОБА_1 на користь Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Довженка,4,4-а» судовий збір у сумі 559,24 грн.

У задоволенні позову Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Довженка,4,4-а» до ОСОБА_2 відмовити.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.12.2016 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.11.2015 року у не скасованій частині, рішення апеляційного суду Одеської області від 12.04.2016 року залишено без змін.

Відповідно до Основного Закону України держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання; усі субєкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій її території; обовязковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина пята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до ч. 1 ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Однак, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України, у п. 37 постанови № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" відповідно до статті 217 ЦПК визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні. Заяви сторін або державного виконавця про вчинення судом таких же дій при виконанні рішення суду за наявності для цього підстав розглядаються в порядку, встановленому статтею 373 ЦПК, за результатами вирішення яких постановляється ухвала.

У свою чергу ст. 373 ЦПК закріплено положення, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналогічне положення міститься і в ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» відстрочки або розстрочка виконання, встановлення чи заміна способу і порядку виконання рішення допускається лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення, або роблять його неможливим.

Підставою для застосування статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» є наявність обєктивних обставин, що ускладнюють або роблять неможливим застосування загального порядку примусового виконання рішень.

Розстрочка - спосіб виконання зобов'язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановленими наперед.

При вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо) (п.10 постанови Пленуму ВСУ №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження»).

Конституційний Суд України також зазначає, що розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Тобто, за судовою практикою до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та які є підставою для розстрочки його виконання, належать хвороба боржника або членів його сімї, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи-боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. (Така правова позиція викладена у рішенні Конституційного суду України від 26.06.2013 року у справа № 1-7/2013 за конституційним зверненням акціонерної компанії «Харківобленерго»).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Суд вбачає, що заявниця є пенсіонеркою та отримує пенсію у розмірі 2848,86 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 та автомобіль MINI СOOPER 2008 року випуску, д.р.н. ВН 0316 СЕ, на яке може бути звернення стягнення в межах виконавчого провадження.

Чинним законодавством передбачено стягнення заборгованості з пенсій. Проте суду не надано доказів щодо неможливості стягнення також заборгованості з відповідача у порядку виконавчого провадження за рахунок іншого майна.

Тому, заява в частині розстрочки виконання рішення підлягає відхиленню.

Керуючись ст. 3, 10, 11, 169, 210, 212-213, 231, 373 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання та встановлення способу та порядку виконання судового рішення відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, згідно ч.2 ст. 294 ЦПК України.

Суддя Домусчі Л.В.

31.01.2017