Справа №359/1371/17
Провадження №2-з/359/12/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Гомолі О.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась з вказаною заявою та обґрунтовує її тим, що вона предя-вила до Бориспільського міськрайонного суду позов про стягнення зі ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 209773 гривень 43 копійок та моральної шкоди в розмірі 30000 гривень. Відповідач не бажає добровільно відшкодовувати заподіяну ним шкоду. Великий розмір позовних вимог свідчить про те, що ОСОБА_2 може відчужити його майно. Це унеможливить виконання рішення суду про задоволення позову. Тому ОСОБА_3 просить суд накласти арешт на все майно відповідача: на його житловий буди-нок, мікроавтобус марки «Renault Trafic», номерний знак НОМЕР_1, а також інше рухоме та нерухоме майно.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримує заяву та просить суд задовольнити її.

Відповідач не зявився у судове засідання. Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України його не-явка не перешкоджає розгляду заяви.

Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, приєднані до заяви, суд дійшов до таких висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 предявила до Бориспільського міськрайонного суду позов про стягнення зі ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 209773 гривень 43 копійок та моральної шкоди в розмірі 30000 гривень (а.с.4-6).

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.3 ст.152 цього ж Кодексу види забезпечення позову мають бути спів-мірними із заявленими позивачем вимогами.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в абз.1 п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законо-давства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних ви-мог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, кот-ра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що ОСОБА_1 не подала жодного доказу на підтвердження того, що відповідач має намір відчужити його майно та з цією метою вживає заходи: від-шуковує покупців, розміщує обяви в засобах масової інформації або здійснює перед-договірну діяльність тощо. Сам по собі великий розмір позовних вимог не свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду. Доводи позивача ґрунтуються виключно на припущеннях, які не можуть підставою для накладен-ня обтяження на майно. Крім того, накладення арешту на все без виключення майно ОСОБА_4 не є співмірним розміру заявлених позивачем вимог.

З огляду на це суд вважає, що підстави для накладення арешту на все рухоме та не-рухоме майно відповідача відсутні.

Як вбачається з ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений в своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Безумовно, забезпечення цивільного судочинства становить суспільний інтерес. Однак накладення арешту на майноОСОБА_2 лише на підставі припущень позивача не виправдовує вказаний інтерес та буде призводити лише до свавільного втручання у право відповідача мирно володіти його майном.

Суд вважає, що запобігання порушення цього права є додатковою, але не менш ваго-мою підставою для відмови у задоволенні заяви.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.4 ст.209, ст.210 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову від-мовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_5