Справа 688/375/17
№ 2-о/688/19/17
Ухвала

Іменем України

14 лютого 2017 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Цідик А.Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Шепетівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про встановлення факту приналежності до польської національності,

встановила:

ОСОБА_1 звернувся до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області із заявою про встановлення факту приналежності до польської національності, посилаючись на те, що його дід ОСОБА_2 та прадід ОСОБА_3 були поляками, однак помилково зазначено, що їх національність українці. На його звернення про зміни до актових записів про народження діда та прадіда, він отримав висновки Шепетівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про неможливість внесення змін до актового запису. Встановлення факту приналежності до польської національності його діда та прадіда необхідно для того, щоб відновити та зберегти етнічне походження свого роду та скористатися пільгами, які гарантуються особам польського походження й передбачені Законами «Про карту поляка» та «Про репатріацію». Просив встановити факт приналежності його прадіда ОСОБА_3 та діда ОСОБА_2 до польської національності; внести зміни в актовий запис про народження діда ОСОБА_2 щодо національності його батька ОСОБА_3 з «українець» на «поляк»; внести зміни в актовий запис про шлюб діда ОСОБА_2 щодо національності нареченого з «українець» на «поляк».

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя дійшов висновку, що у відкритті провадження у цивільній справі належить відмовити з огляду на таке.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 234 ЦПК України).

Частиною 1 статті 256 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належить до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

ОСОБА_1 просить встановити факт належності свого діда та прадіда до польської національності. Такий факт не відноситься до переліку, що міститься в ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

Із змісту поданої заяви вбачається, що встановлення зазначеного факту потрібно заявнику для відновлення етнічного походження свого роду та відновлення його справжньої національності. Вказане обґрунтування свідчить про те, що встановлення факту національності не тягне для заявника правових наслідків.

На підставі Указу Президента України № 70/99 від 27 січня 1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991р. "Про порядок зміни громадянами України національності", і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи.

В заяві не зазначено та до неї не надано заявником доказів, які б підтверджували, що встановлення факту національності породжує для заявника правові наслідки, які передбачені іноземним законодавством.

Закон України «Про національні меншини в Україні» проголошує рівність політичних, соціальних, економічних та культурних прав і свобод громадян України - незалежно від їх національного походження.

За змістом положень Конституції України, Закону України «Про національні меншини в Україні» належність особи до певної національності залежить від її вільного волевиявлення і для реалізації особою своїх прав у цій сфері не потребує встановлення цього факту судовим рішенням, а не зазначення в актах реєстрації цивільного стану національності заявника та його предків "поляками", не перешкоджає заявнику дотримуватися польських звичаїв, традицій, культури та позиціонувати себе поляком, виявляти почуття національного самоусвідомлення.

Враховуючи, що за чинним українським законодавством жодний документ, що посвідчує особу громадянина, його національності не визначає факт належності особи до певної національності не має юридичного значення, а тому цей факт не може бути встановлений в судовому порядку.

Така позиція висловлена в узагальненні Верховного Суду України «Судова практика огляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року в п.п. 11 п. 4 якого зазначено, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності особи до певної національності.

Із змісту поданої ОСОБА_1 до суду заяви убачається, що він має намір на підставі рішення суду про належність діда та прадіда до польської національності та внесення відповідних змін (доповнень) до актів цивільного стану, які засвідчать його польське коріння скористуватися пільгами у Польщі.

В силу ч. 1 ст. 2, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 9 Закону України від 1 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793), внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

За змістом норм ст. 17 КАС України розгляд таких справ віднесений до юрисдикції адміністративних судів.

Отже, чинним законодавством визначений інший порядок внесення змін до актових записів цивільного стану, які засвідчують походження та національність особи, і порядок оскарження відмови у внесенні таких змін.

За таких обставин, суд виходить з того, що законодавством передбачено інший порядок установлення факту належності особи до певної національності та внесення змін про національність в актові записи шляхом внесення змін до актового запису, внаслідок чого заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст.122, ст.ст. 209-210 ЦПК України, суддя

ухвалила:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Шепетівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про встановлення факту приналежності до польської національності.

Копію ухвали невідкладно направити ОСОБА_1 разом із заявою та всіма доданими до неї документами.

Відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом (заявою).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її отримання до апеляційного суду Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Суддя А.Ю. Цідик