Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа № 711/9855/16-ц
Номер провадження2/711/144/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2017 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02.07.2016р. померла ОСОБА_4 мати сторін по справі. Спадкоємцями після її смерті є позивач та відповідач рідні брат та сестра.

Також зазначено, що померла ОСОБА_4 за життя була особою похилого віку, часто хворіла і потребувала постійного догляду. Останні роки не могла себе самостійно обслуговувати, пересуватись, потребувала неодноразового хірургічно-операційного втручання і довгого відновлюваного процесу. Так, з 20.10. - 06.11.20009р., 02.10.-19.10.2012р. та 18.06.-01.07.2013р. перебувала на стаціонарному лікуванні у медичних лікувальних закладах; неодноразово проходила курс лікування амбулаторно, оскільки мала ряд хронічних захворювань.

Крім того, позивач вказує, що доглядом за матір»ю, забезпеченням ліками, продуктами, побутовим обслуговуванням, транспортуванням в лікарні і додому, оплатою розрахунків займався саме він, за свої особисті кошти.

Про безпорадний стан ОСОБА_4 було достовірно відомо відповідачеві ОСОБА_3, яка більше 20ти років проживала в різних країнах, за кордоном. Жодного разу вона в Україну не приїздила, з матір»ю не спілкувалась, не надавала будь-якої матеріальної чи іншої допомоги; ігнорувала звернення позивача щодо надання матеріальної допомоги на ліки, операції.

Лише після смерті ОСОБА_4, відповідач приїхала до м. Черкаси і подала в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, позивач просить суд, - усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 (померла 02.07.2016р.); судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник - адвокат ОСОБА_5 повністю підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_6 повністю заперечувала проти позову та просила відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи позивача, представників сторін, показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 ОСОБА_11, ОСОБА_12 ОСОБА_13, ОСОБА_14, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що ОСОБА_4, 14.02.1943р. народження, померла 02.07.2016р. у віці 73 роки, що підтверджується даними свідоцтва про смерть (актовий запис №1743), що видане 05.07.2016р. Черкаським міськвідділом РАЦСу, серія І-СР №284024.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сторони по справі є рідними братом та сестрою і їхньою матір»ю є ОСОБА_4

Беззаперечним є той факт, що відповідач ОСОБА_3 тривалий час проживає за кордоном разом із своєю сім»єю.

За даними, які надані до суду приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_14»янецьким В.В. 24.02.2017р., - вбачається, що після смерті ОСОБА_4 відкрита спадкова справа №59690829, відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 23.02.2017р.

Протягом шестимісячного строку, передбаченого ст. 1270 ЦК, для прийняття спадщини до нотаріуса звернулися спадкоємці: ОСОБА_3 та ОСОБА_3, тобто сторони по справі, а також спадкоємець за заповітом ОСОБА_9. При цьому, спору щодо спадкових прав ОСОБА_9 між сторонами не існує. Також встановлено, що свідоцтва про право на спадщину нотаріусом не видавались.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

За положеннями ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Статтею 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву на прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст. 1268 ЦК). Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно із постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», правило абзацу другого ч. 3 ст. 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов»язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов»язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому, слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов»язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов»язку.

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Безпорадний стан слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хвороб або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв»язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов»язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов»язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов»язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Також, підлягає оцінці факт, за який період, з якого часу потребував сторонньої допомоги спадкодавець, які настали негативні наслідки від того, що спадкоємець злісно ухилявся від надання допомоги, яка їх тяжкість. Крім того, підлягають з»ясуванню обставини, - чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і, чи мав спадкоємець матеріальну чи фізичну змогу надавати таку допомогу.

Спадкоємець може бути усунений від права на спадщину лише при одночасному настанні зазначених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності.

Дані позиції викладені і в узагальненні Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13.

Крім того, з наданих свідками показань вбачається, що ОСОБА_4 за життя сторонньої допомоги не потребувала та не була тяжко хворою, могла самостійно себе обслуговувати і на свій вік була достатньо активною людиною. Так, беззаперечним є факт, що вона отримувала пенсію, мала додаткові доходи у вигляді отриманих коштів за здачу в оренду кімнати квартири, де була зареєстрована, була її співвласником і постійно проживала: ІНФОРМАЦІЯ_1. Про такі обставини показали свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 Крім того, вони зазначили, що ОСОБА_4 сама готувала їжу, сама собі робила уколи, в разі необхідності; була привітлива і товариська; її часто відвідували подруги. ОСОБА_13 та ОСОБА_14, які з 2012-2013р.р. проживали в орендованій кімнаті, яку винайшли по об»яві в газеті «ОТ и ДО», постійно з нею спілкувались, вони всі разом харчувалися, в тому числі за спільні кошти, разом гуляли; вона відвідувала свою подругу; готувала їм сніданки. При цьому, ОСОБА_4 дійсно користувалася паличкою-ковінькою під час ходьби. Також, ОСОБА_4 за допомогою програмного забезпечення для інтернет-телефонії через «скайп», який вони налагоджували, спілкувалася із дочкою відповідачем про справі, розмовляла з нею протягом 1-2години і спілкування були доброзичливе. Про з»єднання по «скайпу» просила або сама ОСОБА_4, або телефонувала її дочка. При цьому, ОСОБА_4 говорила їм, що дочка проживає в іншій країні і не може приїхати. Ні син ОСОБА_4, ні інші особи не заперечували проти того, щоб ОСОБА_13 та ОСОБА_14 проживали у квартирі, як квартиранти. Також свідки зазначили, що її син за вказаний період не проживав із матір»ю, а лише постійно її відвідував, в т.ч. будучи з дружиною та дочкою (онукою); приносив ліки, продукти.

Під час розгляду справи свідок ОСОБА_10 показав, що дійсно ОСОБА_4 лікувалася у лікарні з приводу перелому нижньої кінцівки; півроку після операції ОСОБА_4 пересувалася за допомогою милиць, а потім з паличкою.

На думку суду, сам по собі факт періодичного перебування ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні у медичних закладах, - не свідчить про те, що вона знаходилась у безпорадному стані. Крім того, враховуючи й положення Закону України «Про соціальні послуги», Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають оціальні послуги, затвердж. постановою КМУ №558 від 29.04.2004р., - жодних медичних документів, медичних висновків та інших письмових доказів, які б підтверджували обставини щодо потреби ОСОБА_4 у наданні їй сторонньої допомоги чи догляду в зв»язку з тим, що вона не здатна себе самообслуговувати, немає.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_15 в судовому засіданні показали, що після того, як ОСОБА_4 проходила лікування в медзакладах, вона поверталася додому і перебувала в себе вдома; з нею дійсно проживали дві дівчини як квартирантки. Коли вони приходили до неї додому, то двері квартири були зачинені, вони дзвонили і сама ОСОБА_4 відчиняла їм двері. Перебуваючи у гостях, - вони спілкувалися, пригощалися чаєм тощо. Про обставини проживання, в т.ч. до моменту смерті ОСОБА_4, у останньої в квартирі квартирантів, показав і свідок ОСОБА_8 сусід, який також вказав, що іноді з різних життєвих побутових непорозумінь-ситуацій, він заходив до помешкання ОСОБА_4 і вони сварилися.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні також показала, що вона із своєю дочкою часто відвідували свою тітку. Підтвердила обставини про те, що ОСОБА_4 часто спілкувалася по «скайпу» з дочкою, а налагоджувала зв»язок дівчина квартирантка. Крім того, показала, що коли тітці було погано, то по декілька днів з нею жив син, а так він відвідував її, приносив продукти, ліки.

Свідок ОСОБА_12, як подруга ОСОБА_4, показала, що дочка останньої проживає за кордоном; зі слів ОСОБА_4 їй відомо, що дочка постійно присилала їй грошові кошти. ОСОБА_4 сама себе обслуговувала, готувала їжу, вони разом прогулювалися по місту, біля річки Дніпро. Лише, після операцій ОСОБА_4 дійсно не могла ходити і вона за нею опікувалась, але коли та видужувала, то вела нормальний як для її віку та здоров»я образ життя. ОСОБА_4 постійно спілкувалася із дочкою по «скайпу» і між ними були добрі відносини.

Також, слід зазначити, що матеріали справи не містять фактів, що підтверджують ухилення відповідача від надання такої допомоги спадкодавцеві ОСОБА_4

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в позові необхідно відмовити, оскільки не доведено факту ухилення відповідача ОСОБА_3 від надання допомоги ОСОБА_4, в т.ч. щодо виконання обов»язку по утриманню, уникнення її від обов»язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Крім того, судом не встановлено взагалі факту того, що померла ОСОБА_4 перебувала у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребувала сторонньої допомоги.

Такі висновки суду узгоджуються з положеннями ч. 5 ст. 1224 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», які не містять вказівки на обов»язок спадкоємця особисто доглядати спадкодавця.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 15, 16, 1224, 1268, 1270, 1269, 1261, 1267 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 15, 174, 79-88, 209-223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, - відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_16