АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 755/6796/16 Головуючий у 1-ій інстанції - Астахова О.О.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/1294/2017 Доповідач - Музичко С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - судді Музичко С.Г.,

суддів: Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Чумаченко А.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських праввідмовлено.

Не погоджуючись з рішеннямсуду, позивач подав апеляційну скаргу. Зазначає, що суд безпідставно не прийняв до уваги висновок органу опіки та піклування, щодо можливості позбавити відповідача батьківських прав, оскільки син висловив таку згоду. Вказує, що мати з квітня 2016 року не цікавиться інтересами сина.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній доводів.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються він виконання своїх батьківських обов'язків.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57−60 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї.

Судом встановлено, що з 25.12.1999 року до 24.03.2015 року сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_4, перебували у зареєстрованому шлюбі.

24.08.2000 р у сторін від шлюбу народився син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.03.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо.

Рішенням Ірпінської міської ради № 127/9 від 18.06.2016 року затверджено висновок про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір»ю - відповідачем ОСОБА_4 ( а.с. 94-96).

ОСОБА_3 проживає разом з батьком - позивачем у квартирі АДРЕСА_1

Свої вимоги батько мотивував тим, що мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, не цікавиться сином, не надає матеріальної допомоги, не піклується про його фізичних та духовний розвиток, не спілкується з дитиною.

Відповідно до інформаційної довідки про результати роботи та психологічний стан неповнолітнього на момент обстеження № 9/131 від 07.04.2016 року виданої Дніпровським районним в м. Києві Центром соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді, дитину хвилюють негативні стосунки між ним та матір'ю , що впливає на сприйняття реальності підлітком й формують тривожний негативний фон в поведінкових проявах та налагодженні контактів з оточуючими.

Матеріалами справи підтверджуються численні звернення сторін в період з 2015 року до 2016 року до Дніпровського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві з приводу конфліктів, які виникали між ними ( а.с. 79-85), що узгоджується із висновком суду, поясненнями сторін, їх представників, дослідженими судом доказами в їх сукупності, показами свідка.

За даними довідки виданої Київською міською державною адміністрацією Київський міський центр роботи з жінками від 30.06.2015 року № 101 убачається, що відповідач зверталась за консультативною допомогою до спеціалістів даного Центру та їй була надана консультація психологом за темою - сімейне насильство, сімейне законодавство в період з 15.06.2015 р по 18.06.2015 року. ( а.с. 86).

Згідно з характеристикою, виданою ТОВ «ВІ-ОПТІКС», ОСОБА_5 працює у ТОВ «ВІ-ОПТІКС» на посаді менеджера зі збуту з 23.02.2015 року. По місцю роботи відповідач характеризується позитивно. За характером спокійна та врівноважена, добре знаходить спільну мову. На протязі періоду її роботи скарг від клієнтів на неї не надходило. (а.с.87).

Позитивно характеризується і позивач, що підтверджується виданими характеристиками по місцю його роботи у ТОВ «Фітнес Клуб Альпійський» та Фітнес Клубі «Спорт - студіо» ФОП «Ціарковський Піотр» (а.с.119,120).

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Тому, виходячи із змісту вищезазначених вимог закону, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього.

Як встановлено судом відповідач свідомо не ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно сина та бажає брати участь у його вихованні. ОСОБА_6 не спілкується з неповнолітнім сином у бажаному обсязі протягом останнього року, а саме після виникнення у родині конфлікту, при цьому відповідач цікавиться навчанням дитини, надає кошти на утримання сина про що позивач підтвердив в судовому засіданні.

Позивач вказує, що між сторонами склалися конфліктні стосунки, які також є перешкодою для спілкування матері та сина, в обґрунтування чого позивачем було надано до суду аудіозапис розмови між відповідачем та неповнолітнім ОСОБА_3, який був досліджений комісією з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 10.08.2016 року та наданні рекомендацій щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав.

Однак, виходячи з вимог ст. 164 СК України, якою передбачено, що позбавлення батьківських прав є способом захисту прав і інтересів дитини, позивачем не доведено, що позбавлення батьківських прав матері щодо дитини, захищає інтереси виключно дитини, а не діє в своїх інтересах, враховуючи факт наявного конфлікту між батьками.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції неправомірно не врахував висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, колегія суддів вважає безпідставним, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав від 22.08.2016 року № 6609/41/3/103 (протокол засідання Комісії № 13 від 10.08.2016 року), приймаючи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м. Києві Державної адміністрації, враховуючи бажання неповнолітнього позбавити батьківських прав матір, Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації вважає за можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно неї неповнолітнього сина, у зв`язку з тим, що вона ухилилася від виховання та утримання дитини. (а.с. 59,60).

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р., зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

При розгляді справи судом першої інстанцій не добуто належних та допустимих доказів того, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Колегія суддів приймає до уваги те, що між сторонами продовжують існувати конфліктні стосунки, відповідач працює, позитивно характеризується за місцем роботи, бажає брати участь у вихованні сина та виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків, як наслідок судова колегія вважає, що з висновком суду про позбавлення батьківських прав стосовно сина погодитися не можна..

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді