Справа № 368/914/15-ц
провадження № 6/368/12/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2017 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Гребеневич А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за поданням відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кагарлицького РУЮ Київської області подано подання та просить винести ухвалу, якою тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1, 24.05.1976 р.н, і.н. НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим листом № 368/914/15-ц від 15.06.2015 року, який виданий Кагарлицьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання її малолітньої дитини, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн., починаючи з дня подачі заяви в суд, а саме з 08.05.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1, 24.05.1976 р.н, і.н. НОМЕР_1.

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавцем ОСОБА_4 18.06.2015 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини пятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити від 18.06.2015 р. № 5777 до Державної інспекції сільського господарства в Київській області, управління Держземагенства у Київській області, центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговуванням м. Ржищів та Кагарлицького району майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

Виконавцем 21.04.2016 р. та 05.05.2016 р. на адресу боржника надсилались виклики (копії додаються) щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду. 22.06.2016 р. боржник зявився до відділу та надав пояснення щодо не сплати боргу згідно вищезазначеного виконавчого документа.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що майно належне боржнику на праві власності відсутнє, однак ОСОБА_1 рішення не виконує.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення.

Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» № 3857-ХІІ у редакції від 10.12.2015 встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Відповідно до частини першої статті 377-1 Цивільного процесуального кодексу України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Представник відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області в судове засідання не зявилася та подала до суду заяву, в якій просить суд задовольнити їх подання, оскільки це надасть можливість виконати рішення суду.

Боржник ОСОБА_1 просив у задоволенні подання відмовити, оскільки раніше не мав можливість відшкодувати борг по аліментах, але обіцяє його погасити до кінця літа.

ОСОБА_5 просила подання задовольнити.

Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, вважає, що подання відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції перебуває виконавчий лист № 368/914/15-ц від 15.06.2015 року, який виданий Кагарлицьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання її малолітньої дитини, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн., починаючи з дня подачі заяви в суд, а саме з 08.05.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Державним виконавцем Запорожець Вітою Іванівною у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» 18.06.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено боржника у визначеному законодавством порядку.

Однак боржником у строк, наданий для самостійного виконання, рішення не виконано.

Відповідно до вимог ст.. 27 Закону державним виконавцем розпочато примусове виконання рішення.

Державним виконавцем було вжито наступні заходи примусового виконання рішень.

Звертаючись до суду із даним поданням, державний виконавець просив суд тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за кордон без вилучення у нього закордонний паспорт або тимчасово.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року.

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках: 1) якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2); 2)якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5); 3) якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Відповідно до роз'яснень, що містяться в «Узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» Верховного суду України від 01 лютого 2013 року, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Згідно ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу виконавчої служби.

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

За змістом даної норми підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є його ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, яке полягає у вчиненні боржником дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Отже, поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини, непереборної сили, події тощо (узагальнення судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, виконане Верховним Судом України 01 лютого 2013 року).

Тобто, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Між тим, долученими до справи доказами не доведено навмисне чи інше свідоме невиконання ОСОБА_1 рішення суду, що виключає необхідність його тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

При цьому, суд враховує й рішення ЄСПР від 11 липня 2013 року в справі «Хлистов проти Росії», відповідно до якого Європейський суд визнав доведеним порушення національною владою Росії п.п. 2 и 3 ст. 2 Протоколу № 4 ЄСПР статья 2 Протокола №4 к Конвенции, яка гарантує право кожному на свободу переміщення, включаючи право залишити любу країну й виїхати в країну за своїм вибором, в той час як втручання в право особи на виїзд із його країни не було «необхідним в демократичному суспільстві», тому у задоволенні подання відмовити.

Керуючись ст.ст. 209, 210 ЦПК України та п. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1, - відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя І.І. Шевченко