РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/69/17

провадження у справі № 2/0285/621/17

06 квітня 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…………..ОСОБА_1

за участю секретаря...……..ОСОБА_2

сторін:

представника позивача……Сірої А. В.

представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_4

до Новоград-Волинської міської ради Житомирської області

про визнання попереднього договору оренди землі недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в січні 2017 року звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним попередній договір оренди землі № 17 від 27.02.2012 року, укладений між Новоград-Волинською міською радою Житомирської області та ОСОБА_4, зареєстрований в книзі обліку земель Новоград-Волинської міської ради, про що вчинено запис від 27.02.2012 року за №17 та стягнути судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що укладення спірного договору без розроблення документації із землеустрою та з визначенням орендної плати на підставі нормативно грошової оцінки, яка не стосується індивідуально визначених земельних ділянок, істотно порушує її права, оскільки суперечить вимогам законодавства, що регулює відносини у сфері оренди землі, впливає на розмір орендної плати, та свідчить, про наявність підстав для визнання недійсним укладеного попереднього договору оренди землі. Крім того, посилається на те, що акту приймання передачі спірної земельної ділянки між сторонами не складалося, ділянка по факту не передавалася, межі ділянки не визначалися.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав вказаних в позові, які просила задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала з підстав, вказаних в запереченні, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням: фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 27.02.2012 року між Новоград-Волинською міською радою Житомирської області в особі міського голови ОСОБА_5І (Орендодавець) та ОСОБА_4 (Орендар) було укладено попередній договір оренди землі № 17 (далі - Попередній Договір) /а.с. 8-9/, який набрав чинності після підписання його сторонами та його реєстрації (п. 45 Попереднього Договору).

Відповідно до умов Попереднього Договору Орендодавець надає, Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку по вул. Чехова, 5, на підставі рішення міської ради від 16.02.2012 року № 223, яка знаходиться в м. Новоград-Волинський /п.1 /.

Відповідно до рішення Новоград-Волинської міської ради № 223 від 16.02.2012 року було вирішено надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі їх в оренду та рекомендувати укласти попередні договори оренди з ОСОБА_4 щодо ділянки на вул. Чехова, 5, орієнтовною площею 2, 0000 га. для обслуговування нежитлових приміщень за умови виконання зобовязань землекористувачів /а.с. 26/.

Позивачка є власником приміщення № 1 по №17 нежитлової будівлі «Е», загальною площею 5440, 8 кв. м., що знаходиться в м. Новоград-Волинський по вул. Чехова, 5 згідно договору про виділення частки нерухомого майна в натурі /а.с.10-11, 12,13/.

У подальшому 19.09.2012 року Новоград-Волинською міською радою рішенням № 294 було вирішено затвердити проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Чехова, 5, площею 1,7824 га (кадастровий номер :0433) та передати їх в оренду, зокрема, позивачу по справі, строком на три роки для обслуговування нежитлових приміщень /а.с. 27/.

За правилами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України,Господарським кодексом України,цим та іншими законами України і договором оренди землі.( ч.1 ст. 6 Закону України "Про оренду землі")

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до вимог ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Тобто, положення ст. 635 (ч.2) ЦК України містять спеціальну норму, якою передбачено перелік правових наслідків порушення попереднього договору.

Відповідно до вимог частини третьої ст. 635 ЦК, згідно з якою зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором.

За таких обставин інша сторона попереднього договору може претендувати на відшкодування збитків відповідно до частини другої ст. 635 ЦК України.

За приписами ст.ст. 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. за № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" (далі постанова Пленуму ВСУ), зокрема п.8 визначено, що відповідно до частини першої статті 215ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Відповідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Із згаданого убачається, що вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання правочинів недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту правочину вимогам закону; додержання встановленої форми правочину; правоздатність сторін; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Частиною 1 ст.14 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).(ч.2 ст. 207 ЦК України)

Статтею 18 цього Закону встановлено, що договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації.

Як слідує з умов Попереднього договору /п.8/ оскаржуваний договір діє до оформлення технічної документації на земельну ділянку, укладання та реєстрації основного договору оренди.

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, на момент розгляду справи між позивачем та відповідачем основного договору оренди земельної ділянки по вул. Чехова, 5 для обслуговування нежитлових приміщень, що належать позивачу, не укладено.

Згідно з вимогами ст.ст. 10 ч.1, ч.3, ст. 60 ч.1, ч.4, ст. 213 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Разом з тим, ч.1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або держави та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Таким чином посилання позивача на те, що оспорюваний договір не містить кадастрового номеру, що виключає існування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, отже земельна ділянка як така сформована не була, а відповідно не було цивільного обороту та можливості укладання цивільно-правового договору, спростовані наданими відповідачем доказами.

Так, згідно повідомлення фінансового відділу Новоград-Волинської міської ради за даними управління Державної казначейської служби України на рахунок міської ради надійшли кошти від позивачки у 2015 році в сумі 57,2 тис. грн., що свідчить про існування між сторонами договірних зобовязань та користування позивачем земельною ділянкою для обслуговування нежитлових приміщень, що належать їй на праві власності, що, також спростовує посилання позивача про відсутність акту приймання-передачі земельної ділянки.

За таких обставин суд звертає увагу на вимоги ст.3 ЦПК України та ст.15 ЦК України про те, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, а позивачкою у даному спорі не доведено, порушення її прав у зв'язку з відсутністю у Попередньому договорі кадастрового номеру з огляду на рішення міської ради від 19.09.2012 року № 294.

Таким чином суд відмовляє позивачу в задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, - суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Новоград-Волинської міської ради Житомирської області про визнання недійсним попереднього договору оренди землі № 17 від 27.02.2012 року відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Л. Й. Савицька