Справа № 653/2935/16-ц
Провадження № 2/653/171/17
РІШЕННЯ

іменем України

"31" січня 2017 р. Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді Венглєвської Н.Б.,

секретаря Мустафаєва Ф.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_5. Після її смерті відкрилася спадщина, до якої зокрема ввійшла належна померлій земельна ділянка №1, площею 746.46 кв.м., розташована по АДРЕСА_1, яка була виділена померлій на праві власності у окремий об'єкт нерухомості на підставі ухвали Генічеського районного суду Херсонської області від 28.12.2015 року.

Позивач, будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері, для вирішення питання з приводу оформлення спадкового майна, звернулася до нотаріуса із відповідною заявою, однак нотаріусом було вказано на неможливість вирішення даного питання в позасудовому порядку через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та підтвердження реального поділу земельної ділянки, яка була предметом спору цивільної справи №653/1725/15-ц та відповідно не надано документів, які б підтверджували право власності ОСОБА_5 на дане майно.

Позивач бажає визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування, однак в нотаріальному порядку вирішити дане питання не має можливості, у зв'язку з чим їй було рекомендовано у відповідності до ст. 16 ЦК України звернутися до суду.

З урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку №1, площею 746.46 кв.м. від земельної ділянки, площею 0.1493 га., яка на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 раніше належала ОСОБА_6, поділ якої здійснено ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 28.12.2015 року, та за якою померла ОСОБА_5 набула право власності на дану ділянку.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач - ОСОБА_2 та ОСОБА_3. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнали повністю, проти задоволення позову не заперечували. Суду пояснили, що так як померла належним чином не зареєструвала своє право власності на земельну ділянку відповідно до ухвали Генічеського районного суду Херсонської області від 28.12.2015 року, то в позасудовому порядку вирішити дане питання остання не має можливості. А вони в свою чергу не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно - спірну земельну ділянку саме за ОСОБА_1

Третя особа - ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та її матір'ю була ОСОБА_5, що підтверджено копією повторного свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2.

Як встановлено в судовому засіданні, зокрема з наданих позивачем доказів, ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 28.12.2015 року по справі за №653/1725/15-ц, затверджено мирову угоду, укладену за наслідками розгляду справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права спільної сумісної власності на майно та визнання права власності на частку в такому майні. Відповідно до п.1 вказаної мирової угоди та відповідно ухвали Генічеського районного суду від 28.12.2015 року, між сторонами було досягнуто згоди щодо розподілу земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, площею 0.1493 га, та яка відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 раніше належала ОСОБА_6. Так відповідно до резолютивної частини вказаної ухвали суду від 28.12.2015 року, земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_1 від 28 лютого 2005 року, кадастровий номер НОМЕР_3 поділено в натурі відповідно до схеми розподілу земельної ділянки, яка була додатком до вказаної мирової угоди, та виділено ОСОБА_5 як окремий об'єкт - земельну ділянку №1, площею 746.46 кв.м., яка на схемі зафарбована у бірюзовий колір, а в свою чергу ОСОБА_7 виділено як окремий об'єкт - земельну ділянку №2, площею 746.43 кв.м., яка на відповідній схемі зафарбована у рожевий колір.

З матеріалів справи, зокрема копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_4, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5.

Після її смерті відкрилася спадщина, до якої відповідно до ст.. 1218 ЦК України, ввійшло право померлої на вказану земельну ділянку №1, площею 746.46 кв.м, розташовану по АДРЕСА_1 та право власності на яку не було зареєстровано у встановленому законом порядку.

Позивач, будучи спадкоємцем першої черги за Законом, у встановлений законом строк, звернулася до відповідного органу із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у оформленні спадщини з тих підстав, що право власності померлою не зареєстровано належним чином та відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, оскільки не здійснено державну реєстрацію права власності.

Як вбачається з роз'яснення державного нотаріуса Генічеської державної нотаріальної контори від 12.08.2016 року, позивач у встановлений строк звернулася із заявою про прийняття спадщини, однак через відсутність реєстрації права власності на майно за померлою, та в свою чергу відсутність документів, що підтверджували б належність померлій ОСОБА_5 виокремленого об'єкта нерухомості земельної ділянки №1, площею 746.46 кв.м, розташованої по АДРЕСА_1, в нотаріальному порядку дане питання вирішити неможливо, у зв'язку з чим ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду за захистом свого права.

Відповідно до п.3 ч. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З матеріалів справи встановлено, що на підставі ухвали Генічеського районного суду Херсонської області від 28.12.2015 року №653/1725/15-ц у ОСОБА_5 виникло право на частину земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1. Як вбачається умов затвердженої судом угоди, невід'ємною її частиною є схема розподілу земельної ділянки, надана експертом із зазначенням варіантів її розподілу.

Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що крім позивача право на спадщину мають також ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які також є спадкоємцями першої черги за законом, однак від свого права на спадщину відмовилися та її приймати не бажають. Позивач являючись спадкоємцем за законом, на даний час бажає прийняти спадщину на своє ім'я, однак в нотаріальному порядку вирішити дане питання не має можливості.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Зазначені у матеріалах справи документи свідчать про належне спадкоємцю право на майно, яке було набуто нею на законних підставах, однак не зареєстроване у встановленому законом порядку.

Позивач у встановлений законом строк, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак в нотаріальному порядку вирішити дане питання не має можливості.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Крім того слід зазначити, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Таким чином, суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідачів та приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 померла, після її смерті залишилася спадщина, суд вважає за можливе позовні вимоги ОСОБА_1. задовольнити

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 119 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1223-1225, 1261, 1268, 1269 ЦК України, п.3 ч. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 на земельну ділянку №1, площею 746.46 кв.м. від земельної ділянки, загальною площею 0.1493 га., яка на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 раніше належала ОСОБА_6, поділ якої здійснено ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 28.12.2015 року, та за якою померла ОСОБА_5 набула право власності на дану ділянку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, в порядку визначеному ст. 295 ЦПК України.

Рішення набрало чинності «____»________2017 року

Суддя Н.Б. Венглєвська