Дата документу 20.01.2017
Справа № 320/6043/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2017 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Ковальової Ю.В.,

при секретарі: Черемісіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, який згодом уточнила, просить стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 грн., щомісяця, починаючи від дня подачі позову до суду, а також стягнути 6 700 грн. понесених на лікування дитини витрат.

В обґрунтування позову посилається, що сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка згідно медичного висновку є дитиною інвалідом. 30.05.2003 року і 03.07.2003 року рішеннями Мелітопольського міськрайонного суду стягнуто з відповідача на користь позивачки додаткові витрати в розмірі 50 грн. щомісячно і за фактично понесені витрати на лікування дитини в розмірі 1 077,50 грн., а також аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку до повноліття дитини. 29.09.2011 року судом було задоволено позов ОСОБА_1 про збільшення щомісячних додаткових витрат з 50 грн. до 300 грн. і про стягнення суми витрат, понесених нею на лікування дитини і на реабілітаційні заходи в розмірі 3368,43 грн. 10.07.2015 року Запорізького апеляційного суду стягнуто з відповідача на користь позивачки додаткові витрати на дитину в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною 16-ти років. У звязку з затягуванням розгляду справ, оскарженням прийнятих судом рішень, виплата аліментів затягувалася. Крім того, відповідач, не бажаючи сплачувати аліменти, має заборгованість. Позивачка виховує дитину сама, їй допомагають тільки її батьки. Відповідач не тільки не цікавиться життям дитини, він навіть не дзвонить привітати її з Днем народження. Відповідач не несе ніякого фізичного і морального навантаження у звязку з вихованням хворої дитини. Дитина росте і потреби її зростають, і додаються інші захворювання, пов'язані з її основним захворюванням, наприклад, в 2015 році у неї додалось ще два захворювання - це гіпотиреоз, при якому дитина кожен день приймає гормони, і псоріаз волосистої частини голови, яке при загостренні потребує дорогих медикаментів. Окрім цих захворювань у ОСОБА_3 сколіоз другого ступеня, щоб він не прогресував потрібні часті курси масажу, які не може забезпечити в повному обсязі центр реабілітації, який вони постійно відвідують. У дитини плосковальгусна установка стоп третього ступеня, їй потрібне ортопедичне взуття; вроджений порок серця - кожні два роки потрібно їздити в Київ в інститут Амосова; складний блізорукий астигматизм - потрібні окуляри, які вони іноді ламає; дуже часті загострення вазомоторного риніту, через те, що у дитини анатомічно вузькі носові ходи із-за її захворювання. За її основним захворюванням дитина ще знаходиться на диспансерному обліку у невропатолога і психіатра, і які теж призначають їй ліки. Основне захворювання моєї дитини - синдром Дауна. 10.08.2016 року дитині виповнилось 16 років, а це означає, що додаткові витрати на дитину вже не будуть стягуватись. За час, доки тривав судовий процес, який навмисно затягував відповідач, позивачка понесла витрати, які не покривали додаткові 300 грн. відповідача, адже вартість ліків і реабілітаційних заходів зростала дуже стрімко. До того ж, дитина є особливою і непередбаченою: іноді щось зламає, наприклад, якусь побутову техніку, яку треба ремонтувати, а це теж гроші чималі; а якось зі школи принесла зламані окуляри - вимушені були купувати нові, адже у дитини дуже поганий зір. Треба було купити комп'ютер для розвитку дитини - вона взяла кредит. І його не відповідач сплачував. Також, кошти потрібні на відпочинок дитини, на бензин, щоб кожен день, 6 разів на тиждень возити дитину на навчання в інтернат і забирати її, до лікарні тощо. Позивачка працює медичною сестрою в звичайній міській лікарні № 2, отримуваної зарплатні не вистачає на утримання дитини. У зв'язку з наведеним і тим, що відповідач добровільно не виявляє бажання нести витрати на лікування дитини, реабілітаційні заходи, оздоровлення та інше, позивачка просить задовольнити позов.

Позивачка в судове засідання не з»явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заперечення на позов, в яких вказує, що позовні вимоги не визнає повністю з наступних підстав. Попередні судові рішення про стягнення з нього аліментів на користь позивачки приймалися судами з урахуванням того, що він працював на шахті та мав стабільний та достатній дохід. Однак, йому все одно ніколи не вистачало коштів для належного та повного виконання рішень судів. У звязку з чим, у нього накопичилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 19 523, 17 грн. 03.06.2015 року відповідач звільнений з роботи і з 07.06.2015 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду. Наразі розмір його пенсії становить 1 079, 81 грн. щомісячно. При цьому, з цієї суми відраховують 51 % на утримання дитини і таке відрахування буде проводитися до досягнення дитиною повноліття, тобто до 10.08.2018 року. Після чого, з його пенсії буде стягуватися заборгованість за виконавчим листом № 320/386/14-ц від 10.08.2015 року. Фактично, щомісячний дохід відповідача становить 529, 11 грн. Інших доходів він не має. Отримуваних коштів йому не вистачає на забезпечення особистих фізіологічних потреб, життєдіяльності його сімї, утримання малолітньої дитини від другого шлюбу та престарілої матері, яка потребує постійного стороннього догляду. На іншу роботу влаштуватися відповідач не може, оскільки фактично в місті його проживання її взагалі не має у звязку з проведенням бойових дій. Тому просить відмовити у позові.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що не оспорюється сторонами.

Відповідно до ч.1, 2 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

В силу положень глави 15 СК України стягнення додаткових витрат на дитину можливе у разі здійснення таких витрат на неповнолітню дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до роз'яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Дитина проживає разом з матірю за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить довідка про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб головою ОСББ Будинок Дружби від 21.11.2016 року.

Рішенням Місцевого суду м. Мелітополя Запорізької області від 03.07.2003 року з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 22.05.2002 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно посвідчення серії ААБ № 167334, ОСОБА_3 має статус дитини-інваліда, призначено державну соціальну допомогу до 18 років в розмірі 1 153,60 грн. /а.с. 14/.

Відповідно до копії медичного висновку № 51 про дитину-інваліда віком до 18 років, ОСОБА_3 має захворювання психіки та перебуває на обліку Д у лікаря-психіатра, що підтверджується копією довідкою ВКК № 76 Мелітопольського міського псих.диспансеру від 07.04.2016 року. /а.с. 15,16/.

Також, ОСОБА_3 встановлений синдром Дауна, про що свідчать копії довідки КУ ОМЦРЛ від 20.04.2016 року та висновку Республіканського медико-генетичного центру. /а.с. 17, 18/.

Згідно копії консультативного висновку ДУ Національний інститут серцево-судинної хірургії № 5203 від 29.04.2015 року, ОСОБА_3 встановлено діагноз вроджений порок серця, відкритий артеріальний проток (невеликий). /а.с. 34/.

Як вбачається з наданих позивачкою копій товарних чеків, квитанцій, довідок, проїзних документів, нею дійсно було витрачено на лікування, оздоровлення і реабілітацію дитини в період з 01.01.2014 року по 31.08.2016 року - 6 700 грн. /а.с. 25-33, 35-50/.

Таким чином, суд вважає, що позивачкою доведено, що понесені нею додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (хворобою та встановленою інвалідністю).

Аналіз ст. 185 СК України свідчить про те, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком, в даному випадку, батька незалежно від сплати ним аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

При визначенні розміру компенсації, що підлягає стягненню з відповідача, суд за аналогією до вимог ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, виходячи з зазначеної норми закону та приймаючи до уваги встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що дитина сторін у зв'язку із хворобою та інвалідністю потребує додаткових витрат, а відповідач, як батько дитини, безумовно зобов'язаний такі витрати нести разом із позивачкою. Оскільки позивачка сама виховує дитину, такі витрати вже здійснила, об»єктивно лікування та реабілітація дитини з низкою вищевказаних хвороб потребує за два з половиною роки набагато більше ніж 6 700 грн., суд вважає, що відповідач має компенсувати позивачці документально підтверджені витрати.

Судом враховано, що відповідач знаходиться на обліку в УПФУ м. Дзержинськ Донецької області та отримує пенсію за віком, має ще одну дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та матір похилого віку, яка за станом свого здоровя потребує стороннього догляду і недієздатна у самообслуговуванні. При цьому суд зауважує, що вказані обставини та наявність у відповідача заборгованості з аліментів не є підставою для повного звільнення відповідача від участі у несенні витрат на утримання їх з позивачкою дитини.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи із передбачуваних витрат та конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та вважає необхідним стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 250 гривень, щомісяця, починаючи з 19.09.2016 року та до досягнення дитиною повноліття та суму понесених на утримання дитини додаткових витрат в період з 01.01.2014 року по 31.08.2016 року в розмірі 6 700 грн.

У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551, 20 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 59-60, 209, 212, 214, 215, 88 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180, 185, СК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_5 Михайлівни до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 250 /двохста пятдесяти/ гривень 00 копійок, щомісяця, починаючи з 19.09.2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 суму понесених додаткових витрат в період з 01.01.2014 року по 31.08.2016 року на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 6 700 /шести тисяч семиста/ гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави судовий збір у сумі 551 /пятиста пятдесяти однієї/ гривні 20 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю.В. Ковальова