АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3717/2017 Головуючий в 1-й інстанції - Арапіна Н.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 30 січня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року залишено без розгляду позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3,третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав через подання заяви від імені позивача особою,яка не має повноважень на ведення справи.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу суду,посилаючись на те,що в даній справі було відкрито провадження і призначено судове засідання на 16 грудня 2016 року,в яке вона з»явилася , але суд оголосив перерву в судовому засіданні до 30 січня 2017 року через неявку представника третьої особи. Крім того суд зобов»язав її сплатити судовий збір,сплату якого було відстрочено судом до винесення рішення по справі ухвалою від 07.09.2016 року. В судове засідання 30 січня 2017 року з»явилися вона та її представник ОСОБА_4,який діяв в її інтересах на підставі довіреності,посвідченої нотаріально.

В судовому засіданні виявилося, що на час підписання позовної заяви її представником, дія довіреності закінчилася 20 листопада 2015 року, проте вона в судовому засіданні не відмовлялася від позову і навіть пропонувала подати нову редакцію позовної заяви. Проте , суд поставив на обговорення питання щодо залишення без розгляду позову і незважаючи на її заперечення , постановив ухвалу, якою залишив її позов без розгляду на підставі ст.207 ЦПК України.

Посилаючись на неправомірність ухвали з вказаних підстав, позивач просила задовольнити апеляційну скаргу.

Вислухавши доповідь судді, пояснення позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи , колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що у серпні 2016 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 направив позовну заяву про позбавлення батьківських прав , додавши до неї довіреність датовану 20.11.2012 року зі строком її дії до 20.11.2015 року.

07.09.2016 року судом за вказаним позовом відкрито провадження та призначено справу до розгляду.

На виконання наданих законом обов»язків органом опіки та піклування 13.12.2016 надано висновок про доцільність задоволення позову.

В судове засідання, яке було призначено на 30.01.2017 року з»явилися особисто позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в якості її представника. Встановивши особи, оголосивши складу суду та роз»яснивши права , суд поставив на обговорення питання щодо залишення позовної заяви без розгляду з підстав підписання позовної заяви ОСОБА_2 її представником, дія довіреності на якого закінчилася 20 листопада 2015 року . Заслухавши думку ОСОБА_2, яка підтвердила своє волевиявлення на пред»явлення даного позову та заперечувала проти залишення позову без розгляду, суд після виходу з нарадчої кімнати проголосив ухвалу суду про залишення позову без розгляду.

Залишаючи позов ОСОБА_2 без розгляду через п»ять місяців після його подачі, суд послався на те, що представник позивача на день подання позову не мав повноважень, застосувавши при цьому п. 2 ч. 1 ст. 207 ЦПК України .

Проте з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України ( ст.. 4 ЦПК України).

Вважаючи порушеними права дитини до суду з даним позовом про позбавлення батьківських прав звернулась ОСОБА_2 через свого представника.

Так, дійсно відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суду надано право постановити ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо заяву подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності .

Проте, застосувавши дану норму в даному випадку, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що фактично йдеться про процесуальне порушення з боку суду, який відкрив провадження за позовною заявою, що не відповідала вимогам закону.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У

зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати наінформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, судя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає

строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Якщо порушення правил статей 119, 120 ЦПКвиявлені при розгляді справи, вони усуваються в ході судового розгляду або настають наслідки, передбачені пунктом 8 частини першої статті 207 ЦПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 119 ЦПК України, якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

Отже, виявивши порушення правил статті 119 ЦПК України при розгляді справи, суд першої інстанції повинен був усунути їх в ході судовогорозгляду.

Тобто, в судовому засіданні, яке відбулось 30.01.2016 року , суд першої інстанції , отримавши підтвердження волевиявленню ОСОБА_2 на подачу позову про позбавлення батьківських прав, який є насамперед способом захисту прав та інтересів дитини, повинен був запропонувати позивачу закріпити своє волевиявлення на пред»явлення даного позову особистим підписом ОСОБА_2 на оригіналі позову та/або надавши строк на усунення виявлених недоліків, запропонувавши позивачу оформити повноваження представника.

За таких обставин ухвалу суду неможна визнати законною та обґрунтованою, оскільки в даному випадку мова може йти і про порушення права на справедливий судовий розгляд, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому відповідно до вимог ст.. 311 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 311, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий : Судді: