Справа №597/125/17
Провадження №2-о/597/9/2017
У х в а л а

про залишення заяви без руху

"01" лютого 2017 р. суддя Заліщицького районного суду Дудяк С.В., ознайомившись із заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

Позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, а саме, з її змісту неможливо визначити, який конкретно юридичний факт просить встановити представник заявника.

Представник заявника зазначає про необхідність встановлення ідентичності дідуся ОСОБА_1.

В той же час із заяви випливає, що він просить про встановлення факту належності особі - ОСОБА_1 паспорта громадянина України, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану, архівної довідки та довідки державного архіву.

Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ЦПК. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

В п.12 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що заяви про встановлення факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об'єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ.

Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі ст.273 п.6 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

Крім цього у відповідності до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні розглядатись у порядку, передбаченому ЦПК України, за участю заявників і заінтересованих осіб.

Однак, представником позивача у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, в порушення ст.235 ч.4 ЦПК України, не зазначено заінтересованої особи.

А, тому, вважаю, що представнику заявника слід надати строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст.121, 209, 210 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

у х в а л и в:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без руху.

Надати представнику заявника строк п'ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Суддя: ОСОБА_3