Провадження № 2/752/940/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.04.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крим Петроліум Компані», треті особи без самостійних вимог: Правобережне об»єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Центральне об»єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві про припинення дій, примусове виконання обов»язаку в натурі, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Крим Петроліум Компані» і з врахуванням поданих заяв про уточнення позовних вимог позивач просить припинити дії відповідача, які порушують його право на отримання пенсійних нарахувань за період вимушеного прогулу, припинити дії ТОВ «Крим Петролеум Компані», які порушують його право на страховий стаж за період вимушеного прогулу; зобов»язання виплатити страхові внески відповідно до суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 182 092 грн з розноскою вказаної суми помісячно з листопада 2009 року по травень 2011 року і внести до системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України для нарахування пенсії; стягнути пенсійні видатки у розмірі 20 000 грн, що є його пенсійними втратами з грудня 2014 року по березень 2015 року за час затримки внесення коштів до системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України для своєчасного нарахування пенсії, зобов»язання сплатити страхові внески відповідно до суми заробітку за жовтень 2009 р. в розмірі 25237 гривень 62 копійки, за квітень 2010 року в розмірі 4869 гривень 40 копійок, за червень 2011 року в розмірі 10000 гривень, із заробітної плати, що виплачена згідно рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 10 травня 2011 року; відшкодування моральної шкоди в розмірі 144 000 грн; ухвалити додаткове рішення про право на страховий стаж за період вимушеного прогулу і пенсійного нарахування з розноскою вказаної суми помісячно з листопада 2009 року по травень 2011 року і з внесенням до системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України, для нарахування пенсії; зобов'язання TOB «Крим Петролеум Компані» сплатити страхові внески за час вимушеного прогулу з листопада 2009 року по травень 2011 року та здати помісячні персоніфіковані звіти в Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва за місцем реєстрації TOB «Крим Петролеум Компані», для своєчасного нарахування пенсії; стягнення пенсійних видатків в розмірі 24 000 грн, його пенсійних втрат з грудня 2014 року по травень 2015 року за час затримки внесення коштів до системи персоніфікованого обліку Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Києва.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебував у трудових відносинах з TOB «Крим Петролеум Компані», проте був незаконно звільнений із займаної посади 19 жовтня 2009 року. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10 травня 2011 року з TOB «Крим Петролеум Компані» на його користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. Вказане рішення суду перебуває на стадії виконання. З дня звільнення по травень 2011 року, відповідач не виплатив йому заробітну плату, не видав трудову книжку, відмовився виконувати рішення суду щодо виплати вказаної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 182 092 грн з розноскою вказаної суми помісячно, а саме з листопада 2009 року по травень 2011 року і внести до системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України для нарахування пенсії. Позивач посилався на те, що згідно довідки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про виплату йому заробітної плати з 2009-2011 років, у жовтні 2009 року його заробітна плата становила 25 237 грн 62 коп., а у квітні 2010 р. - 4 869 грн 40 коп., проте у відомостях про застраховану особу, зазначено, що його заробітна плата складала 10 035 грн, а інформація про заробітну плату у жовтні 2010 року відсутня. Вважає, що TOB «Крим Петролеум Компані» в такий спосіб порушує його право на пенсійний стаж та на отримання пенсійного забезпечення у розмірі, що відповідає його трудовому стажу та сплачених страхових внесків відповідно до його заробітної плати.

Крім того, позивач посилається на те, що порушення його права на належне пенсійне забезпечення стало причиною зміни способу його життя, що призвело до його моральних страждань. Моральну шкоду він оцінює в 144000 гривень.

В ході судового розгляду позивач підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив його задовольнити, посилаючись на те, що відповідач не виконує рішення суду щодо виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не вніс відповідні дані про нарахування цієї заробітної плати до системи персоніфікованого обліку, не сплатив відповідні внески до Пенсійного фонду України, не подав відповідні звіти, що вплинуло на визначення періоду його трудового стажу та розмір пенсії, в зв»язку з чим він просить в судовому порядку захистити його порушене право.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи тим, з боку відповідача не порушено будь-яких прав позивача, оскільки останньому був виданий дублікат трудової книжки з внесенням запису про період його роботи з травня 2009 р. по 31.07.2011 р., який не наданий до органів пенсійного фонду в зв»язку з чим не був зарахований стаж роботи за даний період. Крім того, представник відповідача зазначила, що рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 10.05.2011 р. знаходиться на виконанні, а тому відсутні підстави для сплати внесків із заробітної плати, яка не виплачена.

Представник Центрального об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві підтримав позовні вимоги позивача.

Представник Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином.

Вислухавши сторони та представника третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.05.2011 року Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_1, до ТОВ «Крим Петролеум Компані» про спонукання до вчинення певних дій, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної щкоди, відповідно до якого з відповідача стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 182092 гривні в зв»язку з затримкою видачі трудової книжки, та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

Рішенням суду встановлено, що о наказом №117/191009/ОК від 19.01.2009 року було розірвано трудовий договір між ОСОБА_1 та ТОВ «Крим Петролеум Компані», позивача було звільнено з роботи з 20.10.2009 року відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України. Наказом №14/190310/ОК від 19.03.2010 року внесені зміни до наказу №117/191009/ОК про розірвання трудового договору від 19.01.2009 року в частині дати звільнення, і датою звільнення визначено 14.11.2009 року.

Також судом встановлено, що оригінал трудової книжки та наказ про звільнення позивач отримав у судовому засіданні 10.05.2011 р..

Крім того, 05.04.2012 р. Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яке залишено без змін згідно з ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05.07.2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Крим Петролеум Компані» про зобов»язання припинити дії та стягнення моральної шкоди, відповідно до якого суд встановив, що позивач з 05.05.2009 року працював у ТОВ «Крим Петролеум Компані», а 28.07.2011 року сторони уклади додаткову угоду №2 до трудового договору від 05.05.2009 року про умови його розірвання та проведення розрахунків, з якої вбачається, що ТОВ «Крим Петролеум Компані» та ОСОБА_1 домовилися про припинення контракту за взаємною згодою сторін з 31 липня 2011 року.

На виконання цієї угоди відповідач видав позивачу дублікат трудової книжки з внесенням запису погодженої сторонами підстави звільнення за п. 1 ст. 36 КЗпП України та сплатив 306 000 грн. шляхом перерахування їх на картковий рахунок позивача.

Зазначені обставини, встановлені судовими рішеннями, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Позивач в листопаді 2014 р. звернувся до суду в зв»язку з порушенням, на його думку, його права на зарахування до страхового стажу періоду вимушеного прогулу, з відповідним здійсненням відрахувань страхових внесків до пенсійного фонду з метою врахування їх при визначенні розміру пенсії та строку страхового стажу.

В ході розгляду справи встановлено, і це підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що позивач перебуває на обліку в Правобережному об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві, який є правонаступником Управлінні Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва.

Згідно відомостей Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві страховий стаж за період з листопада 2009 по травень 2011 року підтверджено внесками організації «Крим Петролеум компані» до листопада 2009 р., а також містяться відомості про відрахування про сплату страхових внесків за липень 2011 р. з заробітної плати в сумі 12271,38 гривень.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж це - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує трудовий стаж роботи, є трудова книжка.

До стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання. До стажу роботи зараховується будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків (ст..52 зазначеного Закону).

Обов»язок по розрахунку трудового стажу покладається на уповноважених осіб органів пенсійного фонду України, який відповідно до зазначених вище правових норм проводиться на підставі даних, внесених до трудової книжки, а у разі її відсутності на підставі уточнюючих довідок.

Відомості про період роботи позивача за період з листопада 2009 року по травень 2011 року містяться в дублікаті трудової книжки позивача, в зв»язку з чим в даній частині право позивача з боку відповідача не є порушеним, а у разі відмови органів пенсійного фонду зарахувати зазначений стаж до страхового стажу при призначені пенсії позивач не позбавлений можливості оскаржити дії органів пенсійного фонду.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», порядок обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких проводиться нарахування обчислення заробітної плати (доходу), грошового забезпечення.

Інформація про застраховану особу, яка підлягає загальнообов»язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, міститься в Дрежавному реєстрі загальнообов»язкового державного соціального страхування.

Джерелом формування Державного реєстру є відомості, що надходять від платників. Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено внески, подаються роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

З 1 січня 2011 року набрав чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 8 липня 2010 року, яким визначається порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно з абзацом 2 частини 2 статті 7 цього Закону для осіб, які працюють у сільському господарстві, зайняті на сезонних роботах, виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами, творчих працівників (архітекторів, художників, артистів, музикантів, композиторів, критиків, мистецтвознавців, письменників, кінематографістів) та інших осіб, які отримують заробітну плату (доход) за виконану роботу (надані послуги), строк виконання яких перевищує календарний місяць, єдиний внесок нараховується на суму, що визначається шляхом ділення заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців, за які вона нарахована.

Зазначений порядок нарахування внеску поширюється також на осіб, яким після звільнення з роботи нараховано заробітну плату (дохід) за відпрацьований час або згідно з рішенням суду - середню заробітну плату за вимушений прогул.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, якщо працівнику згідно рішення суду, нараховано середню заробітну плату за вимушений прогул за періоди до 2011 року, після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», то такі суми відображаються в місяці нарахування, а після вступу в законну силу зазначеного Закону відповідно до його положень, тобто виходячи з виплаченої заробітної плати за відпрацьований період.

Як на підставу звернення до суду позивач посилається на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 10.05.2011 р., яким стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Однак, зазначене рішення на момент розгляду справи не виконано, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.11.2014 р. державного виконавця ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві та Інформацією про виконавче провадження.

Також, матеріали справи не містять доказів нарахування зазначеного заробітку за період вимушеного прогулу, що є підставою для нарахування страхових внесків.

Звертаючись до суду з позовом позивач просить припинити дії відповідача, які порушують його право на отримання пенсійних нарахувань за період вимушеного прогулу, припинити дії ТОВ «Крим Петролеум Компані», які порушують його право на страховий стаж за період вимушеного прогулу; зобов»язання виплатити страхові внески відповідно до суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 182 092 грн з розноскою вказаної суми помісячно з листопада 2009 року по травень 2011 року і внести до системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України для нарахування пенсії; стягнути пенсійні видатки у розмірі 20 000 грн, що є його пенсійними втратами з грудня 2014 року по березень 2015 року за час затримки внесення коштів до системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України для своєчасного нарахування пенсії, зобов»язання сплатити страхові внески відповідно до суми заробітку за жовтень 2009 р. в розмірі 25237 гривень 62 копійки, за квітень 2010 року в розмірі 4869 гривень 40 копійок, за червень 2011 року в розмірі 10000 гривень, із заробітної плати, що виплачена згідно рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 10 травня 2011 року; відшкодування моральної шкоди в розмірі 144 000 грн; ухвалити додаткове рішення про право на страховий стаж за період вимушеного прогулу і пенсійного нарахування з розноскою вказаної суми помісячно з листопада 2009 року по травень 2011 року і з внесенням до системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України, для нарахування пенсії; зобов'язання TOB «Крим Петролеум Компані» сплатити страхові внески за час вимушеного прогулу з листопада 2009 року по травень 2011 року та здати помісячні персоніфіковані звіти в Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва за місцем реєстрації TOB «Крим Петролеум Компані», для своєчасного нарахування пенсії; стягнення пенсійних видатків в розмірі 24 000 грн, його пенсійних втрат з грудня 2014 року по травень 2015 року за час затримки внесення коштів до системи персоніфікованого обліку Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Києва.

Однак, обрані позивачем способи захисту не відповідають ні вимогам трудового законодавства, ні положенням Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» і не спрямовані на відновлення його прав на зарахування періоду вимушеного прогулу до страхового стажу.

Також, позивачем не доведено, порушення його прав з боку відповідача в цій частині, з врахуванням того, що середній заробіток за час вимушеного прогулу не нарахований відповідачем, а сума зазначеного заробітку не стягнута відповідно до судового рішення.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крим Петроліум Компані», треті особи без самостійних вимог: Правобережне об»єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Центральне об»єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві про припинення дій, примусове виконання обов»язаку в натурі, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва.

Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні під час оголошення рішення суду, мають право оскаржити його протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя