Апеляційний суд Житомирської області
Справа №275/163/16-ц Головуючий у 1-й інст. Лівочка Л. І.
Категорія 5 Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Товянської О.В., Гансецької І.А.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 1 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Брусилівської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на нерухоме майно, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що її матері ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло належала квартира АДРЕСА_1 28 листопада 1995 року право власності на дану квартиру було зареєстроване комунальним підприємством «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації», про що свідчить реєстраційний напис на свідоцтві. Проте, при внесенні відомостей про право власності на цілу квартиру до реєстраційної книги працівниками БТІ було помилково зазначено, що матері належало 47/100 частин житлового будинку. В подальшому ця інформація була також внесена до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Позивачка також зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року її мати померла. Будучи спадкоємцем за заповітом, вона прийняла спадщину після її смерті та 25 вересня 2008 року отримала свідоцтво про право на спадщину на 47/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_2

На думку позивачки, допущена працівниками БТІ помилка призвела до порушення її прав, оскільки, маючи право власності на цілу квартиру, за нею зареєстровано лише 47/100 части житлового будинку.

З огляду на вищезазначене, ОСОБА_1 просила скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 47/100 частин вказаного житлового будинку.

Також просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане на її ім'я Брусилівською державною нотаріальною конторою 25 вересня 2008 року, та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому зазначив, що є співвласником іншої частини вказаного житлового будинку. Так, на підставі договору дарування, укладеного 10 грудня 2004 року, йому належить 53/100 частини.

На його думку, ОСОБА_1, вважаючи, що набула право власності на цілий житловий будинок, не визнає його права власності на зазначену частину житла.

З огляду на вищезазначене, просив визнати за ним право власності на 53/100 частини даного житлового будинку.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 1 грудня 2016 року у задоволенні позовних ОСОБА_1 та зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні її позовних вимог та ухвалити нове,- про задоволення позову.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.

На думку представника ОСОБА_2, апеляційна скарга є безпідставною

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 складається з двох квартир. Матеріали інвентаризаційної справи містять інформацію про те, що співвласниками цього житлового будинку були ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Однак, у свідоцтві про право власності на житло, виданому 26 березня 1993 року на ім'я ОСОБА_3, зазначено, що остання набула право власності на квартиру АДРЕСА_1

Також у свідоцтві про право власності на житло, яке видане 5 липня 1993 року, міститься інформація про те, що ОСОБА_4 належить одноквартирний житловий будинок по АДРЕСА_3, загальною площею 56,9 кв.м.

На підставі зазначених свідоцтв у реєстровій книзі КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» здійснено реєстрацію права власності на дане нерухоме майно за вказаними особами, а саме: на 47/100 частин - за ОСОБА_3, а також на 53/100 частини - за ОСОБА_4

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла ОСОБА_1, якій 25 вересня 2008 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 47/100 частин вказаного житлового будинку.

Право власності на належні ОСОБА_4 53/100 частини цього житлового будинку перейшло до спадкоємців останньої, які в подальшому продали це нерухоме майно.

На даний час власником зазначеної частини житлового будинку є ОСОБА_2, що підтверджується договором дарування, посвідченим нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори 10 грудня 2004 року.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 набула право власності на 47/100 частин житлового будинку, а у свідоцтві про право власності, виданому на її ім'я, помилково зазначено, що даний житловий будинок є одноквартирним.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 постановлене з дотриманням положень матеріального та процесуального права, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, отже не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 1 грудня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуюча Судді: