Справа № 381/3050/16-ц Головуючий у І інстанції Ковалевська Л. М.
Провадження № 22-ц/780/184/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 15.02.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

15 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря: Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на навчання дитини,-

встановила:

у липні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що ОСОБА_3 є батьком їх спільної доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вона є студенткою першого курсу денного відділення Навчально наукового Гуманітарного інституту Національного авіаційного університету, в якому вона навчається на контрактній основі, відповідно до договору про навчання загальна плата за навчання складає 81360 грн. і вартість одного семестру становить 10170 грн.

Позивач самостійно сплатила за два семестри навчання ОСОБА_4 у розмірі 20340 грн.

Крім того, були понесені витрати у звязку з оплатою за проживання дочки в студентському гуртожитку на суму 2039,44 грн.

Угоди про добровільну сплату аліментів та додаткових витрат на навчання їхньої спільної дочки між сторонами досягнуто не було.

Просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їхньої спільної дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до закінчення дочкою навчання в Навчально науковому Гуманітарному інституті Національного авіаційного університету, тобто до 30.06.2019 року. Стягнути з відповідача 1/2 витрат, понесених позивачем на оплату І та ІІ семестру навчання ОСОБА_4, а саме 10170 грн. Стягнути з ОСОБА_3 1/2 витрат понесених позивачем на оплату за проживання ОСОБА_4 в студентському гуртожитку, а саме 1019,72 грн., а також стягнути з відповідача витрати понесені позивачем при сплаті судового збору.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1/2 частину витрат понесених ОСОБА_2 на оплату навчання доньки ОСОБА_4 в сумі -10 170 гривень та кошти понесені за оплату проживання в гуртожитку в сумі - 1 019 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі - 230 гривень.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій не погоджується з оскаржуваним рішенням частково, та вважає, що оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка навчається, на період навчання незаконним та необґрунтованим. Також судом першої інстанції неповно зясовано обставини, які мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що відповідач та позивач мають повнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дочка проживає разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1. Всі обовязки щодо утримання та виховання апелянт несе самостійно. Крім того, ОСОБА_4 є студенткою І курсу денного відділення Навчально наукового Гуманітарного інституту Національного авіаційного університету, в якому вона навчається на контрактній основі.

Апелянт, вважає, що судом першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення в частині відмови у стягненні з ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки, було неповно встановлено обставини, які мають значення для справи.

Також, апелянт, стверджує, що доводи відповідача про те, що він на час ухвалення оскаржуваного рішення був не працевлаштований та не має постійного джерела прибутку не є підставою звільнення його від обовязку утримувати свою дочку, яка навчається, оскільки він знаходиться у працездатному віці та може працювати і отримувати дохід. Крім того, статус учасника бойових дій в зоні АТО не є обставиною, яка звільняє його від обовязку.

Просила змінити рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи із дня предявлення позову і до закінчення дочкою навчання в Навчально науковому Гуманітарному інституті Національного авіаційного університету до 30.06.2019 року, а також в частині стягнення судових витрат. В іншій частині рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2016 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебувала в шлюбі з ОСОБА_3, який було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_4, проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Фастівської міської ради від 07.07.2016 року за №4404 та є студенткою І курсу денного відділення Навчально-наукового Гуманітарного інституту Національного авіаційного університету, в якому навчається на контрактній основі.

Загальна плата за навчання складає 81360 гривень, плата за один семестр навчання складає 10170 гривень, що підтверджується копією договору про навчання від 18.08.2015 року.

За два семестри навчання доньки сторін ОСОБА_2 сплатила вартість навчання у розмірі 20340 гривень самостійно, що підтверджується квитанціями про оплату за навчання.

Також позивачем були понесені витрати у звязку з оплатою за проживання дочки в студентському гуртожитку на суму 2039,44 гривень, що підтверджується квитанцією про оплату за проживання в гуртожитку.

Той факт, що донька проживає у студентському гуртожитку з 01.09.2015 року підтверджується довідкою від 29.06.2016 року.

ОСОБА_3 згідно записів з трудової книжки станом на день розгляду справи в суді першої інстанції офіційно не працевлаштований, відповідно до свідоцтва про народження має малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, одружений та є учасником бойових дій в зоні АТО.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач протягом останнього часу перебував в зоні АТО, станом на день розгляду даної справи не мав постійного джерела прибутку.

Дані підстави свідчать про те, що фактично відповідач перебував у важкому фінансовому становищі, що унеможливлює надання ним постійної матеріальної допомоги на період навчання доньки.

З такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до ст.ст.199,200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, навчається в Національному авіаційному університеті, та потребує у звязку з цим матеріальної допомоги.

Разом з цим, колегія суддів бере до уваги те, що на утриманні у відповідача від другого шлюбу є малолітній син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6, на час ухвалення рішення судом апеляційної інстанції проходить стажування в пожежній частині, з метою подальшого працевлаштування, частково визнає позовні вимоги, а тому вимога про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням ст.182 СК України, колегія суддів вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання їхньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 на період навчання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача і до досягнення донькою 23 років.

Хибним є і висновок суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1/2 частини витрат понесених останньою на оплату навчання доньки ОСОБА_4 в сумі 10170 грн. та коштів понесених за оплату проживання в гуртожитку в сумі 1019 грн.

Вирішуючи спір в цій частині, колегія суддів виходить із того, що оскільки позивач обґрунтовував стягнення вищевказаних сум положеннями ст.185 СК України, суд першої інстанції при цьому не врахував, що положення даної статті врегульовують відносини щодо стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей і не застосовуються до правовідносин з приводу стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2016 року скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача до досягнення донькою 23 років. В решті позову необхідно відмовити у звязку з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення відповідно до ст.309 ЦПК України є зокрема порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313-314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на навчання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9., с. Кощіївка, вул. Фастівська, 5, НОМЕР_1, виданий 01 квітня 1997 року Фастівським МРВ ГУ МВС України в Київській області) на користь ОСОБА_2 (уродженки ІНФОРМАЦІЯ_10., Київської обл., зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11, НОМЕР_2, виданий 23 січня 2004 року Фастівським МРВ ГУ МВС України у Київській області) аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27 липня 2016 року і до досягнення донькою 23 років.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді