У х в а л а

27 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про захист прав споживача, за касаційною скаргою ОСОБА_4на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 27 січня 2016 року, ухвала апеляційного суду Львівської області від 10 серпня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (далі - ЛМКП «Львівтеплоенерго») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_4 та

ОСОБА_5, які проживають в квартирі АДРЕСА_1, надаються послуги з централізованого опалення, однак останні неналежним чином здійснюють їх оплату, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 грудня 2015 р. становить

3 326 грн 80 коп., та яку ЛМКП «Львівтеплоенерго», з урахуванням поданих уточнень, просило стягнути солідарно з відповідачів.

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з зустрічним позовом, обґрунтовуючи його тим, що між нею та ЛМКП «Львівтеплоенерго» відсутні договірні відносини, наданий ЛМКП «Львівтеплоенерго» договір не відповідає, на її думку, умовам типового договору про надання послуг з централізованого опалення, при цьому надання будь-яких послуг проти її волі є незаконним відповідно до ст. 203 ЦК України. Крім того, вказувала, що відомості про нарахування та оплату послуг за центральне опалення не відповідають нормам чинного законодавства України, «повідомлення на оплату житлово-комунальних послуг» у тому вигляді, який використовує ЛМКП «Львівтеплоенерго», не передбачено жодним нормативно-правовим актом.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_4 просила: визнати дії ЛМКП «Львівтеплоенерго» неправомірними та такими, що порушують її права та є нечесною підприємницькою практикою; зобов'язати директора ЛМКП «Львівтеплоенерго» укласти з нею договір на основі Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води відповідно до Правил надання зазначених послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року; визнати недійсними нарахування ЛМКП «Львівтеплоенерго» в сумі 3 326 грн 80 коп. та зобов'язати відповідача списати їх з особового рахунку; визнати «повідомлення про нарахування» такими, що не відповідають ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 27 січня

2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 10 серпня 2016 року, позовні вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 3 326 грн 80 коп.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки викладені в касаційній скарзі доводи про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права потребують перевірки.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про захист прав споживача, за касаційною скаргою ОСОБА_4на рішення Сихівського районного суду

м. Львова від 27 січня 2016 року, ухвала апеляційного суду Львівської області від 10 серпня 2016 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Попович О.В., ЗавгородняІ.М., Писана Т.О.