Справа №295/9262/16-ц
08.02.2017 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючого судді Зосименка О.М.,
секретаря с/з ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі питання про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ДПТНЗ «Житомирське вище професійне училище сервісу і дизайну» про встановлення факту, скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, -
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 03.01.2017 року у вказаній справі, позов задоволено. Визнано незаконним та скасувано наказ Державного професійно-технічного навчального закладу «Житомирське вище професійне училище сервісу і дизайну» від 08.06.2016 року за №53-к про звільнення ОСОБА_2 з займаної посади за ст. 40 п.5 КЗпП України, поновлено позивача на посаді майстра виробничого навчання ДПТНЗ «Житомирське вище професійне училище сервісу і дизайну» з 08.06.2016 року, стягнуто з Державного професійно-технічного навчального закладу «Житомирське вище професійне училище сервісу і дизайну» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.06.2016 року по 31.12.2016 року у розмірі 31 278 грн. 24 коп. без врахування обовязкових податків та платежів.

Проте, не вирішеною залишилася вимога позивача про встановлення факту перебування ОСОБА_4 в трудових відносинах з відповідачем 15.02.2016 року та 19.02.2016 року, щодо якої сторони давали пояснення.

У судове засідання сторони та їх представники не зявилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України присутність сторін під час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення не є обовязковою.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом стосовно якої-небудь вимоги, з приводу якої сторони давали пояснення, не ухвалено рішення.

Як встановлено судом, що позивач з 08.02.2016 року по 08.06.2016 року перебувала на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності (а.с.72-79), та не заперечувалося сторонами у справі. Наказом ДПТНЗ «Житомирське вище професійне училище сервісу і дизайну» від 08.06.2016 року за №53-к звільнено ОСОБА_3, майстра виробничого навчання, 08.06.2016 року з займаної посади за ст.40 п.5 КЗпП України.

Встановивши, що наказ про звільнення видано у червні 2016 року, суд дійшов висновку, що позивач перебувала в трудових відносинах з ДПТНЗ «Житомирське вище професійне училище сервісу і дизайну» 15.02.2016 року та 19.02.2016 року до моменту її звільнення.

Враховуючи викладене та керуючись 220 ЦПК України, суд

вирішив:

Встановити факт перебування ОСОБА_2 в трудових відносинах з ДПТНЗ «Житомирське вище професійне училище сервісу і дизайну» 15.02.2016 року і 19.02.2016 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Зосименко