Справа № 274/6295/16-ц Провадження № 2/0274/555/17
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
17.02.17 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
провизнання особи такою, що втратив право користування житловим приміщенням,
У грудні 2016 р. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулась з вказаним позовом, у якому просять визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житлом за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Чехова, 59.
ОСОБА_5 Віталіївни заяви про визнання позову або заперечень проти позову не надходило.
Судом з'ясовано, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 є власниками житла за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Чехова, 59, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 11.09.2001 р. (а. с. 14).
Адреса зазначеного житла з 24.05.2006 р. є зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_4, що підтверджується довідкою від 09.12.2016 р. № 1120 Міського комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 7, будинковою книгою для прописки громадян, що проживають ІНФОРМАЦІЯ_1 на вул. Чехова у м. Бердичеві, а також відомостями від 04.01.2017 р. адресно-довідкового підрозділу територіального органу Державної міграційної служби України (а. с. 15, 19, 24).
З 25.02.2006 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, що встановлено рішенням від 21.07.2016 р. Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області у справі № 274/3065/16-ц, яке 01.08.2016 р. набрало законної сили (а. с. 21), тобто на момент реєстрації місця проживання ОСОБА_4 за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Чехова, 59, вона та ОСОБА_2 були сім'єю.
Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.
Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України та встановлені вище обставини, Суд вважає, що право ОСОБА_4 на користуванням житлом за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Чехова, 59 (сервітут), виникло на підставі закону як у члена сім'ї співвласника цього житла ОСОБА_2.
Рішенням від 21.07.2016 р. Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області у справі № 274/3065/16-ц, яке 01.08.2016 р. набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано (а. с. 21).

Таким чином ОСОБА_4 з 01.08.2016 р. перестала бути членом сім'ї власника житла за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Чехова, 59, ОСОБА_2.

Пунктом 4 частини першої статті 406 Цивільного кодексу України визначено, що сервітут припиняється у разі: припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Оскільки ОСОБА_4 перестала бути членом сім'ї власника житла за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Чехова, 59, ОСОБА_2, то припинилась обставина, яка була підставою для встановлення сервітуту (права користуванням житлом), а відтак цей сервітут припинився, тобто ОСОБА_4 втратила право користування цим житлом.

Відповідно до статті 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

З наведених раніше положень статей 401 і 405 Цивільного кодексу України та положення статті 150 Житлового кодексу Української РСР випливає, що особи, які не є членами сім'ї власника житла (будинку, квартири), мають право на користування цим житлом лише за умови наявності відповідного договору з власником цього житла (будинку, квартири).

Доказів наявності такого договору ОСОБА_4 не подала, а зі змісту позовної заяви вбачається, що такий договір відсутній.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 1 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 57 61, 64, 208, 209, 212 215, 224 226 Цивільного процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житлом за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Чехова, 59.

Роз'яснити, що:

рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом;

апеляційна скарга на рішення може бути подана позивачем до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня з дня його проголошення;

апеляційна скарга на рішення може бути подана також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки;

особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії;

рішення може бути переглянуто Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача, заяву про перегляд рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Корбут