Номер провадження: 22-ц/785/1966/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Станкевича В.А.,

при секретарі: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задоволені.

В рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором за № 297 МК Ф 0) від 31 жовтня 2006 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 у розмірі 3 771 100 (три мільйони сімсот сімдесят одна тисяча сто) гривень 52 копійки звернуто стягнення за іпотечним договором 31 жовтня 2006 року на нежилі офісні приміщення №33, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, буд. 50 А, загальною площею, 92,0 кв.м. які належать на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних частках на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 27.10.2004 року за реєстровим № 5700 право власності зареєстроване 28.10.2004 року КП «ОМБТІ та РОН», що підтверджується Витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим КП«ОМБТІ та РОН» 28.10.2004 року за № 5230407, 5230195, номер запису 3377 в книзі 38неж- 11 та договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_5 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 24.02.2005 року за реєстровим № 517, право власності за яким зареєстроване 05.03.2005 року КП «ОМБТІ та РОН», що підтверджується Витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданими КП ««ОМБТІ та РОН» 05.03.2005 року за № 6674843, 6674763, номер запису 3377в книзі 41неж-129, шляхом передачі іпотекодержателю - Публічному акціонерному товариству «Дельта банк», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Щорса, 36, корп. Б, код за , права власності на вказане майно.

Визнано за Публічним акціонерним товариством «Дельта банк», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Щорса, 36, корп. Б, код за , право власності на нежилі офісні приміщення №33, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, буд. 50 А, загальною площею, 92,0 кв.м. які є предметом іпотеки за іпотечним договором від 31 жовтня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим № 4308.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (МФО 380236, , р/р НОМЕР_3) витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривні.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2016 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, стверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судова колегія вважає що рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам в повному обсязі, виходячи вступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ « Дельта Банк», суд першої інстанції виходив з того, що вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором шляхом передачі у власність іпотекодержателю предмета іпотеки обґрунтована, тому вимоги ПАТ «Дельта Банк» підлягають задоволенню.

Однак з таким висновком повністю погодитись не можна з наступних підстав.

Так, відповідно обставин справи, 31 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір за № 297 МК Ф 0), за умовами якого, банк зобов'язується надати позичальнику у вигляді поновлюваної кредитної лінії, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 116 000 доларів США, зі сплатою 12, 3 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 31 жовтня 2009 року.

Відповідно до п. 4.1. зазначеного договору, позичальник зобов'язується використати кредит на зазначені у цьому договорі цілі, повернути одержаний кредит, сплатити нараховані банком проценти та комісії у порядку та терміни, встановлені договором.

31 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, за умовами якого у забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань за кредитним договором № 297 МК Ф від 31 жовтня 2006 року, іпотекодавці передають в іпотеку нерухоме майно - нежилі офісні приміщення №33, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, буд. 50-А, які належать на праві власності відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних частках на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 27.10.2004 року за реєстровим № 5700 право власності зареєстроване 28.10.2004 року КП «ОМБТІ та РОН», що підтверджується Витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим КП «ОМБТІ та РОН» 28.10.2004 року за № 5230407, 5230195, номер запису 3377 в книзі 38неж- 11 та договору купівлі - продажу, посвідченого ОСОБА_5 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 24.02.2005 року за реєстровим № 517, право власності за яким зареєстроване 05.03.2005 року КП «ОМБТІ та РОН», що підтверджується Витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданими КП ««ОМБТІ та РОН» 05.03.2005 року за № 6674843, 6674763, номер запису 3377в книзі 41неж-129.

Відповідно до п. 2.1.1, 4.1 Іпотечного договору, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення Боржником будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором.

08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого, у порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта-Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта-Банк» замінює АТ «УкрСиббанк», як кредитора, у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта-Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта-Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного, та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі кредитним договором за № 297 МК Ф 0) від 31 жовтня 2006 року.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в п. 38 Постанови Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин від 30 березня 2012р. № 5 (надалі Постанова) у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (ст. 37 Закону України Про іпотеку), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно.

Пунктом 39 зазначеної Постанови судам роз'яснено, що з урахуванням положень ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України Про іпотеку іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Як вбачається з Договору іпотеки від 31 жовтня 2006 року п.5.1. У разі настання обставин, зазначених в п.4.1 цього іпотечного договору, Іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом Іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. п.5.2. В повідомленні, про яке йдеться в п.5.1., Іпотекодержатель зазначає який зі способів задоволення вимог Іпотекодержателя, що передбачені ч.3. ст. 36 Закону України «Про іпотеку», застосовується Іпотекодержателем для задоволення своїх вимог. п. 5.3. У разі законодавчої можливості застосування передачі Предмету іпотеки у власність Іпотекодержателя, як способу задоволення вимог Іпотекодержателя (абз.2 ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку») право власності переходить до Іпотекодержателя з моменту отримання повідомлення, про яке йдеться в п.5.1. цього іпотечного договору. п.5.4. У разі застосування права Іпотекодержателя від свого імені продати Предмет іпотеки як способу задоволення вимог Іпотекодержателя (абз.3 ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку»), Іпотекодержатель реалізує норми ст. 38 Закону України «Про іпотеку» і повідомлення, про яке йдеться в п.5.1., вважається повідомленням Іпотекодавця про намір укласти договір купівлі-продажу Предмету іпотеки (т.1 а.с.19-20).

Тобто сторони Іпотечного договору погодили умови та спосіб задоволення вимог Іпотекодержателя, а саме, у разі застосування права Іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки.

Правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 року у справі №6-1851цс15 та від 2 листопада 2016 року у справі № 6-2457цс16 визначає судову практику у даному питанні таким чином.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або відповідно до договору про задоволення вимог іпотекодержателя (ст. 33 ч. 3 Закону України Про іпотеку).

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України Про іпотеку. Разом з тим, порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульований ст. 39 Закону України Про іпотеку, відповідно до якої, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України Про іпотеку.

Виникнення права власності на підставі рішення суду врегульовано ст. 335 та 376 ЦК України.

В інших випадках, право власності набувається з інших, не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ст. 328 ч.1 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне у позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Висновок Верховного суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п.1.2 ч. 1 ст.355 ЦПК України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права (ст. 360-7 ЦПК України).

Умови договору іпотеки від 31.10.2006 року містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у позасудовому порядку, тобто у разі законодавчої можливості при застосуванні передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателя, як способу задоволення вимог іпотекодержателя, право власності переходить з моменту отримання повідомлення, передбачено п. 5.3 іпотечного договору (т.1 а.с.20).

Зважаючи на викладене, у даному випадку, визнання на підставі рішення суду за ПАТ «Дельта Банк», як іпотекодержателем, права власності на предмет іпотеки, не відповідає умовам договору іпотеки, ст. 36 Закону України Про іпотеку і правовій позиції Верховного Суду України.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин, з урахуванням обмежень, встановлених ст. 303 ЦПК України, постановлене при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права судове рішення, підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, та ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2016 року скасувати в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: І.П. Сидоренко

ОСОБА_6