Справа № 357/6441/16-ц Головуючий у І інстанції Рябченко Л. А.
Провадження № 22-ц/780/320/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 32 02.02.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

02 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Олійника В.І.,

та секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державної казначейської служби України, Прокуратури Київської області та Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київської області на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Київській області, Головного управління Служби Безпеки України у м. Києві та Київській області, Прокуратури Київської області про відшкодування заробітку та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку на її користь заробіток, який вона втратила внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування за час незаконного відсторонення від посади, в розмірі 281 901 грн. 24коп., та моральну шкоду в розмірі 117 310 грн.

Вимоги обґрунтовувала тим, що 25 січня 2011 її було затримано Управлінням СБ України в Київській області за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України. Постановою про притягнення як обвинуваченого від 26 січня 2011 року її було притягнуто як обвинувачену у вчиненні даного злочину та обрано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 17 000 грн.

Постановою слідчого ОВС 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Київській області від 14 березня 2011 року вона була відсторонена від посади головного бухгалтера, в зв'язку з досудовим слідством у кримінальній справі.

30 червня 2015 старшим слідчим СВ Білоцерківського MB ГУМВС України в Київській області винесена постанова про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191. ч.5 ст.27 і ч.3 ст.358 КК України, а застосований захід в рамках кримінальної справи у вигляді відсторонення від посади головного бухгалтера спортивної бази скасований.

Вказує, що внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування їй була спричинена значна матеріальна та моральна шкода, через що просить стягнути з ДКС України на її користь середній заробіток за час незаконного відсторонення від роботи з 14 березня 2011 року по 30 червня 2015 року у розмірі 231 901, 24 грн. та моральну шкоду у розмірі 117 310,00 гри.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2016 року позов було задоволено, стягнуто з ДКС України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 заробіток, який вона втратила внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування за час незаконного відсторонення від посади, в розмірі 281 901 грн. 24коп. та моральну шкоду в розмірі 117 310 грн.

Не погоджуючись із цим рішенням, ДКС України, Прокуратура Київської області та ГУ СБ України у м. Києві та Київській області подали апеляційні скарги, в яких: ДКС України та ГУ СБ України у м. Києві та Київській області просили його скасувати та ухвалити нове про відмову у позові, а Прокуратура Київської області просила рішення місцевого суду у частині стягнення середнього заробітку за час незаконного відсторонення від роботи скасувати та ухвалити нове про закриття провадження, а у частині стягнення моральної шкоди ухвалити нове рішення про зменшення її розміру.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційні скарги задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Однак зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення у повній мірі не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки незаконними діями досудового розслідування позивачці була завдана моральна шкода, крім того було незаконно звільнено з посади, то позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час незаконного відсторонення від роботи та у частині стягнення моральної шкоди у подвійному розмірі мінімальної зарплати за час перебування під слідством підлягають задоволенню.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, що 20 березня 2007 ОСОБА_2 було призначено на посаду головного бухгалтера Центральної дитячо-юнацької навчально-спортивної бази «Трудові резерви» на підставі наказу від 20 березня 2007 №04-к (а. с. 9).

25 січня 2011 ОСОБА_2 було затримано Управлінням СБ України в Київській області за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України та проведено обшук особи. Постановою про притягнення як обвинуваченого від 26 січня 2011 року, виданою слідчим ОВС 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Київській області, ОСОБА_2 притягнуто як обвинувачену у вчиненні даного злочину (а. с. 10-12).

Постановою від 14 березня 2011 року, виданої слідчим в ОВС 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Київській області, позивачка була відсторонена від посади головного бухгалтера, в зв'язку з досудовим слідством у кримінальній справі (а. с. 19-20).

30 червня 2016 року старшим слідчим СВ Білоцерківського MB ГУМВС України в Київській області винесена постанова про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191. ч.5 ст.27 і ч.3 ст.358 КК України, а застосований захід в рамках кримінальної справи у вигляді відсторонення від посади скасований (а. с. 26-28).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2016 року, позов ОСОБА_2 до Філії-ЦДЮНСБ Трудові резерви" Центрального спортивного комплексу Комітету з фізичного виховання та спорту МОН України було задоволено частково, скасовано наказ про звільнення ОСОБА_2 та поновлено її на посаді головного бухгалтера, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.08.2015 по 25.01.2016 в розмірі 32 224,77 грн. (а. с. 30-40).

Згідно наданого позивачем розрахунку, шкода, завдана незаконними діями органів досудового розслідування, зокрема середній заробіток за час незаконного відсторонення від посади головного бухгалтера за період з 14 березня 2011 року по 30 червня 2015 року становить 281 901,24 грн. (261,99 грн. х 1076 робочих днів) (а.с.48).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до положень ч.1 п.1, ч.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Так, ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п.1, п.5 ч.1 ст.3 Закону, у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, моральна шкода.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення.

Таким чином, відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Тому, мінімальний розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_2 незаконними діями органів досудового розслідування за період з 01 квітня 2011 року (відсторонення від посади) по 30 червня 2015 року (закриття кримінального провадження) складає 58 655,00 грн., згідно наданого позивачем розрахунку, з урахуванням розмірів мінімальної заробітної плати, визначеної Законодавством України про Державний бюджет на вказаний період.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повно зясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки відсторонення від посади позивачки відбулося внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування, що також спричинило їй моральних втрат, то позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи та моральної шкоди підлягають задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком місцевого суду про стягнення моральної шкоди у подвійному розмірі мінімальної заробітної плати за час відсторонення від роботи, оскільки такий розмір не підтверджений належними і допустимими доказами, які б давали підстави для такого стягнення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг частково заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції у частині стягнення моральної шкоди необхідно змінити, стягнувши з ДАКС України на користь позивачки 58 655 грн. моральної шкоди, а у решті рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України, Прокуратури Київської області та Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київської області задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2016 року у частині стягнення моральної шкоди змінити, стягнувши з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 58 655 (пятдесят вісім тисяч шістсот пятдесят пять) грн., а у іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: