Дата документу 01.02.2017 Справа № 545/3561/16-ц
Провадження № 2/554/1316/2017
УХВАЛА

01 лютого 2017 року Суддя Октябрського районного суду м.Полтави Чуванова А.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та звільнення майна з-під арешту; треті особи: ПАТ «Укрсоцбанк», відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області,-

ВСТАНОВИВ:

До мого провадження, відповідно ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 24.01.2017 року, зазначена справа надійшла на розгляд згідно автрозподілу.

Вважаю за необхідне прийняти справу до свого провадження.

Відповідно ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 18.11.2016 року було відкрито провадження по даній справі.

Проте, провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України.

ОСОБА_1 не вказав ціну позову щодо вимог майнового характеру та не сплатив судовий збір відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

Позивач не виклав в позовній заяві обставини, якими обґрунтовує свої вимоги та не зазначив доказів, що підтверджують кожну обставину.

Так, позивач в уточненому позові просить визнати за ним право власності на меблі, виключити майно з опису та зняти з нього арешт, проте ОСОБА_1 не описав це майно, не дав йому характеристику. Крім того, вказана у позові кількість меблів з посиланням на акт держвиконавця, взагалі не відповідає кількості, зазначеній держвиконавцем в акті опису й арешту майна від 01.07.2015 року.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.119,120 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.119,121,207,210 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та звільнення майна з-під арешту; треті особи: ПАТ «Укрсоцбанк», відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області,- прийняти до свого провадження.

Запропонувати позивачу виправити недоліки позовної заяви в термін, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали та розяснити, що в іншому випадку заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.М.Чуванова