АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1040/17 Справа № 206/3120/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами Державної казначейської служби України, Прокуратури Дніпропетровської області на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Прокуратури Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди завданої діями досудового слідства, прокуратури і суду,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_2В, звернувся до суду із позовом до Державної казначейської служби України, Прокуратури Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди завданої діями досудового слідства, прокуратури і суду, посилаючись на те, що 19 травня 2009 року відносно нього було порушено кримінальну справу за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України, а 29 травня 2009 року йому обрано запобіжний захід у виді тримання під варту. Загалом він перебував під вартою більше 8 місяців. Постановою слідчого від 18 жовтня 2012 року кримінальну справу, порушену відносно нього за ч. 2 ст. 205 КК України, було закрито за відсутністю в його діях складу злочину.

Посилаючись на те, що неправомірними діями органів досудового розслідування, суду та прокуратури йому завдано моральних страждань та порушено усталений спосіб його життя, заявник просив відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначити розмір завданої йому моральної шкоди у сумі 1 млн. грн.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Останнім рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково та ухвалено: стягнути із Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 моральну шкоду розмірі 200 000 грн., а в ішій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду Державна казначейська служба України та Прокуратура Дніпропетровської області звернулися до суду із апеляційними скаргами, в яких Державна казначейська служба України просила рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, а Прокуратура Дніпропетровської області просила змінити рішення суду та зменшити розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню за рахунок бюджету, врахувавши вимоги ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», посилаючись кожний окремо на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 травня 2009 року відносно ОСОБА_2 було порушено кримінальну справу за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.205 КК України, а 29 травня 2009 року постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська позивачу було обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (а.с. 7-8).

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2009 року позивачу було продовжено строк тримання під вартою до 3 місяців, тобто до 19 серпня 2009 року (а.с. 9-10), а постановою цього ж суду від 22 січня 2010 року ОСОБА_2 змінено міру запобіжного заходу з тримання під вартою під заставу у сумі 200000 грн., звільнивши його з-під варти (а.с. 11).

В подальшому, постановою старшого слідчого СВ ПМ Дніпродзержинської ОДПІ від 18 жовтня 2012 року кримінальна справа № 68099031 за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні злочинів передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205 КК була закрита за відсутністю у його діях складу злочину (а.с. 15-17).

Також встановлено, що за час провадження кримінальної справи та знаходження позивача під вартою не було погашено кредит, за яким він на забезпечення виконання кредитного зобовязання як Іпотекодавець передав Іпотекодержателю належну йому на праві власності 3-х кімнатну квартиру №34 у м. Дніпродзержинську про проспекту Леніна в будинку №46, а заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 червня 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 860149,91 грн. (а.с. 25-26).

Крім того, згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, власником квартири стало ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Відповідно до ч.1 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, а статею ст. 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів держаної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень.

Крім того, згідно п. 1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Частинами 2, 3 ст. 13 вищевказаного Закону встановлено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

У пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», судам роз'яснено, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди у зазначених випадках та її розмір вирішується за заявою громадянина ухвалою суду першої інстанції, який розглядав кримінальну справу або якому вона мала бути підсудна.

Розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у ч. 1 цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року № 6-2203цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Враховуючи те, що позивач 42 місяці перебував під слідством та 8 місяців під вартою колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачу було заподіяно моральну шкоду, проте колегія суддів не може погодитись з рішенням суду в частині визначення розміру відшкодування в сумі 200000 грн.

Так, відповідно до ст. 8 Закону України № 80-VIII «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено з 1 грудня 2016 pоку мінімальну заробітну плату на рівні 1600 грн.

З урахуванням викладеного розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Оскільки ОСОБА_2В, перебував під слідством та судом з 19 травня 2009 року по 18 жовтня 2012 року, тобто 42 повних місяців, то розмір відшкодування моральної шкоди становить 69000 грн. (мінімальна заробітна плата х кількість місяців), а ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування повинен бути не меньшим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, у звязку з чим розмір відшкодування колегія суддів визначає в сумі 100000 грн., який є співмірним та достатнім для відшкодуванян моральної шкоди позивачу.

За таких обставин рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення розміру присудженої моральної шкоди з 200 000 грн. до 100 000 грн., а тому апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Доводи відповідача Державної казначейської служби України про те, що позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди є безпідставними, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи, а також цим обставинам суд першої інстанції дав належну оцінку.

На основі повно та всебічно зясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозвязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення в частині визначення розміру моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України, Прокуратури Дніпропетровської області задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2016 року змінити, зменшивши суму моральної шкоди з 200 000 грн. до 100 000 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

ОСОБА_4