Справа № 741/1222/16 Провадження № 22-ц/795/199/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Киреєв О. В. Доповідач - Тагієв С. Р.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіТагієва С.Р.,
суддів:Лакізи Г.П., Шевченка В.М.,
при секретарі:Покладі Д.В.,
за участю:відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 02 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю, а саме стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 10918,35 грн. Позивач вважає, що суд безпідставно визнав неналежним доказом виписку банку про рух коштів по рахунку позичальника ОСОБА_5, відповідно до якого останній платіж по кредиту було здійснено ним 11.03.2014 року в сумі 150 грн. Даний платіж банк вважає перериванням строку позовної давності, оскільки, здійснивши платіж, боржник вчинив дії, що свідчать про визнання його боргу перед банком. Тому, на думку позивача, суд дійшов помилкового висновку про сплин строку позовної давності для пред'явлення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення Носівського районного суду - залишенню без змін, враховуючи таке.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що датою останнього платежу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, який був здійснений особисто ОСОБА_5, є 17 червня 2013 року, тому судом було застосовано строки позовної давності відповідно до статей 256-267 ЦК України.

Із такими висновками погоджується апеляційний суд.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 10 грудня 2010 року між ПАТ «Банк «Демарк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 5120-2010, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_5 кредит на споживчі цілі у розмірі 10 000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 25 % річних, з кінцевим строком повернення 7 грудня 2012 року. Пунктом 3.7.1 Кредитного договору встановлено, що погашення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією здійснюється щомісячно не пізніше останнього банківського дня місяця шляхом договірного списання коштів з поточного рахунку позичальника, що є рахунком завантаження, починаючи з місяця наступного за місяцем надання кредиту, в сумі 640 грн.

ОСОБА_5 порушив взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором щодо погашення кредиту, внаслідок чого, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 1 серпня 2016 року загальна заборгованість ОСОБА_5 складає 10918,35 грн.

За даними банківських Оборотів по рахунку (а.с. 9-17) останній платіж по погашенню заборгованості за кредитним договором було здійснено 11 березня 2014 року у сумі 150 грн. Проте боржник ОСОБА_5 заперечує сплату ним цього платежу. Згідно його пояснень до 1 березня 2012 року він отримував заробітну плату на картку Банку «Демарк» і погашення кредиту здійснювалось шляхом автоматичного списання платежу з його зарплатного рахунка при зарахуванні заробітної плати. Довідкою Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області № 06-15-249 від 1 грудня 2016 року (а.с.46) підтверджується, що починаючи з 1 березня 2012 року Держсільгоспінспекція, де працював ОСОБА_5 не обслуговувалася у ПАТ «Банк «Демарк», оскільки договір зарплатного проекту був укладений з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Згідно доводів ОСОБА_5, після переведення зарплатних виплат до іншого банку він особисто сплатив борг лише один раз 17 червня 2013 року. Таке твердження узгоджується з даними Оборотів по його рахунку, наданих банком, отже даний факт визнається обома сторонами.

Що ж стосується платежу від 11 березня 2014 року, то він заперечується ОСОБА_5, а банк не довів його здійснення особисто боржником. З наданого банком документу (Оборотів по рахунку боржника) цього встановити неможливо, інших доказів на підтвердження даного факту банком не надано.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає, що строк позовної давності не переривався і при його обчисленні необхідно керуватись датою 17 червня 2013 року як датою останнього платежу, після якої у банку виникло право на позов. Банк звернувся з позовом до суду 08 вересня 2016 року, тобто з пропущенням трирічного строку загальної позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України.

Виходячи із результатів системного аналізу викладених обставин справи та застосованих судом першої інстанції правових норм у їх сукупності, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, апеляційний суд вважає законними та обгрунтованими висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог. Суд першої інстанції вірно встановив обставини спору, дослідив докази у справі, надав їм належну оцінку, правильно визначив суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 3015, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» - відхилити.

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 02 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: