Справа № 523/677/17
Провадження №2/523/1330/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2017 р.

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.,

при секретарі Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку набувальної давності, зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовним вимогами в яких просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, знявши з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 за згодою свого батька ОСОБА_5 у 2000р. вселився у вказану вище квартиру та до теперішнього часу в ній проживає. Позивач стверджує, що він відкрито, безперервно володіє квартирою з 2000р.. Відповідачі у вказаній квартирі не проживають, за комунальні послуги оплату не проводять, впорядкування квартири не займаються. Витрати по квартирі несе він. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 вважає, що набув право власності за набувальною давністю згідно ст. 344 ЦК України.Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 предявлені позовні вимоги підтримав, просить задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не зявилися без поважних на те причин. ОСОБА_5, І.В. були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. ОСОБА_2 за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_2 не проживає, що в силу ч.5 ст.74 ЦПК України, вказує на її сповіщення про час та місце розгляду справи належним чином. ОСОБА_4 був викликаний у судове засідання через оголошення у пресі в звязку з відсутністю відомостей про встановлення його місця реєстрації проживання.

За згодою представника позивача справу розглянуто в заочному порядку на підстав і наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Суд, заслухавши представника позивача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини прийшов до наступного висновку.

01 січня 2004 року набрав чинності ЦК України, разом з яким вступила в дію норма, передбачена ст. 344 ЦК України - про набувальну давність. Стаття 344 ЦК України запровадила до цивільного законодавства новий інститут - набуття права власності за давністю володіння. ЦК УРСР 1963 року не містив поняття «набувальна давність», воно набуло юридичного значення в день набрання чинності новим ЦК України. Втім, в п. 8 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України зазначається, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність діють і тоді, коли володіння майном почалося за 3 роки до набрання чинності цим документом, тобто не раніше 01 січня 2001 року.

З наведеного вище вбачається, що позовні вимоги про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно можуть бути пред'явлені в судовому порядку починаючи з 01 січня 2011 року. Граничний час, з якого потрібно починати відлік набувальної давності на чуже майно - 01 січня 2001 року. При цьому, якщо строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк після 01 січня 2001 року.

Отже, особа (особи) яка добросовісно заволоділа нерухомим майном в період до 01 січня 2001 року і продовжила ним відкрито користуватися протягом тривалого терміну, набуває права вимоги про визнання права власності на таке майно за набувальною давністю в судовому порядку з підстав, передбачених ст. 344 ЦК України, з 01 січня 2011 року, за умови доведеності необхідних для цього підстав.

Згідно ч.ч.1,2 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Відповідно до роз'яснень викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. У разі якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння (наприклад, спадкування), а сторона посилається на строк набувальної давності, слід визнати, що стороною вибрано невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Надаючи оцінку доведеності позивачем підстав набуття права власності на спірну квартиру з огляду на положення ст.344 ЦК України, суд виходить з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що квартира АДРЕСА_3 в розмірі ? її частин належить на праві спільної часткової власності (в рівних частках) ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 21.04.1993р., р.№12-491 (а.с.7). Інша ? частина належить на праві власності ОСОБА_3І, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданому Восьмою одеською державною нотаріальною конторою 30.06.1994р., реєстровий номер 4-3627 (а.с.5-6).

З представлених актів від 15.02.2016р., 16.01.2017р. убачається, що ОСОБА_2., ОСОБА_3, ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_4 не проживають з 1993р. (а.с.10,99).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7, яка є сусідкою ОСОБА_1 показала, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 проживали в спірній квартирі до 1993р., а після, виїхали за межі території України. В квартирі продовжив проживати ОСОБА_5 та його мати ОСОБА_8, яка померла у 1993р. Приблизно у 2001р. ОСОБА_5 також виїхав з квартири, а в квартиру вїхав ОСОБА_1, який з вказаного часу по даний час постійно в ній проживає разом зі своєю дружиною, займається її впорядкуванням, проводить сплату комунальних послуг.

Свідок ОСОБА_9, яка є знайомою ОСОБА_5, в судовому засіданні показала, що їй відомо, що в квартирі АДРЕСА_3 з 2000-х років постійно проживає ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною. Їй відомо, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в 1993 р. виїхали з квартири та з того часу в ній не проживають.

З боку позивача надані копії квитанцій про проведення оплат за надані житлово-комунальні послуги та послуги з водо, - електро, - постачання до квартири АДРЕСА_5 (а.с.11-58).

З представленої копії паспорту громадянина України серівї КЕ 086327, виданого Приморським РВ УМВС України в Одеській області вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом з тим, в силу ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІУ від 11.12.2003року, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З огляду на те, що ОСОБА_1 добросовісно заволодів спірною квартирою, яка належить відповідачам на праві спільної часткової власності, безперервно протягом понад 17 років, 16 з яких можуть бути зараховані до строку набувальної давності (відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України), володіє нею та будь-які відомості або рішення, які свідчили або встановлювали незаконність володіння ОСОБА_1 квартирою, матеріали справи не містять та відповідачами не зазначались, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтовані та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо позовних вимого про зняття з реєстраційного обліку відповідачів, то такі вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.7 Закону України № 1382-ІУ,зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, враховуючи втрату відповідачами права власності на спірну квартиру, вони втрачають право на реєстрацію місця проживання. Разом з тим, судом встановлено та підтверджено довідками з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по квартирі АДРЕСА_6 зареєстрованими не значаться. Відтак, такі особи не можуть бути зняти з реєстраційного обліку на якому не перебувають.

Зважаючи на викладене зняттю з реєстраційного обліку підлягає лише ОСОБА_2

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів в рівних частках на користь позивача слід стягнути судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору в розмірі 1280,00 грн.

Керуючись ст.ст.10,11,57,61,64,209,212,214,215,218,224-227 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (іпн.) право власності за набувальною давністю на квартиру №11 (одинадцять), в будинку №5(пять), по вулиці Марсельській, в м. Одесі, загальною площею 62,9 кв.м.

Зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 з квартири №11 (одинадцять), в будинку №5(пять), по вулиці Марсельській, в м. Одесі.

Рішення може бути п ереглянуто судом що його ухвалив за заявою відповідача поданою на протязі 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя