АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 668/7734/15-ц Головуючий в суді 1 інстанції: Гаврилов Д.В.
Номер провадження: 22-ц/791/242/17 Доповідач: Склярська І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого Склярської І.В.

суддів: Вейтас І.В.

Радченка С.В.

секретар Павловська Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 22 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» звернулося до суду з вказаним позовом, який уточнило в процесі розгляду справи, та остаточно просило:

1) стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін банк» заборгованість за договором № 01322/RX від 13.06.2008 року в розмірі 41848,19 дол. США та 44561,27 грн. , яка складається з: заборгованості по сплаті тіла кредиту в сумі 38991,83 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків в сумі 2856,36 доларів США, заборгованості по пені в сумі 44561,27 грн.

2) стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін банк» заборгованість за договором № 01322/RX від 13.06.2008 року в розмірі 41848,19 дол. США та 44561,27 грн., яка складається з: заборгованості по сплаті тіла кредиту в сумі 38991,83 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків в сумі 2856,36 доларів США, заборгованості по пені в сумі 44561,27 грн.

3) стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін банк» заборгованість за договором № 01322/RX від 13.06.2008 року в розмірі 41848,19 дол. США та 44561,27 грн., яка складається з: заборгованості по сплаті тіла кредиту в сумі 38991,83 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків в сумі 2856,36 доларів США, заборгованості по пені в сумі 44561,27 грн.

4) стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

На обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 13 червня 2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №01322/RX, а також додаткова угода від 29.05.2009, відповідно до умов яких відповідач ОСОБА_4 отримав кредитні кошти у вигляді не поновлювальної кредитної лінії в сумі 96321,00 доларів США, зі сплатою 11,9 % річних за період користування кредитом з 13.06.2008 по 24.04.2009 рр., 3,8 % річних за період користування кредитом з 25.04.2009 по 24.04.2010 рр., 12,5 % річних за період користування кредитом з 25.04.2009 по 12.06.2023, строком до 12.06.2023 року. Позивачем було надано відповідачу кредитні кошти на загальну суму 16000,00 доларів США. В забезпечення договору між банком ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 були укладені договори поруки з додатковими угодами до них. 13.06.2008 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір з договорами про внесення змін до нього, предметами іпотеки за яким є житловий будинок № 2-а, по провулку Дитячий в с. Степанівка в м. Херсоні та земельна ділянка, розташована за вищезазначеною адресою. ОСОБА_4 зобов'язання належним чином не виконував. Станом на 24.06.2015 року заборгованість по сплаті тіла кредиту складає 38991,83 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків складає в сумі 2856,36 доларів США, пеня складає 44561,27 грн.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 22 вересня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін банк» заборгованість за договором № 01322/RX від 13.06.2008 року в розмірі 41848,19 дол. США, що за курсом НБУ 21,8551 станом на 22.09.2015 року становить 914596,377 грн. та пеню за прострочення строків сплати кредиту в розмірі 44561,27 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін банк» заборгованість за договором № 01322/RX від 13.06.2008 року в розмірі 41848,19 дол. США, що за курсом НБУ 21,8551 станом на 22.09.2015 року становить 914596,377 грн. та пеню за прострочення строків сплати кредиту в розмірі 44561,27 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін банк» заборгованість за договором № 01322/RX від 13.06.2008 року в розмірі 41848,19 дол. США, що за курсом НБУ 21,8551 станом на 22.09.2015 року становить 914596,377 грн. та пеню за прострочення строків сплати кредиту в розмірі 44561,27 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін банк» судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 3654 грн., по 913,5 грн. відповідно.

Ухвалою цього ж суду від 27 жовтня 2015 року виправлено описку в судовому рішенні, яка полягала у тому, що за кредитним договором з відповідачів підлягала стягненню заборгованість в сумі 41 848,19 доларів США та 44 561 грн.27 коп., а тому виключено з резолютивної частини рішення еквівалент заборгованості у гривні (а.с.86).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що він дійсно мав цивільно-правові відносини з позивачем, але отримав від останнього кредитні кошти у національній валюті, а не в доларах США та на документах, долучених позивачем до матеріалів справи в якості належних доказів у графі де зазначено його прізвище підпис йому не належить і є підробленими.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник банку її доводи не визнав, рішення суду вважає законним та обґрунтованим, зазначає, що при підписанні додаткових угод до кредитного договору позичальник не висловлював заперечень щодо належності йому підпису на кредитному договорі, визнає наявність між ним та банком цивільно-правових відносин, погашення заборгованості за кредитом.

Відповідачі та особа, яка подала апеляційну скаргу в судове засідання не з'явилися, повідомлені про час і місце розгляду справи в установленому процесуальним законом порядку, їх процесуальна зацікавленість також була виявлена в отриманні ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі з метою закриття виконавчого провадження та повернення виконавчого листа, їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, представника банку, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наявності договірних правовідносин, порушення їх виконання позичальником, солідарного обов'язку відповідальності поручителів, доведення суми заборгованості.

З матеріалів справи вбачається і судом встановлено , що 13 червня 2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №01322/RX, а також додаткова угода від 29.05.2009, відповідно до умов яких відповідач ОСОБА_4 отримав кредитні кошти у вигляді не поновлювальної кредитної лінії в сумі 96321,00 доларів США, зі сплатою 11,9 % річних за період користування кредитом з 13.06.2008 по 24.04.2009 рр., 3,8 % річних за період користування кредитом з 25.04.2009 по 24.04.2010 рр., 12,5 % річних за період користування кредитом з 25.04.2009 по 12.06.2023, строком до 12.06.2023 року. Погашення кредиту здійснюється щомісячно у строк встановлений договором. Банком було надано ОСОБА_4 кредитні кошти на загальну суму 16000,00 доларів США. В забезпечення договору між банком ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 були укладені договори поруки з додатковими угодами до них.

Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин згідно зі ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

ОСОБА_8 свій обов'язок щодо повернення кредиту і сплати процентів за користування грошовими коштами не виконує починаючи з 02 лютого 2015 року року, внаслідок чого станом на 24.06.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 41 848,19 доларів США., що є підставою для дострокового повернення кредитних коштів.

29 травня 2009 року позивачем із ОСОБА_5 як поручителем ОСОБА_8 (а.с.14), із ОСОБА_6 як поручителем ОСОБА_8 (а.с.17), із ОСОБА_7 як поручителем ОСОБА_8 (а.с.19) укладено окремі договора поруки з додатковими угодами до них, за яким поручитель зобов'язався нести солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитною угодою, нарахованих відсотках за користування кредитом , комісій, штрафів, пені та інших платежів.

Відповідно до п. 4.6. цих же договорів сторони встановили, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником.

Відповідно до чч. 1,2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У зв'язку з порушенням боржником строків повернення кредиту та виникненням заборгованості за кредитним договором банк 24 квітня 2015 року надіслав позичальнику та поручителям письмові повідомлення з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором в повному розмірі у строк тридцять днів (а.с.34-37).

Письмові вимоги банку про усунення порушень зобов'язань за кредитними договорами боржником та поручителями залишилась без задоволення.

За таких обставин суд, на думку колегії суддів, прийшов до правильного висновку про те, що позивач відповідно до ст.ст. 1050, 1054 ЦК України має право вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилась та слати процентів, а також враховуючи невиконання боржником та поручителями письмової вимоги про усунення порушень зобов'язань, обґрунтовано, з підстав, передбачених умовами укладених договорів задовольнив вимоги позивача шляхом дострокового стягнення з них заборгованості.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновки суду по суті спору не спростовують і, як такі, що не ґрунтуються на законі та доказах, підлягають відхиленню.

Так, твердження в апеляційній скарзі про те, що досліджені судом першої інстанції докази не підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором у зазначеному позивачем розмірі, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки зазначені обставини особою, яка подала апеляційну скаргу, належними доказами не доведені та наявний в матеріалах справи розрахунок розміру кредитної заборгованості не спростований, квитанції на які посилався відповідач в заяві про скасування заочного рішення не були додані до заяви та не надані суду першої та апеляційної інстанції.

Також, відповідачем заява про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені суду першої інстанції не подавалася, не зазначалося про це й в заяві про перегляд заочного рішення, а тому її розмір визначений відповідно до умов договору.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги про неналежність підпису ОСОБА_8 на кредитному договорі, оскільки в апеляційній скарзі стверджується, що між банком та ОСОБА_8 дійсно наявні цивільно-правові відносини з приводу отримання кредитних коштів, вимоги щодо визнання недійсним кредитного договору з тих обставин, що позичальник не підписував кредитний договір, ОСОБА_8 не заявлялися, не зазначалися такі обставини і в заяві про перегляд судового рішення, а також при укладанні ним додаткових угод до кредитного договору.

Необґрунтованими, на думку колегії суддів, є посилання представника ОСОБА_4 про те, що грошові кошти отримував у національній валюті, а не у доларах США, оскільки надані банком виписки свідчать про надання кредиту у валюті в ньому зазначеному, та не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 22 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: І.В. Вейтас

С.В.Радченко