Номер провадження: 22-ц/785/173/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3,ОСОБА_4

За участю ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24.03.2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_6

-про стягнення заборгованості за кредитом,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за іпотечним кредитом № 1620-н від 13.06.2007 року, та уточнюючи свої позовні вимоги просило суд стягнути в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в розмірі 44 497,55 доларів США та 4933грн. з яких:

- строковий основний борг по кредиту 28 574,00 дол.США;

-прострочений основний борг по кредиту-6 622,84 дол.США;

-прострочені проценти за користування кредитом за період з 14.05.2014 року по 14.05.2015- 5 978,83дол. США;

-прострочена комісійна вигода за супроводження кредиту-3 840,00 грн.

-пеня за прострочений основний борг по кредиту 1781,79 дол. США

-пеня за прострочені проценти за користування кредитом- 1 322,39 дол. США

-пеня за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту- 1 093 ,60 грн.

3% річних від прострочених сум по кредиту за період з 01.02.2013 року по 14.05.2015 роу-217,52 дол.США

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 13 червня 2007 року позивачем укладено Договір про іпотечний кредит № 160-н на суму 48 000 доларів США,під 12 % річних строком до 13 червня 2017 року.

У забезпечення виконання зобовязання з ОСОБА_7 укладено іпотечний договір, предметом котрого є квартира № 40,42 в будинку 81 по вул. Стовповій, в м. Одесі.

Одночасно 13.06.2007 року у забезпечення виконання зобовязання по кредитному договору з ОСОБА_6 укладено договір поруки № 1 відповідно до котрого поручилась відповідати перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник.

Посилаючись на те, що станом на 01.08.2014 року виникла зазначена заборгованість за кредитним договором на на умови договору та з врахуванням ст.ст.525,526,554,625 ЦК України просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 березня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитом - задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_7 та з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит № 1620-н від 13 червня 2007 року в розмірі 44 497,55 доларів США та 4 933,60 грн., з яких строковий основний борг за кредитом - 28574 дол. США; прострочений основний борг - 6622,84 дол. США; заборгованість по сплаті процентів за період з 13.06.2007 року по 14.05.2015 року - 5978,83 дол. США;пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 14.05.2014 року по 14.05.2015 року - 1781.97 дол. США;пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 14.05.2014 року по 18.05.2015 року - 1322,39 дол. США, а також прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту - 3840 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за комісійною винагородою за супроводження кредиту за період з 18.05.2014 року по 18.05.2015 року - 1093,60 грн..; 3% річних від прострочених сум по кредиту за період з 01.02.2013 по 14.05.2015 pp. - 217,52 дол. США. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» судовий збір в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового, про відмову в заявлених вимогах,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на те, що судом не застосовано строк позовної давності, порука припинилась в наслідок збільшення обсягу відповідальності, розмір заборгованості є невірним.

В судове засідання відповідачі не зявились, про час та місце розгляду справи сповіщались належним чином.

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_6 за зазначеною адресою не проживає, її представник про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Відповідачка ОСОБА_8 була сповіщена належним чином в судове засідання на 05.12.2016 року представником ОСОБА_6, однак в судове засідання жодного разу не зявляється.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Судова колегія,заслухавши доповідь судді доповідача,вислухавши пояснення сторін, що зявились,перевіривши матеріали спави та обговоривши доводи апеляційної скарги,дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких міркувань.

Задовольняючи заявлені вимоги,районний суд виходив з того,що сторони несуть солідарну відповідальність за порушення взятих на себе зобовязань ОСОБА_7, відповідно іпотечного кредиту № 1620-н від 13 червня 2007 року, та розмір заборгованості підтверджений наданими розрахунками.

Проте повністю погодитись з таким судженням районного суду не можна з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено,сторонами не оспорено, що 13.06.2007 року ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (надалі - ПАТ «Державний ощадний банк України»), та ОСОБА_7 було укладено Договір про іпотечний кредит № 1620-н.

Відповідно до договору ПАТ «Державний ощадний банк України» зобов'язалося надати ОСОБА_7 грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 48000 дол. США (еквівалент - 242400 грн. за курсом НБУ на день укладення договору) на придбання квартири, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Стовпова, 81/1, кв. 40,42, на строк 240 місяців з кінцевим терміном повернення не пізніше 13.06.2027 року на умовах, визначених договором. У свою чергу, ОСОБА_7 зобов'язалася сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12 % річних.

Згідно з п. 1.5 зазначеного договору позичальник зобовязалась щомісячно до останнього робочого дня звітного місяця проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 200 дол. США, що складає 1010 грн. за курсом НБУ станом на 13.06.2007 року, та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 5.2 договору про іпотечний кредит № 1620-н за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплаченого платежу, за кожний день прострочення.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 свої зобовязання по договору не виконала, тіло кредиту не повертала, проценти за користування кредитом не сплатила у визначений договором термін.

Як вбачається з наданого розрахунку, нарахування процентів за зазначений кредит відбулось з підвищеною прощентною ставкою: з 12 % до 13% , 16%,24%( а.с.20-26 т.1)

Збільшення процентної ставки відбулось з підстав укладення додаткової угоди № 1 від 24 листопада 2008 року та № 2 від 30 січня 2009 року до договору про іпотечний кредит № 1620 від 13 червня 2007 року укладених між Банком та позичальником ОСОБА_7,котрі були витребувані у позивача та оглянуті в судовому засіданні та приєднані до матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

У статті 559 ЦК України передбачені спеціальні підстави та умови припинення поруки.

Так, відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Аналіз змісту цієї норми дає підстави вважати, що вона не встановлює ні змісту та обсягу такого збільшення відповідальності поручителя, ні реальності чи невідворотності його настання.

Таке збільшення відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобовязання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення термінів повернення кредитів.

У справі, яка переглядається, встановлено, що додатковими угодами до кредитного договору внесено без згоди поручителя зміни, які призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителя, що було встановлено під час апеляційного судового розгляду і не спростовано кредитором.

Зокрема, цими додатковими угодами було збільшено процентну ставку за користування кредитом, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя слати проценів.

Таким чином, аналіз норми частини першої статті 559 ЦК України свідчить про те, що порука припиняється за наявності факту зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Верховний Суд України щодо цього питання сформулював правовий висновок у постановах від 21 травня 2012 року (№ 6-18цс11, № 6-69цс11), у яких зазначив, що за положеннями частини першої статті 559 ЦК України припинення поруки в разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується, а тому в цьому випадку не обовязково звертатися до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим, проте такі вимоги підлягають розгляду судом за наявності відповідного спору. Тобто порука має вважатися припиненою незалежно від реального настання чи ненастання збільшеного внаслідок змін кредитних договорів обсягу відповідальності поручителя.

Крім того, обовязковою умовою припинення поруки за нормою частини першої статті 559 ЦК України має бути відсутність згоди поручителя на внесення змін до забезпеченого порукою зобовязання, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. За своєю правовою природою надання поручителем згоди на внесення до основного зобовязання таких змін є одностороннім правочином, який за змістом і формою має відповідати вимогам ЦК України та відображати волевиявлення особи (у даному випадку поручителя).

Так, у постанові Верховного Суду України від 5 червня 2013 року (№ 6-43цс13) зазначено, що згода поручителя на збільшення обсягу своєї відповідальності має бути очевидною і наданою у спосіб, передбачений договором поруки.

Посилання представника позивача на те, що ОСОБА_6 в договору поруки п.1.1. поручилась виконувати зобовязання і за додатковими угодами, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому оцінюється критично так як п.4.4. цього договору сторони дійшли згоди , що порука припиняється у разі зміни Зобовязання без згоди Поручителя,внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності. Проте згоди на укладення додаткових угод щодо збільшення процентної ставки поручитель не надавала ( а.с.17 т.1)

Таким чином, у справі, яка переглядається, порука припинилася, оскільки в додаткових угодах до кредитних договорів, укладених без згоди поручителя, закладені умови, що всупереч положенням частини першої статті 559 ЦК України збільшують обсяг відповідальності поручителя.

Отже, установивши, що додатковими угодами, укладеними без згоди поручителів, надало право кредитору застосувати збільшену процентну ставку за користування кредитом, внаслідок чого збільшилась відповідальність поручителя за основним зобовязанням, судова колегія дійшла висновку щодо припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції помилково вважав, що сторони несуть солідарну відповідальність за кредитними зобовязаннями,що свідчить про порушення судом вимог ст.ст.212-214 ЦПК України та не повно зясував обставини,що мають значення для справи, не врахував норм матеріального та процесуального права,які регулюють спірні правовідносини,судова колегія з підстав ст.309 ч.1 п.1,4 ЦПК України приходить до висновку, що рішення в частині заявлених вимог до поручителя ОСОБА_6 підлягає скасуванню з ухваленням нового, про відмову в заявлених вимогах, в звязку з припиненням договору поруки.

В іншій частині, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції судова колегія не переглядає за відсутності апеляційної скарги ОСОБА_7

Одночасно судова колегія в порядку ст.88 ЦПК України стягує на користь заявниці понесені судові витрати при оплаті апеляційної скарги так як вони документально підтверджені.

Керуючись ст. 218,303,309,316, 317, 318,319 ЦПК України судова колегія, ВИРІШИЛА:

Апеляційну саргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24.03.2016 року в частині задоволення позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитом скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

В позовній заяві Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитом відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_6 понесені судові витрати за сплату судового збору- 4 019 грн.40 коп.

Рішення набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до касаційного суду на протязі 20 днів.

.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді - О.М.Таварткіладзе

ОСОБА_9