Справа №521/4569/17
Провадження №2/521/3151/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми додаткових витрат на утримання дитини, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь гроші за придбані речі та ліки для доньки ОСОБА_3, а саме: 359 гривень за куплені памперси 17.09.2016 року; 599,76 гривень за куплені памперси 09.01.2017 року; 540,00 гривень за куплений самокат 03.03.2017 року. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 гроші на купівлю для доньки ОСОБА_3: 1000,00 гривень три рази на рік (восени, влітку та взимку) для придбання одягу, взуття; 50,00 гривень щомісяця на ліки. Стягнути з відповідача на її користь гроші на розвиваючи заняття для ОСОБА_3 300,00 гривень щомісяця на заняття або придбання розвиваючих іграшок. Свій позов обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 19.06.2013 року, від якого народилася донька ОСОБА_3. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 14.04.2016 року шлюб між ними розірвано. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2016 року по справі № 521/5704/16 з відповідача на її користь стягнуто аліментів у загальному розмірі 583 гривні 50 копійок починаючи з 17.03.2016 року до досягнення дочкою повноліття, до 17.06.2032 року. Позивачка вказує, що на даний час не працює, проживає у своєї матері. Відповідача не хвилює стан здоровя дитини, донька захворіла 16.04.2016 року, вони відвідали дитячу поліклініку № 6 за адресою м. Одеса, вулиця Академіка Глушко, 32 а, дитячий терапевт виписала їм ліки, однак відповідач проігнорував її прохання придбати деякі ліки для дитини. Окрім цього відповідача не хвилює питання розвитку дитини. Позивачка вказує, що зараз сама не працює потребує утримання, а тому не може придбати потрібних речей, які б сприяли розвитку та навчанню доньки. Відповідач ігнорує прохання купити для дитини необхідні речі для розвитку, посприяти навчанню та віддати дочку на заняття малювання, віддати в дитячий басейн. Також дитині необхідний одяг та взуття на холону пору року, однак відповідач не купляє дитині одяг та взуття, категорично проти це робити. Зазначені вище обставини примусили позивачку звернутися з даним позовом до суду.

В судові засідання позивачка не зявлялася, у позовній заяві просила суд розглянути справу у її відсутності, направивши за адресою реєстрації копію судового рішення.

Відповідач в судові засідання не зявлявся, про час та місце судових засідань повідомлений належним чином, подав до суду письмові заперечення, в яких вказав, що проти задоволення позову заперечує, оскільки на утримання дитини виплачує аліменти, які були визначені за рішенням суду у розмірі 583 гривні 50 копійок так і додатково платить грошові кошти, що підтверджується наданими до суду копіями квитанцій, з яких вбачається, що за період з 2016 року по даний час загальна сума грошових надходжень позивачці складає 31038 гривень, що є явно більшим ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та надає певну можливість для забезпечення потреб дитини.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дитина проживає разом з матірю.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 14 квітня 2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно стягнуто аліменти у розмірі 583 гривні 50 копійок до досягнення дитиною повноліття, тобто до 17.06.2932 року.

Зобовязання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, законодавець врегулював у Сімейному Кодексі України, згідно з ч.1 ст.185 якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) . Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

В підтвердження понесення додаткових витрат на дитину ОСОБА_1 в якості доказів надано до суду: чек від 17.09.16 року підтверджуючий придбання памперсів на суму 359,99 гривень, чек від 09.01.2017 року 599,79 гривень, чек від 03.03.2017 року 540,00 гривень, запис, яка підтверджує відвідування лікаря 16.09.2016 року, в якій знаходиться запис лікаря з призначенням ліків.

В контексті статті 185 СК України, участь у додаткових витратах батьків, можуть бути лише у випадках, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Особливими обставинами можуть бути: несподіване тяжке захворювання, для лікування якого необхідна велика грошова сума, харчування, післяопераційне одужання, нещасний випадок. Законодавець до особливих чинників відносить і позитивні чинники. Так особливими позитивними обставинами називають розвиток здібностей дитини, схильність до музики, до занять спортом. При визначенні розміру додаткових витрат суд, відповідно до статті 182 СК України, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище платника додаткових витрат; наявність у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру участі у додаткових витратах на дитину суд виходить із того, що така участь батьків має бути рівною, водночас враховуючи можливість батьків надавати таку допомогу.

Надані позивачкою квитанції та чеки про сплату коштів на придбання памперсів, не приймаються судом до уваги, як докази підтверджуючи понесення додаткових витрат, так як з цих квитанцій неможливо встановити необхідність таких придбань саме для доньки сторін по справі ОСОБА_3. Квитанції підтверджуючи сплату позивачкою грошей на памперси, куплений самокат, суд відносить до витрат понесених при звичайному способі життя, і хоча вони є і додатковими, але не викликані особливими обставинами, тому суд вважає, що участь другого з батьків у цих витратах не є обовязковою і відмовляє в задоволенні позову.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, враховує і надані стороною відповідача квитанції від 21.09.2016 року, якою підтверджено переказ позивачці відповідачем грошової суми 1996 гривень; квитанцію від 03.04.2016 року на суму 2000 гривень; квитанцію від 04.05.2016 року на суму 2000 гривень; квитанцію від 06.07.2016 року на суму 2000 гривень; квитанцію за листопад 2016 року на суму 8000 гривень та інші квитанції про переказ грошей у 2017 році, що знаходяться у матеріалах справи. Проаналізувавши вищенаведені документи, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 виплачує грошові кошти на утримання дитини, розмір яких є явно більшим ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що надає певну можливість для забезпечення потреб дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 185 Сімейного кодексу України, статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 3, 10, 11, 60, 169, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області в десятиденний термін. Особи, що приймали участь у справі, але не були присутні при проголошенні рішення мають право на його оскарження на протязі десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Головуючий:

"10" квітня 2017 р.