Справа № 404/6420/15-ц
Номер провадження 2/404/80/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року Кіровський районний суд м.Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря - Чайка О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, яким просить стягнути із ОСОБА_2 матеріальної шкоди в сумі 20 280, 67 грн. та судових витрат по справі.

Вимоги мотивує тим, що згідно договору купівлі-продажу частини домоволодіння від 11.01.2002 року він є власником 39/100 частки будинку по вулиці Гоголя, 54 в м. Кіровограді , який розташований на земельній ділянці площею 1071,6 кв.м. В свою чергу, відповідачці належить 3/5 частки цього ж домоволодіння. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.05.2004 року встановлений порядок користування земельною ділянкою під домоволодінням №54 по вулиці Гоголя в м. Кіровограді, та йому виділено в окреме користування 312,98 кв.м. (як показано на схемі №2 червоним кольором ) та залишено іншу частину земельної ділянки в користування інших співвласників. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 03.08.2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі, за №234, йому позивачу, належить 296,71 кв.м. земельної ділянки згідно з планом, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд(присадибна ділянка). В травні 2013 року він поставив шиферну загорожу з дерев»яними лагами на металевих стойках на фундаменті висотою 20 см по границі своєї земельної ділянки. Про намір установити загорожу раніше повідомив всіх співвласників, при них же , обміряв земельну ділянку для встановлення границі. Донька відповідачки вказала на вигрібну яму, яка була об лаштована останньою самовільно, без згоди співвласників на території загальної земельної ділянки. При цьому, його загорожа ніяким чином не заважала вигрібній ямі. Не погодившись з установкою огорожі, відповідачка зі своїм чоловіком , болгаркою зрізали металеві стойки і знесли шиферну загорожу, в результаті чого шифер побився. Неодноразово він звертався до відповідачки з вимогою встановити нову аналогічну огорожу чи відшкодувати завдану йому шкоду, проте остання відмовилася від його пропозиції, що і спонукає його звернутися до суду. Відповідно до проекту установки загорожі на земельній ділянці по вулиці Гоголя, 54 в м. Кіровограді , виконаного у березні 2015 року на його замовлення Черкаським філіалом Державного науково-дослідного інституту «НІІ проектреконструкція», вартість будівельних робіт складає 12 654 грн., вартість ресурсів, в тому числі будівельних матеріалів складає 7626,67 грн., а всього сума завданих збитків 20280,67 грн.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала, просила задовольнити, на їх обґрунтування послалась на обставини, які викладені у позовній заяві.

Відповідач, її представник позов не визнали, у його задоволенні просили відмовити, вказують на його невмотивованість та недоведеність ( а.с. 93-94).

Свідок ОСОБА_3 , зі сторони позивача, в судовому засіданні пояснювала, що позивач є її сусідом, їй відомо , що він прибрав стару огорожу та поставив нову із шиферу . Коли ставили огорожу , між сторонами виникла суперечка , чоловік відповідачки розтрощив паркан та розкидав шифер. Скільки листів шиферу та металевих стовпчиків було знищено не бачила.

Свідок ОСОБА_4 яка є дружиною позивача пояснила, що в листопаді 2013 року вона була вдома , чоловіка не було. Побачила як відповідачка зі своїм чоловіком болгаркою зрізали металеві стойки та знищували шиферну загорожу, виникла сварка , потім викликали міліцію та склали протокол .

Свідок ОСОБА_5, який є товаришем позивача в суді пояснив, що в 2013 році до нього зателефонував ОСОБА_1, прохав, щоб приїхав. Коли приїхав до нього , то бачив розтрощений шифер , який був розкиданий по межі земельної ділянки із відповідачкою. Свідок ОСОБА_6 пояснював, що йому відомо про даний факт зі слів позивача.

Свідок ОСОБА_7, яка є донькою відповідачки та проживає з 2003 року у домоволодінні по вулиці Гоголя, 54 в м. Кіровограді пояснила, що з часу купівлі її матір»ю частини зазначеного будинку на межі була вже

облаштована зливна яма та побудований позивачем паркан заважав користуватися нею. Хто робив зливну яму їй не відомо. Коли була сварка між сторонами вона присутня не була.

Заслухавши пояснення сторони позивача, відповідачки та її представника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні вимог необхідно відмовити, з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із приписами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусила зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Між тим, частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 58 ЦПК України).

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу частини домоволодіння від 11.01.2002 року ОСОБА_1 є власником 39/100 частки будинку по вулиці Гоголя, 54 в м. Кіровограді , який розташований на земельній ділянці площею 1071,6 кв.м.

В свою чергу, ОСОБА_2 належить 3/5 частки цього ж домоволодіння.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.05.2004 року , встановлений порядок користування земельною ділянкою під домоволодінням №54 по вулиці Гоголя в м. Кіровограді, виділивши ОСОБА_1 в окреме користування 312,98 кв.м. (як показано на схемі №2 червоним кольором ) та залишено іншу частину земельної ділянки в користування інших співвласників( а.с. 6).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 03.08.2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі, за №234, ОСОБА_1, належить 296,71 кв.м. земельної ділянки згідно з планом, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд(присадибна ділянка)( а.с. 7).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 08.09.2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі, за №304, ОСОБА_2 належить 3/50 частки земельної ділянки площею 764, 22 кв.м. , що перебуває у спільній частковій власності з іншими співвласниками ( ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10В.).

Позивач вказував, що у травні 2013 року він поставив шиферну загорожу з дерев»яними лагами на металевих стойках на фундаменті висотою 20 см по границі своєї земельної ділянки. Не погодившись з установкою огорожі, відповідач зі своїм чоловіком , болгаркою зрізали металеві стойки і знесли шиферну загорожу, в результаті чого шифер побився. Добровільно відшкодувати завдану йому шкоду ОСОБА_2 відмовилася.

Відповідачка не заперечувала той факт? що вона змушена була частково демонтувати встановлену позивачем огорожу , а саме здійснила демонтаж, зокрема її чоловік, кількох листів шиферу . Хто пошкодив всю огорожу не знає. Вважає, що паркан , який поставив позивач , без її дозволу, заважав користуватися вигрібною ямою , зокрема очищати її та викачувати , що відбувається за допомогою спеціальної техніки.

Позовні вимоги позивачем обгрунтовувалися з посиланням на приписи ст. ст. 1166,1192 ЦК України.

В той же час, статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто, фактичною підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 1166 ЦК України, є вчинення особою правопорушення.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.

Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому ,в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивач в обгрунтування позовної вимоги про стягнення з відповідачки матеріальної шкоди надає проект установки паркану на земельній ділянці в домоволодінні по вул. Гоголя, 54/3 в м. Кіровограді, виконаного в березні 2015 року на його замовлення , згідно якого вартість будівельних робіт складає 12 654 грн. , вартість ресурсів, в тому числі будівельних матеріалів -7 626,67 грн., а всього на суму - 20 280,67 грн.( а.с.8-15).

Збиток у вигляді ПДВ виникає виключно при проведенні ремонтних робіт платником зазначеного податку. Проведення ремонтних робіт особою, що не є платником ПДВ збиток у вигляді ПДВ не виникає і тому не може автоматично включатися до складу витрат, пов»язаних із відновлювальним ремонтом.

Позивачем не було надано документів, які б підтверджували надання йому послуг з ремонту огорожі і відповідної сплати ПДВ, тому сума на ПДВ в розмірі - 2109 грн, яка була ним включена у суму вартості будівельних робіт 12 654 грн. , взагалі є безпідставною.

Також суд зазначає, що доказів , які вказують на характер спричинених пошкоджень, встановленій позивачем огорожі, їх локалізацію , а також кількість шиферних листів , дерев»яних лаг та металевих стойок , їх розміри , позивач до суду не надав .

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог внаслідок недоведеності причинно-наслідкового зв'язку між неправомірними діями з пошкодження огорожі відповідачем та тими реальними пошкодженнями, які наявні на даний час, а також відсутності належних та допустимих доказів розміру завданих збитків.

Судові витрати за правилами статті 88 ЦПК України суд відносить на рахунок позивача.

Тому, керуючись ст. ст. 22, 319, 321, 1166 ЦК України, ст. ст. 3,10,11,60, 88, 213-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 20 280, 67 грн. та судових витрат по справі відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції.

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда