Справа № 372/3675/15-ц Головуючий у І інстанції Потабенко Л. В.
Провадження № 22-ц/780/836/17 Доповідач у 2 інстанції Олійник В. І.
Категорія 26 07.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

07 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Олійника В.І.,

суддів Березовенко Р.В., Мельника Я.С.,

при секретарі Спеней І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся в Обухівський районний суд Київської області з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 3440809 грн. 93 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру загальною площею 46,9 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на однокімнатну квартиру загальною площею 46,9 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 03.07.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №0, згідно якого банк надав, а відповідач отримав кошти в сумі 70000 доларів США і не здійснює погашення кредиту та не сплачує нараховані відсотки.

З метою забезпечення зобов'язань між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір від 03.07.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р., та зареєстрований в реєстрі №4787.

Відповідно до умов іпотечного договору предметом іпотеки є однокімнатна квартира, загальною площею 46,9 кв. м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1. 08.12.2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобов'язань, які були забезпечені іпотекою, позивач змушений був звернутися до суду відповідно до положень іпотечного договору, Закону України «Про іпотеку», статей 589-590 ЦК України, так як у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки і звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено на підставі рішення суду.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що обраний позивачем спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає застосуванню у судовому порядку.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Згідно вимог ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За змістом ч. 3 ст. 10 та ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 03.07.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно якого банк надав а відповідач отримав кошти в сумі 70000 доларів США.

З метою забезпечення зобов'язань 03.07.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р. та зареєстрований в реєстрі №4787. Відповідно до умов іпотечного договору предметом іпотеки є однокімнатна квартира загальною площею 46,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та на праві власності належить відповідачу.

08.12.2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого права вимоги за кредитним договором №0 від 03.07.2008 року АКІБ «УкрСиббанк» передав ПАТ «Дельта Банк».

Станом на 15.07.2015 року сума заборгованості відповідача перед позивачем по кредитному договору від 03.07.2008 року склала 3440809 грн. 93 коп. і включає в себе: заборгованість за кредитом - 1469044 грн. 46 коп.; заборгованість по нарахованих відсотках за користування кредитними коштами - 1492365 грн. 46 коп.; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту - 448821 грн. 87 коп., сума за ставкою 3-х відсотків від простроченої заборгованості по тілу- 11803 грн. 60 коп., сума за ставкою 3-х відсотків від простроченої заборгованості по відсотках - 18774 грн. 54 коп.

22.07.2015 року позивачем за місцем реєстрації відповідача було направлено лист-вимогу, в якій він вимагав сплатити прострочену (поточну) заборгованість та повідомив, що у разі незадоволення даного листа-вимоги банк буде змушений захищати свої майнові права шляхом позасудового врегулювання спору або звернення до суду з вимогою про звернення стягнення на майно на загальну суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 15.07.2015 року становила 134638,03 доларів США та 479400 грн.01 коп.

22.02.2016 року ТОВ «Експертною компанією «Професіонал» було виготовлено звіт про оцінку об'єкта нерухомості - однокімнатної квартири №12 на 3 поверсі 9-ти поверхового будинку площею 46,9 м2, що розташована: АДРЕСА_1, відповідно до якої ринкова вартість об'єкта оцінки становила 556295 грн.

Частиною 2 ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За ч.1 ст.36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з положеннями ч.3 зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку"; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Згідно ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.

Порядок реалізації предмету іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що законодавцем визначено три способи задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи на захист: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Крім того, суд вірно вказав що судовий спосіб, встановлений статтею 39 Закону України «Про іпотеку», передбачає два механізми звернення стягнення на предмет іпотеки: реалізація предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів та застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 вказаного Закону.

Таким чином, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки і суд не наділений повноваженнями вирішувати вказане питання таким способом.

Згідно п.5.2. договору іпотеки позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Закону України «Про іпотеку», отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Також, суд дійшов вірного висновку про те, що в матеріалах справи відсутні дані про застосування позасудового способу врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, що передбачено умовами іпотечного договору в якості правової підстави для реєстрації права власності іпотекодержателя.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог. За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: