Ухвала

іменем україни

29 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою її представником ОСОБА_7, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позов, в якому просила стягнути з ОСОБА_6 17 270 грн на відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири та 12 000 грн на відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що вона є власником та проживає у квартирі АДРЕСА_1. ОСОБА_6 мешкає у квартирі № 17, яка знаходиться поверхом вище у цьому житловому будинку.

Позивач зазначала, що 28 липня 2014 року з вини відповідача сталося залиття її квартири, унаслідок чого було пошкоджено стелю, стіни, меблі та інше майно, про що представниками КП «ЖЕО-105 Голосіївського району» було складено акт. Таке залиття зі сторони відповідача носить постійний характер.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1 (Горького) у м. Києві.

28 липня 2014 року відбулося залиття належної позивачу квартири, а також квартири № 5 у цьому житловому будинку.

У результаті залиття у квартирі ОСОБА_5 було пошкоджено стелю, стіни, меблі та інше майно, всього на загальну суму 17 270 грн.

Згідно акта від 15 серпня 2014 року, складеного комісією КП «ЖЕО-105 Голосіївського району», причиною залиття квартири стало засмічення кухонного каналізаційного стояка між квартирами № 5 та № 9, що призвело до виливу води на підлогу через кухонну раковину у квартирі № 9.

Також указаним актом встановлено, що зазначеним каналізаційним стояком користуються мешканці квартир № № 1, 5, 9 та 17, а у квартирі № 13 дана каналізаційна мережа проходить транзитом.

Таким чином, встановлено наявність декількох користувачів каналізаційного кухонного стояка у будинку АДРЕСА_1

Крім того, в акті зазначено, що «зі слів мешканця квартири № 9, на час залиття він проживав на дачі і до засмічення стояка ніякого відношення не має. На час залиття вищевказаним стояком користувалася квартира № 17, яка і являється винуватою в залитті».

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної та юридичної особи, а також, завдана майну фізичної та юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди прийняли до уваги вищенаведене, належним чином перевірили всі обставини справи та відповідно до ст. ст. 60, 212, 303 ЦПК України надали оцінку наявним у справі належним і допустимим доказам та дійшли обґрунтованого висновку про недоведеність заявлених ОСОБА_5 позовних вимог, оскільки належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_6 у залитті, що мало місце 28 липня 2014 року, не надано.

Крім того, суди прийняли до уваги те, що акт, на який посилається позивач був складений 15 серпня 2014 року, тобто більш ніж через два тижні після залиття, комісією не встановлено, які дії відповідача спричинили засмічення каналізаційного стояка між квартирами № 5 та № 9, а винну в залитті особу в даному акті зазначено ймовірно, ґрунтуючись на твердженнях мешканців квартири № 9.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими й правильність вищезазначених висновків судів не спростовують. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Дем'яносов Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак Головуючий Судді: