Справа № 199/7392/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

20.03.2017 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючий-суддя Богун О.О.

При секретарі Гуменюк О.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини за заповітом та визнання права власності на домоволодіння,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування позову зазначивши, що 15 січня 2002 року помер ОСОБА_3, який позивачу є дідусем, а відповідачу батьком. Позивачка завжди підтримала дуже добрі стосунки з дідусем та була його улюбленою онукою. З самого дитинства позивачка багато часу проводила з дідусем, тривало проживала з ним та бабусею та весь час допомагала їм. Позивачка вважала, що наявність заповіту на неї та відповідача гарантує їй збереження право власності на ? частину спадкового майна.

В травні 2015 року позивачка перебуваючи у скрутному матеріальному становище звернулася до відповідача з проханням поділити належне їм майно в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 або запропонувала останньому виплатити частину вартості майна, яке заповідав їй дідусь. Однак відповідач пояснив їй, що це не є можливим та надав їй для ознайомлення заповіт складений виключно на імя відповідача.

Таким чином позивачу стало відомо, що за життя ОСОБА_2 було складено заповіт лише на відповідача.

Позивачка вважає, що під час вчинення та посвідчення правочину, а саме заповіту як розпорядженням померлого на випадок його смерті не було дотримано таких вимог до правочину, як вільне волевиявлення його учасника померлого, яке повинне відповідати його внутрішній волі.

На підставі зазначено позивачка просить визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, посвідчений державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 24.03.1997.

Не погодившись з первісними вимогами відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив встановити факт прийняття ним спадщини, що відкрилася після смерті його батька ОСОБА_3, померлого 15.01.2002 року, яка складається з домоволодіння №24 по вулиці Смолевська у м. Дніпро, а саме: літ. А-1 житловий будинок, площею 39,20 кв.м.; літ. а-1 прибудова площею 13,4 кв.м.; літ. а1-1 прибудова площею 12,6 кв.м.; літ. а2-1 веранда площею 4,00 кв.м.; а3- ганок площею 0,7 кв.м.; літ. Б сарай площею 9,3 кв.м.; літ. В гараж площею 16,3 кв.м.; літ. Д гараж площею 19,00 кв.м. літ. Е сарай площею 3,5 кв.м.; №1-6 споруди; літ. І замощення площею 79,00 кв.м.; визнати за ним право власності на домоволодіння №24 по вул. Смоленській у м. Дніпро, а саме: літ. А-1 житловий будинок, площею 39,20 кв.м.; літ. а-1 прибудова площею 13,4 кв.м.; літ. а1-1 прибудова площею 12,6 кв.м.; літ. а2-1 веранда площею 4,00 кв.м.; а3- ганок площею 0,7 кв.м.; літ. Б сарай площею 9,3 кв.м.; літ. В гараж площею 16,3 кв.м.; літ. Д гараж площею 19,00 кв.м. літ. Е сарай площею 3,5 кв.м.; №1-6 споруди; літ. І замощення площею 79,00 кв.м. у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 15.01.2002 року.

У судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву про слухання справи у її відсутність, на задоволенні первісного позову наполягала, проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечувала.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення первісного позову заперечував, на задоволенні зустрічної позовної заяви наполягав.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що на підставі договору про право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, укладеного 10.04.1951 року між ОСОБА_3 та районним житловим управлінням Виконкому Амур-Нижньодніпровського районної ради депутатів, ОСОБА_3 належить домоволодіння №24 по вулиці Смоленській у м. Дніпро.

15 січня 2002 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровськ, актовий запис №200.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння №24 по вулиці Смоленська у м. Дніпро.

24 березня 1997 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, яким заповідав відповідачу ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем і посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251 -1252 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Твердження позивача та його представника щодо того, що волевиявлення заповідача не було вільним, суд не може взяти до уваги, з огляду на таке.

Будь-яких доказів на підтвердження доводів про те, що волевиявлення заповідача ОСОБА_3 не було вільним і не відповідало його волі, суду не надано.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.ст. 58-60 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Таким чином, виходячи з правових підстав заявленого первісного позову, встановлених обставин по справі та наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісного позову в повному обсязі.

Що стосується зустрічних позовних вимог то суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 січня 2002 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровськ, актовий запис №200.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння №24 по вулиці Смолевська у м. Дніпро.

24 березня 1997 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, яким заповідав відповідачу ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось.

У передбачений законом шестимісячний строк позивач ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_3

Постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 позивачу було відмовлено, оскільки за життя ОСОБА_3 право власності на домоволодіння № 24 по вулиці Смоленській у м. Дніпро не зареєстрував та не оформив правовстановлюючих документів на нього.

Оскільки позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 використав позасудовий шлях оформлення спадкових прав і отримав відмову, він вимушений був звернутися до суду.

Таким чином, позовні вимоги позивача ОСОБА_2 є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки іншого способу захисту своїх прав позивач не має, а тому слід задовольнити зустрічний позов у повному обсязі.

З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 154, 214, 215, 222 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним відмовити в повному обсязі.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини за заповітом та визнання права власності на домоволодіння задовільнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_2 спадщини, що відкрилася після смерті його батька ОСОБА_3, померлого 15.01.2002 року, яка складається з домоволодіння №24 по вулиці Смоленська у м. Дніпро, а саме: літ. А-1 житловий будинок, площею 39,20 кв.м.; літ. а-1 прибудова площею 13,4 кв.м.; літ. а1-1 прибудова площею 12,6 кв.м.; літ. а2-1 веранда площею 4,00 кв.м.; а3- ганок площею 0,7 кв.м.; літ. Б сарай площею 9,3 кв.м.; літ. В гараж площею 16,3 кв.м.; літ. Д гараж площею 19,00 кв.м. літ. Е сарай площею 3,5 кв.м.; №1-6 споруди; літ. І замощення, площею 79,00 кв.м..

Визнати за ОСОБА_2 право власності на домоволодіння №24 по вул. Смоленській у м. Дніпро, а саме: літ. А-1 житловий будинок, площею 39,20 кв.м.; літ. а-1 прибудова площею 13,4 кв.м.; літ. а1-1 прибудова площею 12,6 кв.м.; літ. а2-1 веранда площею 4,00 кв.м.; а3- ганок площею 0,7 кв.м.; літ. Б сарай площею 9,3 кв.м.; літ. В гараж площею 16,3 кв.м.; літ. Д гараж площею 19,00 кв.м. літ. Е сарай площею 3,5 кв.м.; №1-6 споруди; літ. І замощення, площею 79,00 кв.м. у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 15.01.2002 року.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий: