Справа № 404/2383/16-ц
Номер провадження 2/404/241/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря - Чайка О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача: Реєстраційна служба Кіровоградського міського управління юстиції про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом, яким просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку за НОМЕР_1, площею 0,1004 гектарів, передану для ведення колективного садівництва, розташовану на території садівницького товариства «Гірник» Кіровоградської міської ради міста Кіровограда, після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вимоги мотивує тим, що постановою державного нотаріуса від 02.03.2016 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер в 2002 році, на зазначену земельну ділянку , оскільки нею було подано дві заяви про прийняття спадщини та про відмову від належної їй частки спадщини , тому неможливо визначити нотаріусу чи є вона спадкоємцем, який прийняв спадщину або який відмовився від спадщини.

В судове засідання сторона позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності , заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач- Кіровоградська міська рада, її представник також подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони ( а.с.166-167 ).

Залучені співвідповідачі- ОСОБА_2, ОСОБА_3,в судове засідання не з»явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися, подали нотаріально засвідчені заяви про визнання вимог позивачки та розгляд справи у їх відсутності ( а.с. 97-100).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача: Реєстраційна служба Кіровоградського міського управління юстиції повідомлена належним чином .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом з»ясовано, що 29 серпня 1954 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_4, після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_2 від 29 серпня 1954 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловік позивачки -ОСОБА_4 помер у віці 75 років в місті Кіровограді, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 17 січня 2002 року .

Згідно паспорту громадянки України, ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1, з 28 квітня 2004 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на

земельну ділянку НОМЕР_1, площею 0,1004 гектарів, розташовану на території

садівницького товариства «Гірник» Кіровоградської міської ради міста

Кіровограда, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_4, що підтверджується Державним актом на право приватної

власності на землю серія НОМЕР_4, від 232 січня 1995 року, виданим на

його ім'я .

Відповідно до ст. 524 ЦК України (1963), що діяв на момент виникнення правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не замінено заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України (1963), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно до ст. 548 ЦК України (1963), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

За ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України (1963), спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому , він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. За ч. 2 цієї ж статті, вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини.

Як спадкоємець першої черги за законом , позивачка звернулася із письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка до Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №2 .

Постановою державного нотаріуса Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №2 від 02.03.2016 року за №314/02-31, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , на земельну ділянку НОМЕР_1, площею 0,1004 гектарів, розташовану на території садівницького товариства «Гірник» Кіровоградської міської ради міста Кіровограда . У постанові нотаріусом зазначено, що 27.03.2002 року до Другої Кіровоградської міської державної нотаріальної контори із заявою звернулася ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер в місті Кіровограді, але на той час постійно проживав разом із дружиною, тобто позивачкою, в місті Мінську, Республіка Білорусь. 12.02.2004 року на запит нотаріуса Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №2, із Державної нотаріальної контори №1 Жовтневого району міста Мінська, Республіка Білорусь , надійшла спадкова справа №177 за 2002 рік, заведена 10.04.2002 року після смерті ОСОБА_4, згідно якої 10.04.2002 року до нотаріальної контори звернулися: син спадкодавця: ОСОБА_2 із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за законом, син спадкодавця ОСОБА_3 із заявою про відмову від належної йому частки спадщини на користь брата ОСОБА_2 , а також дружина спадкодавця-ОСОБА_1 із заявою про відмову від належної їй частки спадщини на користь сина ОСОБА_2. 17 липня 2002 року за реєстром №10-1425 Державною нотаріальною конторою №1 Жовтневого району міста Мінська, Республіка Білорусь , ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль Мерседес-бенц 190, випуску 1987 року. У своїй постанові , нотаріус зазначає, що прийняття і відмова від прийняття спадщини могла мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не має права прийняти одну частину спадщини, а від іншої відмовитися, в зв»язку з чим рекомендовано звернутися до суду ( а.с.13-14).

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року (Конвенцію ратифіковано із застереженнями Законом № 240/94-ВР від 10.11.94), право власності на нерухоме майно визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться нерухоме майно. Питання про те, яке майно є нерухомим, вирішується відповідно до законодавства країни, на території якої знаходиться це майно. За цією ж статтею Конвенції, право власності на транспортні засоби, що підлягають внесенню в державні реєстри, визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться орган, що здійснив реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Конвенції про правову допомогу і правові відносити у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року (Конвенцію ратифіковано із застереженнями Законом № 240/94-ВР від 10.11.94), право спадкування нерухомого майна визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться це майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 зазначеної Конвенції, провадження у справах про спадкування нерухомого майна компетентні вести установи Договірної Сторони, на території якої знаходиться майно.

Згідно до ст. 10 ЦК України (2003), чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України. За ч. 2 цієї ж статті, якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України (2003), до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. За ч. 2 цієї ж статті, рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

За ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Натомість, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 45 зазначеної Конвенція та ч. 2 ст. 10 ЦК України (2003), право спадкування нерухомого майна визначається за законодавством України, на території якої знаходиться земельна ділянка.

Враховуючи зазначені вимоги чинного законодавства, необхідно зазначити, що 27 березня 2002 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори на території України із заявою про прийняття спадщини, тобто раніше, ніж її син 10 квітня 2002 року звернувся із заявою на території Республіки Білорусь про прийняття спадщини за законом - на автомобіль. Разом з цим, ОСОБА_2 подав нотаріально засвідчену заяву 28 травня 2004 року до державної нотаріальної контори міста Кіровограда , якою відмовився від спадщини яка залишилася після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с.101).

Окрім того, згідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 червня 2004 року спадкоємці, в тому числі, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (діти померлого та позивачки) узгодили між собою поділ спадкового майна, а враховуючи, що спадкова маса не може бути поділена на власний розсуд, визнано право власності ОСОБА_1 в порядку спадкування .

Таким чином, саме ОСОБА_1, яка діяла у відповідності з нормами національного та міжнародного права, і є особою, яка спадкує все спадкове майно, в тому числі, земельну ділянку, що знаходиться на території України, яка не була врахована судом при постановлені рішення 01 червня 2004 року.

Відповідно до ч. 1 ч. ст. 6 ЦК України (1963) та п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України (2003), передбачено такий вид захисту цивільних прав, як визнання права.

За таких обставин, коли суб'єктивне право не визнається або

створюються перешкоди в його реалізації, особи можуть звернутися до суду з

позовом про визнання права власності, яке буде мати самостійне правове

значення, а відтак суд вважає, що заявлені вимоги позивача є обгрунтованими тому підлягають до задоволення повністю.

Згідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 29 березня 2016 року, її вартість складає 2030 грн. 22 коп. , з якої сплачено судовий збір при подачі позову до суду, який згідно вимог ст. 88 ЦПК України вважати по фактично сплаченим стороною позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10,11, 60, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов -задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування на земельну ділянку за НОМЕР_1, площею 0,1004 гектарів, передану для ведення колективного садівництва, розташовану на території садівницького товариства «Гірник» Кіровоградської міської ради міста Кіровограда, після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судові витрати вважати по фактично сплаченим стороною позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда