АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

30 березня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року,

встановила:

у червні 2016 року позивач вернувся до суду з позовом, в якому просив припинити право власності відповідача на Ѕ частину в АДРЕСА_1.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування обставин по справі, порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

При зверненні до суду позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що він та відповідач є співвласниками АДРЕСА_2, яка є однокімнатною, а тому спільне користування квартирою співвласниками є неможливим. Тому позивач просив припинити право власності відповідача на належну йому Ѕ частину квартири, стягнути на користь відповідача компенсацію вартості Ѕ частини та визнати за позивачем право власності на вказану частку.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що хоча обоє з співвласників мають інше житло, їх частки в квартирі є рівними, відповідач має намір користуватись спірним жилим приміщенням, позивачем не наведено доказів того, що спільне користування квартирою є неможливим, в наслідок задоволення позову відповідач буде позбавлений житла, що завдасть йому істотної шкоди.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та посилався на норми ст. 41 Конституції України, ст. 346, 365 ЦК України.

Однак погодитись з таким висновком суду першої інстанції неможливо, оскільки він не відповідає встановленим по справі обставинам.

Як видно з матеріалів справи, спірним жилим приміщенням є однокімнатна ізольована квартира загальною площею 34,2 кв.м., жилою площею 16,3 кв.м. Сторони є співвласниками спірного жилого приміщення по Ѕ частині на підставі свідоцтв про право на спадщину (а/с23).

Відповідач перебуває на реєстраційному обліку постійно за адресою: АДРЕСА_3. В спірній квартирі відповідач не проживав та не був зареєстрований. На даний час в спрій квартирі ніхто не зареєстрований (а/с26). Після смерті колишнього власника - ОСОБА_3 всі витрати по утриманню квартири несе позивач (а/с29-38).

Тому висновок суду першої інстанції про те, що відповідач в результаті задоволення позовних вимог буде позбавлений житла є невірним.

Позивачем було внесено на депозитний рахунок Деснянського районного суду м. Києва 288 720 грн., що становить Ѕ частину вартості спірної квартири, яка була визначена у Висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи.

Заперечуючи проти заявленого позову, відповідач зазначав, що не погоджується з визначеною позивачем вартістю квартири, а крім того, він не зможе за вказану компенсацію придбати інше житло.

В суді апеляційної інстанції сторони по справі дійшли згоди щодо вартості спірної квартири.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а по справі слід ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на Ѕ частину АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину АДРЕСА_1.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) кошти в сумі 288 720 грн. з депозитного рахунку Деснянського районного суду м. Києва № (внесені за платіжним дорученням №1.09.2016 р.).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий

Судді

№ справи: 754/5202/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2071/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Панченко О.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.