АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 599/1300/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Снігурський В.В.
Провадження № 22-ц/789/135/17 Доповідач - Бершадська Г.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

з участю секретаря Танцюра О.В.,

апелянта ОСОБА_1 та представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зборівського районного суду від 2 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Чернихівської сільської ради, Зборівського районного бюро технічної інвентаризації, третя особа - Зборівська державна нотаріальна контора про припинення права власності на житловий будинок, скасування свідоцтва на право власності та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звенулась з вищевказаним позовом.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_2 незаконно оформив на себе право власності на два житлові будинки площею 72 кв.м. і 94 кв.м., які за суспільною групою відносились до колгоспного двору і були збудовані її батьками. ОСОБА_2 станом на 1991 рік був зареєстрований в іншому господарстві, тому власником спірного будинковолодіння була лише її мати ОСОБА_3, після смерті якої вона, як спадкоємець за законом, успадкувала його частину. Крім цього зазначила, що рішення Чернихівської сільської ради №30 від 11 вересня 2006 року, на підставі якого оформлено свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на спірний житловий будинок, скасоване рішенням Чернихівської сільської ради №18 від 15 квітня 2010 року.

Рішенням Зборівського районного суду від 2 грудня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказала, що на вимоги, предявлені відповідно до ст. 392 ЦК України позовна давність не поширюється. Зазначила, що власником двох будинків була її мати ОСОБА_3 Відповідач участі у його створенні не приймав та жодних правочинів на набуття ним права власності на спірне майно не вчиняв. На її думку, суд не дав належної правової оцінки тому, що за протестом прокурора скасовано рішення Чернихівської сільської ради, яке стало підставою оформлення права власності на житловий будинок з надвірними будівлями.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та пояснила, що її батьки збудували в с. Глядки по вул. Бесарабія, 9 житловий будинок, який ОСОБА_2 при житті матері оформив на своє імя на підставі рішення Чернихівської сільської ради №30 від 11 вересня 2006 року, змінивши статус старого житлового будинку в статус господарської будівлі - літню кухню. Сестра з чоловіком ОСОБА_2 постійно з 1973 року, часу їх одруження, проживають в ньому, однак в 1991 році були зареєстровані за іншою адресою. Батьківський будинок відносився за суспільною групою до колгоспного двору і її мати ОСОБА_3 була єдиним власником будинку, тому після її смерті в 2010 році відкрилась спадщина. Вважає, що спадкування повинно відбуватись за законом, оскільки мати була хвора і заповіт, на її думку, є недійсним. Дійсності заповіту не оскаржувала.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 додатково пояснив, що ОСОБА_5 успадкувала лише дві земельні ділянки, а тому будинок повинен успадковуватись двома дочками в порядку спадкування за законом у звязку з чим ОСОБА_1 претендує на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями.

Представник ОСОБА_2 апеляційної скарги не визнала та пояснила, що оформлення права власності на спірне будинковолодіння на імя ОСОБА_2 відбулось при житті ОСОБА_3 та з її відому і цим не порушуються права ОСОБА_1, як спадкоємці за законом. ОСОБА_3 на випадок своєї смерті розпорядилась всім належним їй майном, склавши заповіт на користь своєї дочки ОСОБА_5 - дружини відповідача. Оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки свідчить про прийняття нею спадщини і виключає можливість спадкування за законом.

Заслухавши доповідача, апелянта, представників сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене у справі рішення не відповідає таким вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що в с.Глядки Зборівського району станом на 15 квітня 1991 року існувало два господарства: господарство ОСОБА_3 - особовий рахунок №431 та господарство ОСОБА_2 - особовий номер №432. Ці господарства відносились за суспільною групою до колгоспного двору. Згідно довідки Чернихівської сільської ради у 2006 році ці два погосподарських номера були обєднані в одне (а.с. 87, 88, 16).

Рішенням Чернихівської сільської ради №30 від 11.09.2006 року вирішено оформити право власності на домоволодіння, що в с.Глядки по вул.Бесарабія,9 за ОСОБА_2 (а.с. 5) і 16 січня 2007 року йому видано свідоцтво про право власності на вказане будинковолодіння (а.с. 86)

ОСОБА_1 у 2010 році зверталась в прокуратуру з приводу оформлення права власності на житловий будинок за ОСОБА_2 і на підставі її звернення прокуратурою внесені протести. (а.с. 6,7). Чернихівська сільська рада, розглянувши протест прокуратури, скасувала рішення №30 від 11.09.2006 року про оформлення права власності на житловий будинок за ОСОБА_2 (а.с.8)

Крім цього, місцевим судом встановлено, що 8 квітня 2013 року ОСОБА_1 зверталась з аналогічним даному позову позовом до Зборівського районного суду, який їй ухвалою суду було повернуто (а.с. 78-85).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності для захисту свого порушеного права.

Однак з підставами відмови у задоволенні позову колегія суддів не погоджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 претендує на 1/2 домоволодіння в с.Глядки по вул. Бесарабія, 9 Зборівського району в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 15 березня 2010 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 при житті, 17 серпня 2009 року, склала заповіт, яким все належне їй на день смерті майно заповіла дочці ОСОБА_5, з якою проживали (а.с. 62).

15 березня 2010 року ОСОБА_3 померла.

Станом на день смерті вона не була власником нерухомості в с.Глядки.

Після смерті ОСОБА_3 державним нотаріусом Зборівської державної нотаріальної контори видано два свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ОСОБА_5, згідно яких вона успадкувала земельні ділянки матері (а.с. 63,64).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Отже, за наявності заповіту на все майно, правило частини другої ст. 1223 ЦК України застосовується у разі неприйняття спадщини або відмови від спадщини усіма спадкоємцями.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 розпорядилась на випадок смерті своїм майном на користь ОСОБА_5, яка прийняла спадщину, а позивачка не є особою, яка має право на обовязкову частку у спадщині, тому в задоволенні позову слід відмовити із-за його безпідставності.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції, яким відмовлено у позові у звязку із спливом строку позовної давності слід скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Зборівського районного суду від 2 грудня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Чернихівської сільської ради, Зборівського районного бюро технічної інвентаризації, третя особа - Зборівська державна нотаріальна контора про припинення права власності ОСОБА_2 на житловий будинок по вул.Бесарабія, 9 в с.Глядки Зборівського району, скасування свідоцтва на право власності серії ЯЯЯ №334070 від 16 січня 2007 року на його імя та визнання права власності на 1/2 частину житлових будинків з надвірними будівлями та спорудами по вул.Бесарабія, 9 в с.Глядки Зборівського району за ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_6