Провадження №2/447/85/17
Справа №447/1612/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е )

30.01.2017 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Карбовнік І. М.

при секретарі Данилів О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Розліт» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку ,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з 23.06.2011 р. по 01.04.2013 року працював токарем четвертого розряду за строковим трудовим договором в ремонтно-механічному цеху. При звільненні відповідач не провів з ним кінцевого розрахунку та не виплатив усіх належних йому сум. Заборгованість по заробітній платі становить 3829,92 грн. Враховуючи те, що на даний час відповідач не виплатив нарахованої заробітної плати, тому просить стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 3829,92 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку з дня звільнення по день звернення до суду за захистом порушеного права, в розмірі 13181,74 грн (838 робочих дні х 15,,73 грн. середньоденної заробітної плати) та компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку із порушенням термінів їх виплати в сумі 3401,53 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив справу слухати у його відсутності.

Представник відповідача - ТзОВ "Науково-виробниче підприємство - Розліт" в судове засідання повторно не з'явився, хоч повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи.

Суд, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги , дослідивши докази, які мають значення для вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

У відповідності до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначеній статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 23.06.2011 р. по 01.04.2013 року працював токарем четвертого розряду за строковим трудовим договором в ремонтно-механічному цеху в ТзОВ "НВП-Розліт".

Як вбачається з копії довідки № 69 від 01.04.2013 року заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 становить 3829,92 грн.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно та не надав суду жодних доказів , які б спростовували вимоги позивачки.

Виходячи із змісту ст. 117 КЗпП України підставою відповідальності власника за несвоєчасну виплату звільненому працівникові належних йому сум є : порушення строків розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП України) та вина підприємства (власника). Сама по собі відсутність грошових коштів на розрахунковому рахунку, фінансові труднощі роботодавця не виключають його відповідальності щодо виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та не є підставою для зменшення розміру відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку. Визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних (неоспорюваних) працівникові сум при звільненні та факт не проведення з ним остаточного розрахунку.

На підставі п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995р. №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного(годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Як встановлено матеріалами справи, день звільнення позивача з роботи був останнім днем його роботи, а відтак враховуючи, що в цей день з ним не було проведено повного розрахунку, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні слід стягувати, починаючи з 01.04.2013 р.

Згідно проведеного розрахунку ОСОБА_1 середньоденна його заробітна плата становить 15,73 грн. З часу його звільнення пройшло 838 робочих нів. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку на день подання позовної заяви становить 13181,74 грн. (838 робочих дні х 15,73 грн. середньоденної заробітної плати=13181,74 грн.)

Згідно ст. 1 Закону України " Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Розмір належної позивачу компенсації, розрахованої відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати, затвеордженого Постановою КМУ21.02.2001 року №159 становить 3401,53 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача становить 3829,92 грн. розрахунку при звільненні, 13181,74 грн. середнього заробітку за час затримки виплати заробітної платита 3401,53 грн. компенсації втрати частини грошових доходів у зв"язку з затримкою виплати заробітної плати.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 116, 117 КЗпП України суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство - Розліт" в користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі в розмірі 3829 ( три тисячі вісімсот двадцять дев"ять) г рн. 92 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство - Розліт" в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 13181 ( тринадцять тисяч сто вісімдесят одну) грн. 74 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство - Розліт" в користь ОСОБА_1 омпенсацію втрати частини грошових доходів у зв"язку з затримкою виплати заробітної плати в розмірі 3401 ( три тисячі чотириста одну) грн. 53 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство - Розліт" в користь держави 1378 грн. 00 коп. судового збору.

Для відповідача рішення може бути переглянуте районним судом за його заявою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення можна оскаржити через районний суд до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів.

Суддя : Карбовнік І. М.