Провадження № 22-ц/780/1129/17 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 49 02.02.2017

РІШЕННЯ
Іменем України
02 лютого 2017 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Білоконь О.В., Приходька К.П.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -
в с т а н о в и л а:
У жовтні 2016 року позивачка ОСОБА_2 звернуласядо суду із вказаним вище позовом,який мотивувала тим, що із 24 червня 2000 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох синів: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказувала, що відповідач добровільно кошти на утримання хлопчиків не надає, а самостійно вона не має матеріальної змоги їх утримувати. У зв`язку з наведеним просила стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх синів в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2016 року позов задоволено. Стягнуто із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 28 жовтня 2016 року до досягнення старшою дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись із таким рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким визначити аліменти на обох дітей у розмірі 1/4 частини заробітку, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи та порушення судом норм матеріального права. Скаргу мотивує тим, що суд при ухваленні рішення не звернув уваги, що він добровільно сплачує аліменти на дітей. Крім того, суд не врахував, що його заробіток становить в середньому 11000 грн. і 1/2 частина складає 5500 грн., а згідно Закону України «Про державний бюджет» прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років із 01 грудня 2016 року становить 1689, а на двох 3378 грн., а тому аліменти значно будуть перевищувати прожитковий мінімум.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник подану апеляційну скаргу підтримли, просили задоволити та скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

ОСОБА_2 та її представник в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Судом встановлено і з матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі і є батьками неповнолітніх синів: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також, встановлено, що сторони в даний час проживають окремо, хлопчики проживають з матір`ю і знаходяться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто.

Відповідач є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 та отримує грошове забезпечення в середньому у розмірі 11000 грн.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що є передбачені законом підстави для стягнення аліментів на утримання дітей до їх повноліття.

Такі висновки суду є правильними і відповідають приписам ст.180 СК України, яка покладає на батьків обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Проте, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню із відповідача, суд допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що потягло порушення норм матеріального права, зокрема приписів ст.182 СК України щодо врахування всіх обставин справи, які впливають на розмір аліментів.

Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів на дитину суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Стягуючи аліменти на двох дітей у розмірі 1/2 частини заробітку відповідача, суд не врахував та не співставив розмір відрахувань із заробітку відповідача та державні соціальні гарантії для дітей, встановлені Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік».

Відповідно до вказаного Закону прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років визначено у розмірі 1689 грн. (на двох дітей 3378 грн)., що у свою чергу свідчить, що визначений судом розмір аліментів - 1/2 частка заробітку на двох дітей буде значно перевищувати соціальні гарантії визначені законом.

При цьому суд не врахував, що обов`язок утримувати дітей згідно положень ст.180 СК України лежить на обох батьках.

Крім того, встановлюючи максимальний розмір аліментів у вигляді 50 % заробітку, суд не звернув уваги на приписи ст.128 КЗпП України та ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати 20 %, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, 50 % заробітної плати, яка належить до виплати працівникові.
За таких обставин визначення аліментів на обох дітей у розмірі 1/2 частки заробітку суперечить закону та порушує права відповідача.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів не грунтується на матеріалах справи та вимогах закону і підлягає зміні з ухваленням нового рішення.

Визначаючи розмір аліментів, колегія суддів керується положеннями ст.182 СК України, яка визначає обставини, що враховуються при визначенні розміру аліментів, а також приписами ст.128 КЗпП України та ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» щодо граничного розміру відрахувань із заробітку.
З огляду на вимоги закону, а також враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивачки на утримання дітей 1/3 частину заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -
в и р і ш и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2016 року в частині визначення розміру аліментів змінити, стягнувши із ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 28 жовтня 2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :