Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 22-ц/778/770/17 Апаллонова Ю.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Онищенко Е.А.

Воробйової І.А.

При секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Міністерства оборони України - Куртмоллаєва Асана Енверовича на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що він у період часу з 19.11.1987 року по 19.02.1989 року проходив військову службу в Демократичній Республіці Афганістан в складі діючої армії в період бойових дій.

У 1987 році при виконанні службового обов'язку в Демократичній Республіці Афганістан, в результаті підриву на міні, отримав множинне поранення голови, лівої руки, спини, ЗЧМТ - контузія, проявом якого стали шкіряні рубці на голові, на лівій кісті, на спині, післятравматична та дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІII ст., прогресуючий кризовий перебіг, з вираженим астенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією з частими судинними кризами змішаного характеру, мнестичним зниженням, емоційно - вольовою нестійкістю, післятравматичний цереборальний арахноїдит з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією ІІ-ІІІ ст., стійко - вираженим цефалічним синдромом, що підтверджено медичними та військово-обліковими документами.

Вказує, що у зв'язку з травмою, отриманою під час захисту Вітчизни, порушено його нормальний стан, він позбавлений можливості реалізовувати свої нормальні життєві функції, звички та бажання. Постійно виникає головна біль при зміні погоди, фізичному навантаженні, запаморочення, похитування при ході, значне погіршення пам'яті, зниження слуху, працездатності, дратівливість, порушення сну, загальна різка слабкість.

Він не має можливості зараз працювати, оскільки пересуватися на велику відстань без сторонньої допомоги не може Це поставило його у незручне становище, оскільки він не може матеріально забезпечувати свою родину на тому ж рівні, який був в той час, коли працював.

Зазначає, що його заробітна плата була основним засобом існування його родини, а на теперішню пенсію забезпечити б самим необхідним себе, своїх дітей та дружину є просто неможливим. Це додає багато неприємних відчуттів.

Вказує, що він не може вести повноцінний образ життя, постійно відчуває психологічний дискомфорт, виражений у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху. Усі ці фактори викликають негативні емоції й переживання. Порушено нормальні життєві зв'язки, доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму 100 000,00 грн., він виходить із тривалості й глибини своїх душевних страждань, чисельності негативних наслідків для нього, що викликані внаслідок травми, а також з фізичного та значного погіршення стану здоров'я, оскільки ушкодження здоров'я зазнав, проходячи військову службу та отримання травми та чисельних хвороб, які турбують і по сьогоднішній день, роблячи життя нестерпним, безбарвним та пригніченим. Після чисельних лікувань стан здоров'я не покращився.

За результатами огляду за висновками медико-соціальної експертної комісії була встановлена 3 група інвалідності, яка пов'язана з виконанням обов'язків військової служби.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000,00 грн., яка була завдана в результаті ушкодження здоров'я при виконанні обов'язків військової служби.

Рішенням Оржджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 50 000 грн. 00 коп.

Стягнуто з Міністерства оборони України на користь держави судовий збір за подання позову в розмірі 551 грн. 20 коп.

В решті позову відмовлено.

У апеляційній скарзі представник Міністерства оборони України - Куртмоллаєв А.Е. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким в позовних вимогах відмовити повністю.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться й у ч. 1 ст. 3 ЦПК України.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

По справі встановлено, що позивач у період часу з 19.11.1987 року по 19.02.1989 року проходив військову службу в Демократичній Республіці Афганістан в складі діючої армії в період бойових дій.

У 1987 році при виконанні службового обов'язку в Демократичній Республіці Афганістан, в результаті підриву на міні, отримав множинне поранення голови, лівої руки, спини, ЗЧМТ - контузія, проявом якого стали шкіряні рубці на голові, на лівій кісті, на спині, післятравматична та дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІII ст., прогресуючий кризовий перебіг, з вираженим астенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією з частими судинними кризами змішаного характеру, мнестичним зниженням, емоційно - вольовою нестійкістю, післятравматичний цереборальний арахноїдит з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією ІІ-ІІІ ст., стійко - вираженим цефалічним синдромом, що підтверджено медичними та військово-обліковими документами.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, зазначаючи про наявність правових підстав для стягнення на користь ОСОБА_4 моральної шкоди, оскільки сам факт захворювання, одержаного в період проходження військової служби та наслідки такого захворювання, спричинили позивачу втрати немайнового характеру у вигляді психологічного дискомфорту (переживаннях та хвилюваннях), душевних стражданнях, оскільки тривале лікування позначилося на здоров'ї позивача.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року із змінами та доповненнями відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичні або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 1 статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції врахував ступінь моральних страждань позивача . Суд зазначав, що протягом багатьох років позивач щодня переживає душевні страждання та у зв'язку з хворобою позбавлений нормального життя.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Статтею 3 Закону України "Про Збройні Сили України" передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Отже, обов'язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2014 року у справі № 3-86гс14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для судів.

Оскільки судом першої інстанції встановлено, що встановлена позивачеві третя група інвалідності є наслідком захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, суд дійшов правильного висновку про виникнення у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди. При цьому враховуючи тяжкість вимушених змін в житті ОСОБА_4 виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо розміру стягнутого відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.

З урахуванням вказаних норм колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Міністерства оборони України - Куртмоллаєва Асана Енверовича відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: