Справа № 183/385/17
№ 2/183/1222/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Дубовенко І.Г., за участі секретаря судового засідання Гончаровій С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільний позов ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок № 52 по вул. І Набережна м. Новомосковська Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 07 жовтня 2013 року.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 07 жовтня 2013 року помер її чоловік ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 52 по вул. І Набережна м. Новомосковська Дніпропетровської області. Спадкоємцем першої черги після його смерті є позивач, яка у встановлений законодавством строк звернулась до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини. Постановою нотаріуса № 145/02-31 від 20 грудня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок. У звязку з чим позивач вимушена звернутися до суду з зазначеним позовом.

В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи за його її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Від представника Новомосковської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача, проти задоволення позову не заперечували.

В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом по справі встановлено факт, що 07 жовтня 2013 року помер ОСОБА_2, згідно свідоцтва про смерть, про що зроблено відповідний запис в Книзі реєстрації смертей 10 жовтня 2013 року за № 805, який є чоловіком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

Згідно копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2, померлого 07 жовтня 2013 року № 18/2014 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 звернулася позивач. Діти померлого ОСОБА_2 звернулись с заявами про відмову від прийняття спадищни на користь їх матері- Курисько ОСОБА_4.

Постановою № 145/02-31 від 20 грудня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2, померлого 07 жовтня 2013 року у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок № 52 по вул. І Набережна м. Новомосковська Дніпропетровської області.

У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ст.ст. 1217-1218, 1268-1270 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 за законом, яка прийняла спадщину, шляхом своєчасного звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори, а також у звязку з тим, що постійно мешкала із спадкодавцем до дня його смерті.

Однак позивач позбавлена можливості захистити свої права власника не інакше як за зверненням до суду з зазначеним позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 07 жовтня 2013 року.

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 07 лютого 1979 року ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_5 житловий будинок № 52 по вул.. І Набережна в м. Новомосковську Дніпропетровської області. Вказаний договір був посвідчений державним нотаріусом за реєстровим №472 та зареєстрований в БТІ.

При житті ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому від 11 грудня 1981 року побудував житловий будинок, прибудову, убиральню, літній душ, навіс, вигрібну яму, ворота, хвіртку, огорожу, вимощення, що підтверджується технічним паспортом на домоволодіння, однак правовстановлюючий документ не отримав.

Відповідно до рішення за № 716 від 10 грудня 2012 року виконкому Новомосковської міської ради ОСОБА_2 була передана у приватну власність земельна ділянка кадастровий номер :04:017:0103, площею 0,0491 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. І Набережна, 52 в м. Новомосковську Дніпропетровської області. (а.с. 14)

Відповідно до п. 3.2 наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 року за № 91 документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що обставини справи не суперечать вимогам, передбаченим ст. 376 ЦК України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на будинок № 52 по вул. І Набережна в м. Новомосковську Дніпропетровської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлого 07 жовтня 2013 року підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 3, 5-8, 10, 57, 60, 88, 1268, 1270, ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності на житловий будинок з господарськими побудовами розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. І Набережна, 52, загальною площею 69,8 кв.м., житловою площею 38,0 кв.м., що складається з: житловий будинок - Г, прибудова - г, ганок, сарай З, погріб з шийкою В, убиральні Д, літній душ Е, навіс - Ж, вигрібну яму - Я, ворота №3, хвіртка №4, огорожа №5, вимощення І, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 07 жовтня 2013 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Г. Дубовенко