Справа № 323/4043/16-ц
№ провадження 2/323/170/17
16.02.2017 року м. Оріхів
Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що фактично шлюбні відносини з відповідачем припинені, в звязку з чим проживають окремо, сумісне господарство не ведеться. Сімейне життя не склалося через несумісність характерів, поступово між ними втрачені почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Від шлюбу дітей не мають.
Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та дату розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, що міститься в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надала.
На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: шлюб між сторонами зареєстрований 11 березня 2011 року виконавчим комітетом Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за актовим записом № 14.
Від шлюбу сторони дітей не мають.
Судом також встановлено те, що сім'я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як між сторонами відсутня любов, турбота один до одного та повага.
Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Пунктом 9 статті 7 Сімейного Кодексу України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства
Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Як зазначено у статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.
Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.
За змістом ч.2 ст. 104 та ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.
Згідно із ст. 111 Сімейного кодексу України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
У даному випадку позивач не вважає за можливе, з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати його прийняти заходи до примирення.
Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що спільне господарство сторони не ведуть, сімейних відносин не підтримують, примирення та збереження сім'ї неможливо.
Враховуючи особливий характер сімейних відносин та з врахуванням норм ст. 112 СК України, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, інтересам суспільства, у зв'язку з чим, шлюб між ними повинен бути розірваний.
Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.
Позивач не заявляв вимог про стягнення судового збору, тому на підставі ст. 11 ЦПК України, суд залишає витрати по сплаті судового збору за позивачем.
Керуючись ст.ст.105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 88, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов ОСОБА_3 задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який зареєстрований 11.03.2011 року Виконавчим комітетом Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за актовим записом № 14 - розірвати.
Відповідно до ст.115 СК України, направити рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Заочне рішення може бути переглянуто Оріхівським районним судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.П. Гуцал