Справа № 463/5282/16-ц
Провадження № 2/463/603/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення з останньої матеріальної шкоди в розмірі 21 700,42 грн., з яких 21 238,18 грн. основний борг, 317 42 грн. інфляційні втрати, 145 грн. три відсотки річних.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 10.08.2016р. відповідач пошкодила автомобіль марки Ауді 2000 року випуску, який належав позивачу. За фактом пошкодження транспортного засобу ОСОБА_5, яка на момент пошкодження була його користувачем звернулась з відповідною заявою до правоохоронних органів. Також, з відповідною заявою до правоохоронних органів звернувся ОСОБА_6, який є очевидцем подій. Згідно висновку начальника Личаківського ВП ГУНП у Львівській області, факт завдання пошкоджень дійсно мав місце, в автомобілі пошкоджено лобове скло, капот та крило. ОСОБА_5 22.09.2016р. звернулась де ТОВ «Ніко-Захід» та ТОВ «Ніко-Захід Преміум», де придбала вітрове скло та здійснила ремонтні роботи автомобіля на суму 21 238,18 грн. Відповідач повністю визнала факт завдання шкоди, однак відмовляється її відшкодувати, у звязку з чим просить стягнути її в примусовому порядку, а також інфляційні втрати та три відсотки річних за порушення строків виконання грошового зобовязання.

В судовому засіданні представник позивача згідно належної довіреності від 02.11.2016р. ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав. Окрім вищенаведеного, додатково пояснив, що власником автомобіля НОМЕР_1, який внаслідок протиправних дій відповідача зазнав пошкоджень є ОСОБА_7 Позивач користується таким автомобілем на підставі генеральної довіреності. Документи на право користування на імя ОСОБА_5 не видавались, однак остання є фактичним користувачем, а також понесла витрати, повязані з ремонтом. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача згідно договору про надання правової допомоги від 14.02.2017р. адвокат ОСОБА_2 проти обґрунтованості позову заперечив. Позивач, який не є власником автомобіля не зазнав у звязку з пошкодженням жодних витрат, у звязку з чим по факту є неналежним позивачем. Крім того, рахунки про вартість ремонту, яка становить ціну позову не можуть вважатись доказом здійснення платежу за таким рахунком. Згідно відповідей ТОВ «Ніко-Захід» та ТОВ «Ніко-Захід Преміум», будь-які ремонтні роботи не проводились, оскільки не було оплачено вартість проведення ремонту. Також, після пошкоджень транспортного засобу, співмешканець ОСОБА_5 ОСОБА_8 під час переговорів з відповідачем склав розрахунок вартості понесених збитків, згідно з яким сума відшкодування становить 9800 грн., тобто вдвічі менше ціни позову. Висновок Личаківського ВП ГУНП у Львівській області теж вважає неналежним доказом суми завданої шкоди, оскільки такий висновок складено 23.08.2016р., в той час як рахунки ТОВ «Ніко-Захід» та ТОВ «Ніко-Захід Преміум», які по факту лежать в основі висновку складені 22.09.2016р. Згідно письмових пояснень відповідача, остання намагалась відігнати собаку, кинувши в неї палку яка попала в автомобіль. Умислу на завдання шкоди у відповідача в такому випадку не існувало, оскільки в протилежному випадку такі дії мають ознаки адміністративного правопорушення, наслідком чого є складання протоколу про адміністративне правопорушення, який за обставинами справи не складався. Положення ст. 625 ЦК України про право на стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних не поширюються на деліктні правовідносини. Тому, в задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову належить відмовити виходячи з наступного.

Згідно висновку інспектора Личаківського ВП ГУНП у Львівській області від 23.08.2016р. (а.с.8), 10.08.2016р. близько 00.30год. по вул. Бодянського, 6 у м. Львові було пошкоджено автомобіль НОМЕР_2. Відповідно до встановлених обставин, завдавачем шкоди є відповідач, чого її повноважний представник не заперечив. Згідно згаданого вище висновку, в автомобілі пошкоджено лобове скло, капот та крило.

Збитками, в розумінні ст. 22 ЦК України є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди врегульовано положеннями Глави 82 Розділу ІІІ Книги Пятої ЦК України. Зокрема, за загальним правилом, визначеним ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для відшкодування шкоди за цією правовою нормою, необхідним є доведення таких факторів: по-перше, неправомірність поведінки особи, якою можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої заподіяно шкоду, якщо її завдавач був уповноважений на такі дії; по-друге, наявність самої шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майнового або немайнового характеру. Шкода в такому випадку, є не лише обовязковою умовою, але й мірою відповідальності, оскільки за загальним правилом, відображає грошову оцінку майнових та немайнових втрат потерпілого; по-третє, причинно-наслідковий звязок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода виступає обєктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, і по-четверте, обовязково повинна бути вина завдавача шкоди, яка може виражатись як у формі умислу, так і формі необережності.

Наявність всіх перелічених умов в їх сукупності є обовязковим для ухвалення рішення про відшкодування шкоди, і в силу ст. 60 ЦПК України, обовязок щодо їх доведення законом покладено на позивача. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду.

Вказані вимоги закону зі сторони позивача залишились не виконаними.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В обґрунтування ціни позову розміру шкоди, позивачем надано рахунок № 573 від 22.09.2016р., сформований ТзОВ «Ніко-Захід» на суму 9 110,06 грн. (а.с.14) та рахунок № 185 від 22.09.2016р., сформований ТОВ «ОСОБА_9 Преміум» на суму 12 128,12 грн. (а.с.15).

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що ремонтні роботи за власні кошти здійснила ОСОБА_5, яка фактично користується автомобілем.

По-перше, в контексті ст. 22 ЦК України, позивач не є особою, яка здійснила витрати для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), тобто в розумінні ст. 1166 ЦК України не є потерпілим, а по-друге, згідно відповідей ТОВ «Ніко-Захід» та ТОВ «Ніко-Захід Преміум» (а.с.39, 40), фахівці товариства лише провели огляд та склали відповідний кошторис, однак за відсутності оплати жодні ремонтні роботи не проводились.

Вказані обставини дають достатні підстави для висновку про недоведеність розміру завданої шкоди, а оцінена позивачем шкода по факту є припущенням.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позовні вимоги належить залишити без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 3,10,11,40,42,60,61,84,88,169,209,212-215,218 ЦПК України, ст. ст. 11,15,16,22,1166 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.