Ухвала

іменем україни

22 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Ситнік О.М., СтупакО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом прокурора Корабельного району м. Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації та державного підприємства «Миколаївське лісове господарство» до Миколаївської міської ради, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, повернення земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 13 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року прокурор Корабельного району м. Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації та державного підприємства «Миколаївське лісове господарство» (далі - ДП «Миколаївське лісове господарство») звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до п. 1.8 розділу І рішення Миколаївської міської ради від 30 червня 2006 року № 2/24 ОСОБА_4 було надано дозвіл для складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 894 кв. м за рахунок земель лісового господарства для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд з наданням адреси - АДРЕСА_1

Пунктами 16,16.2 розділу ІV рішення Миколаївської міської ради від 9 листопада 2007 року № 17/46 затверджено проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки та передачу її у власність ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 На підставі цього рішення ОСОБА_4 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку.

У ході проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства було виявлено, що під час передачі ОСОБА_4 земельної ділянки було порушено вимоги земельного законодавства. Зокрема, спірна земельна ділянка була передана без попереднього її вилучення у належного користувача - ДП «Миколаївське лісове господарство», як землі державного лісового фонду, та у порушення встановленої процедури зі зміною її цільового призначення, без узгодження з органом виконавчої влади з питань лісового господарства.

У зв'язку з цим прокурор Корабельного району м. Миколаєва просив суд поновити строк позовної давності, визнати незаконними та скасувати п. 1.8 розділу І рішення Миколаївської міської ради від 30 червня 2006 року № 2/24 та п. п. 16,16.2 розділу ІV рішення Миколаївської міської ради від 9 листопада 2007 року № 17/46 в частині надання ОСОБА_4 дозволу для складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 894 кв. м та затвердження проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки і передачу її у власність ОСОБА_4; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_4 та зобов'язати останнього повернути спірну земельну ділянку у власність держави в особі ДП «Миколаївське лісове господарство».

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 13 вересня 2016 року, позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано п. 1.8 розділу І рішення Миколаївської міської ради від 30 червня 2006 року № 2/24. Визнано незаконним та скасовано п. п. 16,16.2 розділу ІV рішення Миколаївської міської ради від 9 листопада 2007 року № 17/46. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 24 вересня 2008 року НОМЕР_2, виданий ОСОБА_4 24 вересня 2008 року та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі від 24 вересня 2008 року № 67. Витребувано у ОСОБА_4 земельну ділянку площею 894 кв. м з кадастровим номером НОМЕР_1, яка знаходиться по АДРЕСА_1 та повернуто її державі в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, з передачею її у постійне користування ДП «Миколаївське лісове господарство». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та встановивши, що передача вказаної земельної ділянки Миколаївською міською радою у власність ОСОБА_4 відбулася з порушенням встановленого законом порядку вилучення земель лісового фонду і зміною їх цільового призначення, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову прокурора Корабельного району м. Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації та ДП «Миколаївське лісове господарство».

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 13 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук О.М. Ситнік О.В. Ступак

Колегія суддів: