Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/1550/16-ц Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 34 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 жовтня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

встановив:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом. Просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь матеріальну шкоду в сумі 38974 грн. і на відшкодування моральної шкоди 20000 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 11.03.2015 року відповідач, спалюючи суху траву, допустила подальше розповсюдження вогню, внаслідок чого було знищено належний їй спадковий будинок, хлів, а також майно, що перебувало в будинку. Внаслідок неправомірних дій відповідача їй заподіяно також і моральну шкоду.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 24 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне дослідження та з'ясування обставин справи, порушує питання про скасування зазначеного рішення з ухваленням нового - про задоволення позову. На думку апелянта, суд першої інстанції не дав належної оцінки її доводам та наданим нею доказам щодо прийняття спадщини та знищення вогнем належного їй майна.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1167 ЦК України передбачено відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна (п.3 ч.2 ст.23 ЦК України).

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 в порядку спадкування отримала у власність житловий будинок АДРЕСА_1. Зазначене підтверджено рішенням Коростенського міськрайонного суду від 09.12.2015 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.113-114).

Згідно з актом про пожежу від 12.03.2015 року, складеного комісією з участю провідного фахівця Коростенського МРВ, 11березня 2015 року о 14 год. по АДРЕСА_2 сталася пожежа, внаслідок якої було знищено дерев'яний будинок розміром 6х4м., сарай розміром 3х3м., домашні речі та майно. Причиною пожежі зазначено необережне поводження з вогнем. Прямі збитки від пожежі (установлені та орієнтовні) - 25000 грн., побічні збитки (установлені та орієнтовні) - 45468 грн.

У висновку перевірки повідомлення диспетчера ДПРЧ-8 м.Коростень від 19.03.2015 року зазначено про надходження 11.03.2015 року близько 14 год.40 хв. повідомлення про загоряння сухої трави в полях по АДРЕСА_2 та загорання житлового будинку і сараю. Ймовірною причиною пожежі є необережне поводження з вогнем.

Аналогічна адреса пожежі вказана і у протоколі огляду місця події.

У вказаних вище документах відсутні посилання на особу, яка здійснила підпал трави.

Звертаючись до суду, позивач зазначала про помилку у адресі місця пожежі, допущену при складанні документів.

Так, у висновку про результати повідомлення диспетчера ДПРЧ-8 м.Коростеня від 19.03.2015 року зазначено про загоряння сухої трави та житлового будинку по АДРЕСА_2, який належить ОСОБА_3, 1962 р.н., проживаючої в АДРЕСА_3, тобто саме позивачці.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили факт пожежі 11.03.2015 року та знищення будинку і сараю саме позивача по АДРЕСА_1, а також те, що пожежники показали на відповідача, як особу, яка винна у пожежі. ОСОБА_4 спочатку погодилася відшкодувати шкоду, але потім передумала.

Про те, що пожежі за адресою АДРЕСА_2, не було, підтвердив виконком Шершнівської сільської ради у довідці від 20.10.2016 року, згідно з якою пожежею знищений будинок по АДРЕСА_1, що рахується за ОСОБА_7 - батьком позивачки.

Разом з тим, вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позову.

При цьому судом враховано, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла,за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина зазначеної особи…(п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).

Відповідно до положень ч.1 ст.60 ЦПК обов»язок доказування заявлених вимог покладений на позивача.

В даному випадку судом встановлено факт пожежі, внаслідок якої знищено належний позивачці будинок.

Проте, позивачкою не надано переконливих доказів на підтвердження тієї обставини, що шкода заподіяна саме внаслідок неправомірних дій відповідачки.

Матеріали перевірок, проведених компетентними органами, не вказують на конкретну особу, винну у підпалі.

Допитані апеляційним судом та судом першої інстанції свідки також не підтвердили, що підпал сухої трави здійснила саме відповідачка. Очевидцями цієї події жоден із свідків не був, про обставини виникнення пожежі їм відомо зі слів інших осіб або внаслідок власних припущень.

За наведених обставин законних підстав для покладення на відповідачку обов»язку відшкодувати матеріальну і моральну шкоду не було.

Оскаржуване рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки зводяться до переоцінки доказів. Проте, будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: