Номер справи 623/5111/15-ц
Номер провадження 2/623/15/2017
РІШЕННЯ

іменем України

11 квітня 2017 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді: Одарюка М. П.

при секретарі: Костенко В.В.

за участю судового розпорядника: ОСОБА_1

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

відповідача: ОСОБА_4

відповідача: ОСОБА_5

представника відповідача: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Ізюмська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання зі спадкоємцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини та про зміну черговості одержання права на спадщину , -

встановив:

В листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сімєю, про зміну черговості одержання права на спадкування.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з листопада 1995 року по листопада 2014 року знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_7, жила з ним разом однією сімєю, без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мала з ним спільний бюджет, піклувалась про нього, оскільки ОСОБА_7 з 2010 року тяжко хворів, не міг самостійно забезпечувати свої потреби.

Позивачка і її представник просять задовольнити позов, встановити факт проживання однією сімєю, змінити черговість одержання права на спадкування та надати їй право на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги.

Відповідачка, ОСОБА_5, та її представник ОСОБА_6 заперечують проти зміни черговості одержання права на спадкування, посилаючись на те, що після смерті батька спадкоємцями першої черги є вона та ОСОБА_4 Ніяких доказів, які б свідчили про те, що батько перебував у хворобливому безпорадному стані відповідачка не надала.

Відповідач ОСОБА_4, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Третя особа, Ізюмська державна нотаріальна контора, надала суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, самостійних майнових вимог не мають.

Судовим розглядом встановлено, не заперечується сторонами і підтверджується належними доказами, що ОСОБА_7 помер 16 листопада 2014 року, що підтверджується актовим записом про смерть № 811 (том 1, а.с.16).

Згідно копії спадкової справи заведеною після смерті ОСОБА_7, який помер 16 листопада 2014 р., спадщину прийняли шляхом подання нотаріусу відповідної заяви донька спадкодавця ОСОБА_5, батько спадкодавця ОСОБА_4, та колишня дружина спадкодавця ОСОБА_8 (том 1, а.с.39,40,41,45).

На час смерті зі спадкодавцем проживали та були зареєстровані позивач з 04.11.2007 р., та її син ОСОБА_9 Ю з 26.06.2014 р. (у родинних стосунках зі спадкодавцем не перебуває) (том 1, а.с.10-13).

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_7 на підставі довідки ЖСК « Дружба» від 21.12.1992 року (том 1, а.с.18,19,20,21).

Із копії довідки ОСББ « Дружба» вбачається, що позивачка з листопада 1995 року до теперішнього часу фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 на правах члена сімї, до 16.11.2014р. позивач разом з ОСОБА_7 мешкали однією сім`єю (том 1, а.с.8).

Суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ( п.5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України).

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За змістом ст. 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність юридичних фактів, встановлених у судовому порядку, а саме: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження: прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, тобто для задоволення позову вказаної категорії необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України).

Суд вважає, що факт проживання позивача однією сімєю з ОСОБА_7, з яким вона мала спільний бюджет за рахунок складання пенсії померлого та заробітної плати позивачки, поділяла місце проживання та побут, має місце, оскільки жодним іншим доказом не спростований, крім того, допитані свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 підтверджують цей факт.

Але разом з тим, суд вважає, що встановлення факту спільного проживання позивача з померлим, ОСОБА_7, однією сімєю, як жінки без реєстрації шлюбу можливо лише з 01 січня 2004 року до 16 листопада 2014 року, оскільки ст.1264 ЦК України, та ст.74 СК України які дають підстави для звернення до суду з позовом про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набула чинності тільки з часу набуття чинності ЦК України (від 16.12.2003р.) та СК України, тобто з 01.01.2004 р.

Разом з тим, обставини що є підставою згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України для зміни черговості відсутні.

Застосування наведеної норми вимагає доведення позивачем:

-факту опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу;

-перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Згідно листа Ізюмської центральної міської лікарні ОСОБА_7 перебував на лікуванні в хірургічному відділенні Ізюмської ЦМЛ № 3557/1240 з 15.06.2010 року по 08.07.2010 року з діагнозом волога гангрена лівої стопи. Облетиріруючий атеросклероз судин н/кінцівок. Йому була проведена операція з ампутанції лівої н/кінцівки на рівні 6/3 стегна ( а.с.154).

Згідно копії направлення від 22.11.2010 року № 302 ОСОБА_7 забезпечувався ортопедичним взуттям (том 1, а.с.149).

Із копії довідки до акту огляду МСЕ № 274278 серії 10 ААА вбачається, що ОСОБА_7 з 04.11.2010 року первинно встановлена ІІ група інвалідності з 03 листопада 2010 року, дата чергового перегляду 03 листопада 2011 року, протипоказані важкі фізичні навантаження, рекомендовано нагляд хірурга, стаціонарне лікування в Харківській обласні ЦГБ два рази на рік, ендопротезування ( а.с.146). При повторних оглядах ОСОБА_7 встановлювалася ІІ група інвалідності, дата чергового перегляду 16.10.2015 року (а.с.147-148).

Допитані свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 показали, що ОСОБА_7 самостійно пересувався по квартирі до смерті, позивач постійно надавала допомогу та піклувалась про нього.

Натомість, спільний бюджет складався, що визнано позивачем, із спільних коштів пенсій та заробітної плати позивачки.

Так, згідно копії трудової книжки ОСОБА_7 звільнений з посади за угодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП України 30 березня 2010 року, запис №29 (том 1, а.с. 142).

Згідно довідки, виданої відділом освіти Ізюмської міської ради №101 від 18.02.2016р., позивач отримувала грошові доходи у 2010 - 2014 роках в сумі 168717,37 грн. (том 1, а.с. 143).

Згідно довідки №285 від 16.03.2016р., пенсія ОСОБА_7 за період з листопада 2010 року по листопад 2014 року складала 126 179,95 грн. (том 1, а.с. 188-189).

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження фактів матеріального забезпечення ОСОБА_7, який мав пенсію на рівні зарплатні позивача, посилання позивача на те, що грошей не висталачо на лікування ОСОБА_7 не є свідченням матеріального забезпечення ОСОБА_7, авже грошей не вистачало їм двоїм.

Крім цього, позивачем не надано інших документів, які б свідчили про тягар матеріального забезпечення ОСОБА_7 саме позивачем, твердження про позику коштів жодними доказами не підтверджується, доказів укладення кредитних договорів до суду не надано.

Таким чином, суд робить висновок що позивач не забезпечувала померлого матеріально, а він такої допомоги не потребував.

Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ані позивачем ОСОБА_2, ані її представником суду не надано жодних належних та допустимих доказів, які беззаперечно підтверджували, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу матеріально забезпечувала ОСОБА_7

За таких обставин, суд вважає, що вимоги ОСОБА_2 про зміну черговості спадкування та надання їй права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги ОСОБА_7 заявлені безпідставно, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 10, 11, 209, 212,214-215, 218, п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, ст. 1264,1259 ЦК України, ст. 3 СК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_2 з ОСОБА_7, що помер 16 листопада 2014 року з 01 січня 2004 року до часу відкриття спадщини.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ІПН. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 190,7 гривень з кожного.

Вжиті заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02.02.2016р., а саме заборона Ізюмській державній нотаріальній конторі вчиняти дії щодо квартири АДРЕСА_3, щодо відчуження, видачі правовстановлюючих документів про право власності, застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду М. П. Одарюк