№ 274/5125/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2017 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Замеги О.В., при секретарі Павлюк Жук А.В., за участю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 21.02.2009 року міським відділом РАЦС Бердичівського МРУЮ Житомирської області, актовий запис № 74, а також стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 765 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення сином повноліття, та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - ОСОБА_3.

Позовні вимоги мотивує тим, що 21 лютого 2009 року між ними було укладено шлюб, який зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 74. Від даного шлюбу у них народився - син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. На протязі останніх двох років сімейні відносини між нею та відповідачем почали поступово погіршуватися, що в кінцевому результаті привело до остаточного їх припинення. Відповідач не має постійного місця роботи, почав зловживати спиртним. Також він не бере участі у веденні спільного господарства, не приймає участі у вихованні дитини, не забезпечує її та сина матеріально. З вище зазначених приводів між ними часто виникають сварки, свідком яких стає їх син. На даний час шлюб між ними розпався остаточно, шлюбних відносин не підтримують. Шлюб існує формально. Вони неодноразово протягом останнього часу намагалися спокійно вирішувати сімейні проблеми, та це не дало ніяких результатів. В результаті вищевикладеного вона прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід, для того щоб побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальну думку про сім»ю їх спільного сина. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач матеріально їй та їх дитині взагалі не допомагає, участі у вихованні дитини не приймає, а вона не маю можливості сама утримувати їх малолітнього сина. На протязі останніх років відповідач офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, а тому вона хоче стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі за рішеннням суду.

До початку розгляду справи по суті відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів і просить суд стягнути з неї аліменти на його користь на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки з усіх видів її (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття.

Позовні вимоги мотивує тим, що 21.02.2009 року між ними укладено шлюб, який зареєстрований МВ РАЦС Бердичівського МРУЮ, актовий запис № 74. 15.08.2009 року у них народився син - ОСОБА_3. Ним виявлялась повага до індивідуальності, звичок та уподобань позивачки, фактично він підтримував компроміс в сім'ї. Постійно докладав зусиль для поліпшення матеріального становища сім'ї. Наразі він не перебуває у безстрокових трудових відносинах з певним роботодавцем, але постійно знаходить і виконую різні роботи разового характеру, які тривалий час були джерелом сімейного доходу. Спиртними напоями не зловживав і не зловживає. На початку вересня 2016 року шлюбні відносини між ними за ініціативою відповідачки були припиненні. Їх сім'я проживала у ІНФОРМАЦІЯ_3 на одній площадці з квартирою його батьків № 33, до яких він перейшов жити, а позивачка залишилась у зазначеній найманій квартирі. В позовній заяві позивачка повідомила, що працює в ТОВ «Силав» на посаді продавця-касира, але обачливо приховала змінний режим своєї роботи. Після фактичного припинення шлюбних відносин син, в період між змінами позивачки, проживає разом з ним, він в інтересах дитини підстроюється під такі життєві обставини позивачки, бере участь у вихованні та утриманні сина в грошовій та натуральній формі, піклуюся про його здоров'я, робить з ним уроки, залучає до розвиткового дозвілля. Доволі часто через це він відмовляється від пропозицій термінового виконання певної разової роботи, втрачає можливий дохід. А отже син має два рівноцінних місця проживання за місцем фактичного проживання кожного своїх батьків, про що досягнуто між ними усної згоди. Він також бере участь в утриманні батька - інваліда третьої групи, безробітного. А тому хоче стягувати з позивачки аліменти на утримання сина за рішенням суду в часті від заробітку( доходу).

Ухвалою суду від 05.12.2016 року первісний і зустрічний позови об»єднані в одне провадження(а.с. 34).

У відкритому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Вимоги зустрічного позову не визнала в зв»язку з їх безпідставністю.

Відповідач у відкритому судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Визнав вимогу про розірвання шлюбу, а вимогу про стягнення аліментів не визнав в повному обсязі. Вимоги зустрічного позову підтримав в повному обсязі.

Заслухавши пояснення свідків, зясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, та відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального Кодексу України(далі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 20 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в шлюбі, який зареєстрований 21.02.2009 року міським відділом РАЦС Бердичівського МРУЮ Житомирської області, актовий запис № 74, що підтверджується свідоцтвом про шлюб(а.с. 7).

Оскільки сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу, а тому позовна вимога в частині розірвання шлюбу, є обгрунтованою і підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 105 ч. 3 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно копії свідоцтва про народження дитити - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьками є: ОСОБА_2 та ОСОБА_1(а.с. 10).

У відповідності до ч. 1 ст. 180 Сімейного Кодексу України(далі СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст. 181 СК України, право на аліменти має той з батьків, з проживає дитина.

Як було встановлено в судовому засіданні - ОСОБА_3 проживає з матір"ю ОСОБА_1.

Даний факт в судовому засіданні підтвердили свідки: ОСОБА_5, та ОСОБА_6, а також не заперечив і сам відповідача.

Також даний факт підтверджується актом обстеження умов проживання позивачки ОСОБА_1В.(а.с.42).

Покази свідка ОСОБА_2, суд оцінює критично, оскільки вони суперечать показам інших свідків, та матеріалам справи, які були зібрані та дослідженні в судовому засіданні.

А тому, суд вважає, що право на аліменти на дитину має ОСОБА_1, оскільки саме з нею проживає син - ОСОБА_3.

Що стосується розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на дитину, то суд прийшов до наступного.

У відповідності до частини першої ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров"я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров"я та матеріальне становище платника;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює не офіційно, має нерегулярний, мінливий дохід, про що не заперечив в судовому засіданні і сам відповідач, а тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з нього аліментів на утримання дитини, відповідно до вимог ст. 184 СК України, у твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Слід також зазначити, що про можливість сплати аліментів саме в такому розмірі не заперечив і сам відповідач.

А тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів підлягають задоволенню частково, а позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів не підлягають задоволенню в зв"язку з їх безпідставністю.

Крім того, суд вважає, що підлягає задоволенню і позовна вимога позивачки про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища ОСОБА_1, так як відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем .

Також, суд вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача судовий збір на користь держави, та на користь позивачки, оскільки його понесення підтверджено документально(а.с. 2).

Керуючись ст.ст. 105, 110, 111, 112, 180 184 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 21.02.2009 року міським відділом РАЦС Бердичівського МРУЮ Житомирської області, актовий запис № 74, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь матері - ОСОБА_1, в розмірі 700 гривень, щомісячно, починаючи з 10.10.2016 року і до досягнення сином повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп..

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище " Приступнюк".

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення. Особам, які брали участь у справі, але не були присутнім у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: О.В. Замега