Справа № 130/1395/16-ц Провадження № 22-ц/772/501/2017Головуючий в суді першої інстанції Саландяк О. Я.
Категорія 39Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого - Луценка В.В.,

суддів - Денишенко Т.О., Берегового О.Ю.,

при секретарі - Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Жмеринської міської ради Вінницької області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: на стороні позивача - ОСОБА_4, на стороні відповідача - ОСОБА_5, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 січня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, Жмеринської міської ради Вінницької області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: на стороні позивача - ОСОБА_4, на стороні відповідача - ОСОБА_5, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частки будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, що розташована в АДРЕСА_2, площею 0,0489 га.

Після смерті ОСОБА_6 позивач звернувся до Жмеринської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки він останніх п'ять років проживав із ОСОБА_6 сім'єю, тому вважає себе спадкоємцем четвертої черги, проте у видачі свідоцтва йому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю документів, які б посвідчували факт проживання із спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Позивач вказує на те, що у 2009 році він зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 та з червня 2009 року вони стали проживати разом з ОСОБА_6 однією сім'єю та вели спільне господарство.

За таких обставин позивач ОСОБА_2 просив встановити факт того, що він разом з ОСОБА_6 проживав однією сім'єю з червня 2009 року по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ним, як спадкоємцем четвертої черги, право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частки будинку АДРЕСА_1, а також земельну ділянку, що розташована за адресою АДРЕСА_2.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі вказує, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального та вимог процесуального права, а тому просив його скасувати, ухвалити нове рішення у справі, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення та заперечення сторін, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 (а.с.9), після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з 1/2 частку будинку АДРЕСА_1 та земельну ділянку, що розташована за адресою АДРЕСА_2, площею 0,0489 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Після смерті ОСОБА_6 відкрито спадкову справу №164/2015 (а.с.22), заповіту після її смерті не залишилось (а.с.23).

Постановою державного нотаріуса Жмеринської міської державної нотаріальної контори №20/02-31 від 15.01.2016 року позивачу ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1, належні ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, як особі, із якою спадкоємець проживав однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, оскільки відсутній документ, що підтверджує факт проживання ОСОБА_2 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини з померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 - рішення суду, яке надрало законної сили (а.с.24).

З матеріалів спадкової справи №164/2015 вбачається, що лише позивач ОСОБА_2 у встановлений Законом строк подав до Жмеринської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 (а.с.77).

При цьому у поданій заяві вказане лише місце реєстрації позивача - АДРЕСА_1 та зазначено, що інших спадкоємців пережилого чоловіка та особи з якою померла проживала однією сім'єю, але не перебувала в шлюбі немає. Спадкування після смерті ОСОБА_6 здійснюється за законом.

Спадкоємець за правом представлення після смерті ОСОБА_7 (сестри ОСОБА_8) відповідач ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_6 не прийняла, оскільки разом із нею не проживала та не подала у визначений Законом строк заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

15.06.2009 року позивач ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 та має від вказаного шлюбу чотирьох дітей.

Згідно вимог ст.1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1222 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З особової справи №400753 (611368) на ОСОБА_4 (дружини позивача ОСОБА_2) вбачається, що нею особисто подавались письмові документи, заяви, декларації, довідки про склад її сім'ї до УПСЗН м. Жмеринка для призначення та перерахунок призначених соціальних допомог по народженню дітей. З вказаних документів вбачається, що в період часу з 09.06.2010 року по 10.01.2012 року та з 11.09.2014 року по час розгляду справи ОСОБА_4 у власноручно поданих письмових заявах, деклараціях зазначала власне місце реєстрації АДРЕСА_1, а місце фактичного проживання - АДРЕСА_4. Згідно наданих нею ж до УПСЗН довідок вбачається, що до складу її сім'ї входили ОСОБА_2 та ОСОБА_9, та зареєстрованими значились батьки - ОСОБА_10, ОСОБА_11, який є власником будинку по АДРЕСА_1. При цьому ОСОБА_2 був зареєстрований по АДРЕСА_5. Акти обстеження домогосподарства щодо підтвердження факту незайнятості заявника та членів його сім'ї складались за адресою по АДРЕСА_1 на уповноваженого представника сім'ї - позивача ОСОБА_2 З 02.07.2012 року по вересень 2014 року ОСОБА_4 у власноручно поданих письмових заявах, деклараціях зазначала власне місце реєстрації АДРЕСА_1, та місце фактичного проживання - АДРЕСА_1, склад сім'ї зазначала: ОСОБА_2 , ОСОБА_9, ОСОБА_12 З 2015 року до складу сім'ї ОСОБА_4 входять сини ОСОБА_13 та ОСОБА_9. Адресу з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1 змінено за матеріалами особової справи за заявою ОСОБА_4 від 26.01.2016 року.

Відповідно до матеріалів закритої особової справи №620408 (800296) одержувача допомоги ОСОБА_2, рішенням УПСЗН Жмеринської міської ради «Про призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» від 14.05.2012 року ОСОБА_2 з 26.03.2012 року призначено та здійснювались виплата компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги одинокій особі, яка таких допомог потребувала ОСОБА_6, яка згідно довідки квартального комітету «Привокзальний» від 15.10.2013 року проживала одиноко, по час смерті останньої.

В матеріалах даної особової справи наявні письмові заяви, декларації, подані позивачем ОСОБА_15, у яких він протягом 2012-2013 років зазначав власне місце реєстрації АДРЕСА_1, та місце фактичного проживання - АДРЕСА_1, та лише в акті №38 від 27.03.2012 року міститься приписка про тимчасовість місця проживання ОСОБА_2 на АДРЕСА_1.

Судова колегія не приймає до уваги довідку квартального комітету, щодо проживання позивача з ОСОБА_6 з січня 2009 року, на яку ОСОБА_2 посилається в апеляційній скарзі, оскільки вона протирічь іншим доказам по справі.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно з ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За таких обставин судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем ОСОБА_2 того, що він не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (до ІНФОРМАЦІЯ_1) постійно та безперервно проживав однією сім'єю із спадкодавцем ОСОБА_6 по АДРЕСА_1, а відтак він не може бути спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_6 та права власності на спадкове майно, що залишилось після її смерті у нього не виникає.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на обставинах та матеріалах справи, відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 січня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Суддя-доповідач: _______ Луценко В.В.

Судді: _______ Денишенко Т.О.

_______ Береговий О.Ю.