Справа № 758/1507/17
У Х В А Л А

17 березня 2017 року суддя Подільського районного суду м. Києва Неганова Н.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал», ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська Світлана Іванівна, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій зазначає, що в позовній заяві позивач оспорює дійсність договорів про відступлення прав вимоги, укладених між ПАТ «Банк Форум», ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» та ОСОБА_3, вказуючи, що вони порушують його права та суперечать вимогам цивільного законодавства України. З поміж іншого, предметом позову є визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги за договорами іпотеки №2323 від 30.03.2007 року та №5832 від 11.11.2008 року. Предметом вказаних договорів іпотеки є нерухоме майно, що належить позивачу на праві власності, а саме трикімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 67,7 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м., та трикімнатна квартира АДРЕСА_2, загальною площею 118,3 кв.м. Враховуючи, що нерухоме майно, стосовно якого позивач просить заборонити вчиняти будь-які дії щодо його відчуження, є предметом даного спору, в разі невжиття таких заходів забезпечення позову у випадку ухвалення рішення про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги за кредитним договором та договорами іпотеки може зробити неможливим або утруднити його виконання, а також застосування наслідків недійсності правочинів. При цьому представник позивача зазначає, що ОСОБА_3 вже чинилися спроби перереєструвати право власності на нерухоме майно, яке належить позивачу, а також вказує, що договори посвідчував нотаріус Гембарська С.І., щодо якої був винесений наказ Міністерства юстиції України від 07.07.2014 року №1087/5 «Про припинення приватної нотаріальної діяльності» і жодних відомостей про її поновлення в статусі нотаріуса немає. Крім того, в квартирі по вул. Шумського, 1-б мешкає дворічна дитина позивача, яку необхідно захистити від можливого незаконного виселення. На думку представника позивача, застосування такого способу забезпечення позову є співмірним з заявленими позовними вимогами і жодним чином не обмежує законні права відповідачів і третіх осіб. Представник позивача просить заборонити ОСОБА_3 розпоряджатися правами вимоги за кредитним договором №0015/07/00-І від 30.03.2007 року, за договорами іпотеки №5832 від 11.11.2008 року і №2323 від 30.03.2007 року, а також заборонити ОСОБА_3, державним реєстраторам прав на нерухоме майно і нотаріусам, та будь-яким іншим особам вчиняти дії, спрямовані на зміну права власності на вищевказані квартири, а також будь-які інші дії щодо вказаного нерухомого майна, в тому числі щодо примусового входження до зазначених квартир, виселення з них та зняття з реєстрації осіб, які там зареєстровані і проживають.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне відмовити представнику позивача ОСОБА_2 в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки позовні вимоги стосуються визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги за кредитним договором і за договорами іпотеки, й у разі задоволення позову не існує загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

На підставі наведеного, ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, постанови Пленуму ВСУ за №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,

У Х В А Л И Л А :

Представнику позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал», ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська Світлана Іванівна, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, а у разі, якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяН.В. Неганова