Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Пушкарьової С.П.

при секретарі Четвертак Л.М.

за участю: позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради Запорізької області, третя особа - ОСОБА_3 державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання права власності за набувальною давністю, суд, -

ВСТАНОВИВ:

У позовній заяві позивачка ОСОБА_1, вказує, що вона, починаючи з 17.03.2005 р. є зареєстрованою та проживає у домоволодінні № 67, що розташоване по вул. Комсомольській (Джерельній) у м. Василівка Запорізької області. Вказаний будинок належав її бабусі ОСОБА_4, разом з якою вона, починаючи з 2005 р. проживала та вела спільне господарство до дня її смерті та продовжує мешкати у будинку й до сьогодні. Бабуся ОСОБА_4 померла 15 серпня 2005 року. Після її смерті відкрилась спадщина, а саме: 36/50 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що розташований по вул. Комсомольській (Джерельній), буд. 67 в м. Василівка Запорізької області та належав померлій на підставі договору купівлі-продажу від 28.05.2001 року, укладеного, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, та зареєстрованого у реєстрі за № 1250. Після смерті бабусі залишився єдиний спадкоємець батько позивачки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не прийняв спадщину матері адже з 2005 року вів жебрацький спосіб життя. У зв»язку з цим, за заявою позивачки рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 22.04.2008 року він був визнаний безвісно відсутнім. Згодом рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 30.08.2012 р. ОСОБА_6 був визнаний померлим.

Після смерті батька позивачка та її сестра ОСОБА_7 є спадкоємцями за законом. Сестра не бажає отримувати спадщину, тому до нотаріальної контори не зверталася. На звернення позивачки до нотаріальної контори їй було роз»яснено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо останнє місце проживання спадкодавця не відомо та нічим не підтверджується, у померлого відсутнє майно, яке є його власністю, відсутній факт прийняття спадщини його матері гр. ОСОБА_4, необхідно звернутися до суду. Оформити вищевказаний будинок у порядку спадкування за законом після смерті бабусі або батька неможливо, а тому зазначений об»єкт нерухомості на даний час не має власника. З 2005 року та по теперішній час позивачка продовжує проживати у вказаному житловому будинку, добросовісно та безперервно володіє та відкрито

користується даним нерухомим майном і земельною ділянкою, доглядає за будинком, утримує його, постійно робить у ньому поточний і капітальний ремонт, оскільки постійно мешкає у будинку зі своїм чоловіком і малолітніми дітьми. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4, крім позивачки немає.

Ще за життя бабуся передала ОСОБА_1 документи на будинок, адже довіряла їй і бажала, щоб будинок перейшов до неї, але вчасно не зробила заповіт. На сьогодні позивачкою було виготовлено технічний паспорт на 36/50 частин приватного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (житловий будинок літ. А-1, прибудова літ. А, літня кухня літ. В, прибудова літ. В, сарай літ. Є, погріб літ. Пг, вбиральня літ. Ж, сарай літ. З, огорожа (1/2 частина) № 1, який знаходиться у м. Василівка по вул. Комсомольська (Джерельна), б. 67 Василівського району Запорізької області, вартість якого, згідно оцінювального акту складає 78405,00 грн. У померлого батька було відсутнє нерухоме майно, останнє місце мешкання його не встановлено, відсутній факт прийняття ним спадщини його померлої матері, спадкові справи після смерті батька та бабусі не заводилися. ОСОБА_1 добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито та безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років. Тому, позивачка просить визнати за нею право власності на 36/50 частин приватного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (житловий будинок літ. А-1, прибудова літ. А, літня кухня літ. В, прибудова літ. в, сарай літ. Є, погріб літ. Пг, вбиральня літ. Ж, сарай літ. З, огорожа (1/2 частина) № 1, який знаходиться у м. Василівка по вул. Комсомольська (Джерельна) б. 67 Василівського району Запорізької області за набувальною давністю.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 і її представник за угодою про надання правової допомоги та представництва ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просять їх задовольнити на підставах, викладених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради Запорізької області ОСОБА_8 у судове засідання не зявився, але до суду надійшло клопотання з проханням справу розглянути без участі відповідача. Вимоги, зазначені у позовній заяві залишають на розсуд суду. Рішення просять прийняти відповідно до норм діючого чинного законодавства України.

Представник третьої особи ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Запорізької області у судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява з проханням слухання справи проводити без його участі. Проти позовних вимог не заперечують.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку позиваки та її представника, приймаючи до уваги заяви представників відповідача та третьої особи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню виходячи з наступного:

28 грудня 1987 р. народилась ОСОБА_1. У графі «батько» - вказано «Козырь Сергей Николаевич», «мати» - «Козырь Галина Васильевна», що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-ЖС № 438562, виданого 21 січня 1988 р. відділом ЗАГС Комунарського райвиконкому м. Запоріжжя (а.с. 8).

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно роз'яснень, які містяться у пунктах 11, 14 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, (п. 11) що ураховуючи

положення п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому, суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Оскільки, позивачка звернулася з даним позовом до суду 29 грудня 2016 року, то, навіть, якщо відраховувати строк давнісного володіння будинком з 17.03.2005 року, то цей строк загалом складає понад 10 років тобто, звернення позивача до суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю узгоджується з приписами пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України.

Виходячи з положень ст. 344 ЦК України для визнання права власності за набувальною давністю необхідна наявність таких умов та підстав: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала та не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права. Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Тому встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна. Відкритість та безперервність володіння також є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом означеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов'язку повернути річ власнику, а також йому не пред'являвся правомочною особою позов про повернення майна.

З матеріалів справи, письмових доказів, вбачається, що вказаний житловий будинок зареєстрований за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 28 травня 2001 року, що підтверджено копією цього договору та реєстраційним посвідченням про державну реєстрацію права власності від 08 червня 2001 року (а.с. 18-19). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 34-37) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на 02.02.2017 року відомості про право власності на вказаний будинок відсутні.

З паспорта позивачки, копія якого є у справі (а.с. 5) видно, що вона з 17 березня 2005 року зареєстрована за постійним місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Безперервне фактичне проживання ОСОБА_1 за вказаною адресою до теперішнього часу також підтверджено актом обстеження голови квартального комітету № 15 м. Василівка від 09.02.2017 року (оригінал містить у матеріалах справи).

ОСОБА_8 того, у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_1 її донька. Раніше вона проживала зі свекрами: ОСОБА_4 та ОСОБА_10. Свекруха померла 11 років назад, а у її будинку прописана ОСОБА_1, яка після смерті бабусі продовжує там жити.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що у м. Василівка, по вул. Джерельна (Комсомольська) є будинок № 67, який належить її бабусі ОСОБА_4. Більше 10 років у цьому будинку проживає її сестра ОСОБА_1 Бабуся та батько ОСОБА_6 померли, тому немає можливості оформити спадщину нотаріально.

ОСОБА_4 померла 15 серпня 2006 року у віці 67 років у м. Василівка Запорізької області, що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с. 13), копія якого є у справі.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 252326, виданого 13 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_3 районного управління юстиції Запорізької області, 10 вересня 2012 року помер ОСОБА_6 (а.с. 7).

За повідомленням ОСОБА_3 державної нотаріальної контори після померлої 15 серпня 2006 року ОСОБА_4 спадкова справа не заводилася, з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався (а.с. 33).

Відповідно до довідки КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради ОСОБА_3 експлуатаційного цеху та водовідведення (оригінал є у матеріалах справи) за вказаною вище адресою укладено договір на водопостачання 31.07.2007 року № 1723 на ОСОБА_1, оплата послуг здійснюється регулярно (копія договору міститься у матеріалах справи).

Згідно технічного паспорта від 14.11.2013 року на території вказаного домоволодіння є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які були збудовані за період з 1911 по 1990 роки (а.с. 25-26).

Таким чином, з наявних у справі матеріалів видно (а.с. 22 довідка), що з часу смерті ОСОБА_4 разом з нею за адресою: вул. Джерельна, буд. 67 була зареєстрована онука ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ОСОБА_4), яка добросовісно, відкрито та безперервно володіє вказаним житловим будинком понад 10 років, її позовні вимоги, відповідно до ст. 344 ЦК України про визнання за нею права власності на це майно за набувальною давністю підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 14 Постанови пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно, у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п. 5 ч.1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень")».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, ч. 5 ст. 11-13, 15, 16, 177, 181, 182, 190, 316-319, 325, 328, 344, п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 131, 208-209, 212-215, 256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 36/50 частин приватного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (житловий будинок літ. А-1, прибудова літ. а, літня кухня літ. В, прибудова літ. в, сарай літ. Є, погріб літ. Пг, вбиральня літ. Ж, сарай літ. З, огорожа (1/2 частина) № 1, який знаходиться у м. Василівка по вул. Джерельна (Комсомольська), б. 67 Василівського району Запорізької області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_11