АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2352/17 Головуючий 1 інстанції -
Категорія: стягнення аліментів Доповідач - Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: Швецової Л.А.,

Суддів: Бровченка І.О., Яцини В.Б.,

За участі секретаря: Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Московського районного суду м. Харків від 15 лютого 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3230 грн., які були фактично сплачені позивачем за навчання дочки, а також по 807,50 грн. щомісяця на час навчання дочки у Харківському національному університеті імені ОСОБА_5.

Рішенням Московського районного суду м. Харків від 15 лютого 2017 року в задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 звернулась на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, вказала, що судом першої інстанції не було враховано, що нею сплачені додаткові витрати відповідно до укладеного контракту, крім цього, вважає недоведеним надання матеріальної допомоги до досягнення дитиною повноліття.

Також вважала, що рішення суду від 05.10.2016 року щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей є обовязковим при розгляді вказаної справи.

Вислухав доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не доведено тих обставин, що відповідач не утримує свою повнолітню дочку та не доведено, що позивач зверталась з позовом щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, посилалась на ст. 185 СК України, обґрунтовуючи це, як обовязок відповідача брати участь у додаткових витратах на повнолітню дитину.

З таким рішенням суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2016 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти в розмірі ? частини заробітку щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2015 року до повноліття дітей, сина ОСОБА_6 та дочки ОСОБА_4

24 листопада 2016 року ОСОБА_4 досягла повноліття. Згідно умов контракту, укладеному 10 серпня 2016 року, ОСОБА_4 є студенткою першого курсу Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилаючись на положення ст. 185 СК України, просила стягнути з ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання повнолітньої дитини, а саме половину суми за навчання дочки, вже сплачених та стягувати додаткові витрати по оплаті за навчання дочки щомісяця.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1 та 3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями ст. 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання обовязку щодо утримання дитини.

Згідно ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з ким проживає дитина, додаткових витрат. Наявність таких витрат повинна довести особа, яка заявляє такі вимоги і ці кошти у розумінні аліментних правовідносин є додатковими.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Таким чином стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини регулюється главою 16 СК України і норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобовязань, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на доньку, що викликані особливими обставинами.

Отже, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням до досягнення нею 23 років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 СК України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, а не з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Виходячи з вищевикладеного, судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харків від 15 лютого 2017 року рішення без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: