Справа № 204/3470/16-ц
Провадження № 2/204/68/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіної А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNG0GK00002193 від 03.04.2007 року у розмірі 9 850,71 доларів США, звернути стягнення на квартиру загальною площею 50,80 кв.м., житловою площею 35,90 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки № DNG0GK00002193 від 03.04.2007 року Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу у тому числі нотаріального укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем із встановленням початкової ціни продажу предмету іпотеки на рівні, зазначеному в договорі іпотеки, а саме 247 450 грн., та виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, та стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В обґрунтування позову вказав, що відповідно до укладеного договору № DNG0GK00002193 від 03.04.2007 року ОСОБА_1 отримав кредиту розмірі 57 820 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.04.2027 року. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків позивача. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 06.05.2016 року має заборгованість у розмірі 56 350,88 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк і відповідач 03.04.2007 року уклали договір іпотеки № DNG0GK00002193, згідно з умовами якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 50,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Дане майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Вартість предмета іпотеки складає 247 450 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає за необхідне захистити свої порушені права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNG0GK00002193 від 03.04.2007 року у розмірі 247 450 грн., що за курсом 25,12 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.05.2016 року складає 9850,71 доларів США. У звязку з чим, позивач звертається до суду з даним позовом.

У судове засідання представник позивача не зявився, але у позові позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу без його участі.

У судове засідання відповідач та її представник не зявилися, але від представника відповідача до суду надійшла заява, в якій вона заперечувала проти задоволення позову, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» не має права звернення стягнення за договором іпотеки, оскільки він не виступає іпотекодержателем у зобовязанні та його права не порушуються та надала копію витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копію повідомлення ТОВ «ТРАКСЕЛЛІНГ».

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України, передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що 03.04.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитним договір № DNG0GK00002193, відповідно до умов якого він отримав кредит у розмірі 57 820 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.04.2027 року.

Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 06.05.2016 року має заборгованість у розмірі 56 350,88 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 41 897,23 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 8 728,63 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 1749,17 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 3 975,85 доларів США.

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк і відповідач 03.04.2007 року уклали договір іпотеки № DNG0GK00002193, згідно з умовами якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 50,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно зі ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів.

У відповідності до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобовязання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі.

Згідно ст. 592 ЦК України, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена,- звернути стягнення на предмет застави у випадках, встановлених договором.

У відповідності до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення на предмет іпотеки.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухомого майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 79183711 від 30 січня 2017 року, рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.12.2016 року, за договором іпотеки ВЕК 57914-17, який посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_2, іпотекодержателем квартири АДРЕСА_3, на яку просить звернути стягнення позивач ПАТ КБ «ПриватБанк - є Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАКСЕЛЛІНГ».

Таким чином, у звязку з переходом прав іпотекодержателя за договором іпотеки № DNG0GK00002193 від 03.04.2007 року від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАКСЕЛЛІНГ», ПАТ КБ «ПриватБанк» не має права на звернення до суду з даним позовом, оскільки його права не порушено.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших, осі, які беруть участь у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, позивачу у задоволенні позовних вимог відмовлено, то підстав для повернення судового збору немає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 526, 527, 575, 589, 590, 610, 623, 629, 1050, 1054, Законом України «Про іпотеку», ст. ст. 3, 11, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О. Дубіжанська