АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Прокопчук Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина та кошти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 позивач, ОСОБА_4, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання спільного малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та коштів на її утримання, відповідно у твердій грошовій сумі 5000 гривень, та в розмірі мінімальної заробітної плати, щомісячно, починаючи з моменту фактичного припинення шлюбних відносин 01 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, та до досягнення дитиною трьох років.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 23 жовтня 2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбу, проте спільне сімейне життяне склалося, з березня 2016 шлюбні відносини фактично припинили, проживають порізно.

Самостійно утримує дитину, по догляду за якою перебуває в соціальній відпустці, доходів не має, матеріально потребує.

Відповідач працює неофіційно у чоловічому салоні - перукарні «Бразор Барбершон», розташованому по вул. Басейній, 19 в м. Києві, щомісячно отримує дохід у розмірі від 15000 гривень, на їхнє утримання матеріальної допомоги не надає, інших дітей та утриманців, а також стягнень за виконавчими документами не має.

Справа №758/7273/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/4107/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Трегубенко Л.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В подальшому до суду подала заяву, в якій відмовилася від позовних вимог щодо стягнення аліментів на її утримання та просила суд стягнути аліменти в розмірі 1000 гривень на утримання малолітньої дитини.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 07.06.2016 і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2.

Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір за стягнення аліментів у сумі 551 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачем ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 в частині розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини і до досягнення сином повноліття та в частині присудження аліментів від дня подання позовної заяви - скасувати та постановити нове рішення про стягнення аліментів за минулий час та стягнути з ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно на утримання неповнолітньої дитини і досягнення сином повноліття з моменту фактичного припинення сімейних відносин, а саме з 01 квітня 2016 року по 06 грудня 2016 року, стягнути з ОСОБА_3 в розмірі прожиткового мінімуму на місяць для дітей відповідного віку, з моменту реєстрації в службі зайнятості, як безробітний, а саме починаючи з 07 грудня 2016 року. При цьому позивач посилається на те, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим у зв'язку з тим що було неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи внаслідок неправильного дослідження та оцінки всіх обставин справи, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права а також фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2. яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 підтримала доводи апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони з 23 жовтня 2015 року перебувають у шлюбі (а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі ( ч. 3 ст. 181 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків,дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених

статтею 184 цього Кодексу ( ст. 182 СК України ) .

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. ч. 1,2 ст. 184 СК України).

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 подали до суду першої інстанції заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач підтримала позовні вимоги лише в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, зменшивши розмір до твердої грошової суми в 1000 гривень, відповідач визнав вказані вимоги, при цьому просили ухвалити відповідне рішення (а.с.27,28).

Відповідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Разом з тим, ст.191 СК України, встановлює виняток коли аліменти можуть бути присуджені і за минулий час до пред'явлення позовної заяви. Це правило застосовується тоді, коли позивач подає докази про те, що відповідач знав, що повинен платити кошти на утримання дитини, але він постійно змінював місце проживання, роботи, ухилявся від обов'язку утримувати дитину. Позивач змушений був через органи внутрішніх справ розшукувати відповідача (розшукова справа) через його родичів, батьків (листи, телеграми, тощо). У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час. але не більш як за три роки.

Позивач, звертаючись до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів за минулий час, будь-яких доказів у відповідності до вимог ст.60 ЦПК України на підтвердження ухилення відповідача від надання коштів на утримання дитини до подачі позову про стягнення аліментів, суду не надала.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення заявлених позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: