Справа № 182/262/17
Провадження № 2/0182/1587/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.02.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Скоробогатова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі позовну заяву ОСОБА_1 до територіальної громади міста Нікополя в особі ОСОБА_2 міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на ? частину квартиру в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на ? частину квартиру в порядку спадкування за законом.

В позовних вимогах посилається на наступне.

15 жовтня 2005 року померла її мати ОСОБА_3, яка до дня смерті проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 Б, кв.31. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/4 частину квартири, що знаходиться в місті Нікополі Дніпропетровської області, вул. Електрометалургів, 42 Б, кв.31, яка належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.12.1997 року, що зареєстровано в реєстрі за № 37-8878-2. За своє життя мати, на випадок своєї смерті, розпорядження щодо належного їй майна не залишила. Відповідно до ст.1222 та ст.1261 Цивільного кодексу України, спадкоємцем першої черги після смерті матері є вона. Інших спадкоємців а ні за законом, а ні за заповітом у неї не має. Для оформлення своїх спадкових прав в грудні місяці 2016 року вона звернулась до Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3. Проте, у видачі свідоцтва їй було відмовлено у звязку з тим, що нею був пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини та не було предявлено правовстановлюючий документ на спадкове майно. Для вирішення цього питання ОСОБА_2 державна нотаріальна контора запропонувала їй звернутися до Нікопольського міськрайонного суду. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Звертаючись до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після померлої ОСОБА_3, нею, дійсно, не було надано правовстановлюючий документ, який би свідчив про належність вказаного майна матері, оскільки відповідний документ був ними втрачений. В 1997 році вона разом з матірю та своїми доньками ОСОБА_4 і ОСОБА_4 приватизувала двокімнатну квартиру, розташовану в місті Нікополі Дніпропетровської області по вулиці Електрометалургів, буд.42 Б, кв.31, про що свідчить копія отриманого ними свідоцтва про право власності на житло від 29.12.1997 року. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ст.367 ЦК України). Виходячи з норм ч.2 ст.370 ЦК України про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, померлій належала ? частина квартири, що знаходиться в місті Нікополі Дніпропетровської області по вул.Електрометалургів, 42 Б, кв.31. На підтвердження належності померлій ? частини квартири нею додається до матеріалів справи копія свідоцтва на право власності та копія технічного паспорту на квартиру. Спадщина після смерті матері нею фактично прийнята в порядку статті 1268 ЦК України, згідно якої спадкоємець, який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв її, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вона є єдиним спадкоємцем після смерті матері, але через відсутність правовстановлюючих документу на успадковане майно не може набути прав власності на нього в порядку спадкування через нотаріальну контору. За таких обставин, виходячи з приписів ст.16 ЦК України, це право підлягає захисту в судовому порядку. За таких обставин звернулась до суду.

В судове засідання позивачка не прибула, надала заяву про розгляд справиу свою відсутність, свій позов підтримала і просила суд його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову та визнання за позивачкою права власності на частину спадкової квартири не заперечувала.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 15.10.2005 року померла мати позивачки ОСОБА_3 (а.с.5), яка до дня смерті проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 Б, кв.31 (а.с.10). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/4 частину квартири, що знаходиться в місті Нікополі Дніпропетровської області, вул. Електрометалургів, 42 Б, кв.31, яка належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.12.1997 року, що зареєстровано в реєстрі за № 37-8878-2 (а.с.7-9). За своє життя мати, на випадок своєї смерті, розпорядження щодо належного їй майна не залишила. Спадкоємицею першої черги після смерті матері є позивачка (а.см.6). Інших спадкоємців не має (а.с.18-20). Для оформлення спадкових прав позивачка звернулась до Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 Проте, у видачі свідоцтва позивачці було відмовлено у звязку з тим, що нею був пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини та не було предявлено правовстановлюючий документ на спадкове майно (а.с.9). Для вирішення цього питання ОСОБА_2 державна нотаріальна контора запропонувала позивачці звернутися до Нікопольського міськрайонного суду. Звертаючись до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після померлої ОСОБА_3, позивачкою не було надано правовстановлюючий документ, який би свідчив про належність вказаного майна матері, оскільки відповідний документ був ними втрачений. В 1997 році позивачка разом з матірю та своїми доньками ОСОБА_4 і ОСОБА_4 приватизувала двокімнатну квартиру, розташовану в місті Нікополі Дніпропетровської області по вулиці Електрометалургів, буд.42 Б, кв.31, про що свідчить копія отриманого ними свідоцтва про право власності на житло від 29.12.1997 року (а.с.7). Таким чином, померлій належала ? частина квартири, що знаходиться в місті Нікополі Дніпропетровської області по вул.Електрометалургів, 42 Б, кв.31. Спадщина після смерті матері позивачкою фактично прийнята.

За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.10, 11, 212-214 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/4 частину квартири, загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 26.8 кв.м., що знаходиться в місті Нікополі Дніпропетровської області по вул.Електрометалургів, буд.42 Б, кв.31, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 15.10.2005 року.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів після проголовшення через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_5