Справа № 530/1154/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

03.02.2017 року місто Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого - судді Демянченка С.М. при секретарі Тараненко Т.І. розглянувши в судовому засіданні в місті Зіньків Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Державної Казначейської служби України, Головного управління ДФС у Полтавській області, Прокуратури Полтавської області про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу, завданих незаконними діями органів досудового слідства,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до Державної Казначейської служби України, Головного управління ДФС у Полтавській області, Прокуратури Полтавської області про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу, завданих незаконними діями органів досудового слідства.

З позовної заяви вбачається, що постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА у Полтавській області ОСОБА_4 від 15 жовтня 2010 року було порушено кримінальну справу відносно директора ТОВ Скломонтаж ОСОБА_1, за фактом замаху на заволодіння державними бюджетними коштами, в особливо великих розмірах, шляхом зловживання службовим становищем, за ознаками злочину передбаченого ст.ст. 15, 191 ч. 5 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ ПМ СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові ОСОБА_5 від 12.12.2011 р. було висунуте обвинувачення ОСОБА_2, за фактом замаху на заволодіння державними бюджетними коштами, в особливо великих розмірах, шляхом зловживання службовим становищем, за ознаками злочину передбаченого ст.ст. 15, 191 ч. 5 КК України. Постановою старшого слідчого СВ ПМ СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові ОСОБА_5 від 04.01.2012 року було висунуте обвинувачення ОСОБА_3, за фактом замаху на заволодіння державними бюджетними коштами, в особливо великих розмірах, шляхом зловживання службовим становищем, за ознаками злочину передбаченого ст.ст.15, 191 ч. 5 КК України. Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 25.03.2013 р. по справі № 1607/2316/2012 по обвинуваченню ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 справу було повернуто для додаткового розслідування. Після набрання чинності новим КПК України 2012 р. відомості про вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань СВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, 18.09.2013 року за №0000370. Після проведення додаткового розслідування справу було направлено до Зіньківського районного суду Полтавської області. Вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 18.05.2015 р. по справі № 530/1277/14-к ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 було виправдано. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 16 жовтня 2015 р. по справі №530/1277/14-к було скасовано вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 18.05.2015 року,справу направлено на новий розгляд в суд першої інстанції. Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 28.12.2015 р. по кримінальній справі № 530/1277/14-к, колегією суддів у складі: головуючого-судді Водолага А.В., суддів Демянченко С.М., Дігтяр М.І., в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000370 від 18.09.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - закрито. Скасовано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд відносно ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3.Знято арешт з усього майна ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Кримінальне переслідування ОСОБА_1 тривало із 15.10.2010 року (дата порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1В.) по 28.12.2015 року.

Кримінальне переслідування ОСОБА_2 тривало із 12.12.2011 року по 28.12.2015 року.

Кримінальне переслідування ОСОБА_3 тривало із 04.01.2012 року по 28.12.2015 року.

За цей час у ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 проводились обшуки, вилучалася господарсько-фінансова документація, оргтехніка, обирався запобіжній захід, що явно перешкоджало їх господарської діяльності та звичайному способу життя.Тривалість кримінального переслідування та судового розгляду із 15.10.2010 р., 12.12.2011 року та 04.01.2012 року по 28.12.2015 року явно не узгоджується із вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у розрізі дотримання розумних строків та обмеження цивільних прав обвинуваченого до постановления ухвали про закриття справи.Протягом понад 5 років кримінальна справа відносно ОСОБА_1, понад 4 рокикримінальна справа відносно ОСОБА_2, майже 4 роки кримінальна справа відносно ОСОБА_3, розглядалася неодноразово судами всіх інстанцій, направлялася на розслідування та новий розгляд.

В період з 02 грудня 2011 року по 08 грудня 2011 року ОСОБА_1 перебував під вартою,після чого було обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд. В період з 08 грудня 2011 року по 11 грудня 2011 року ОСОБА_2 перебував під вартою, після чого було обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд. В період з 04 січня 2012 року відносно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд.

Враховуючи наведене, у ОСОБА_1, ОСОБА_2В, ОСОБА_3 відповідно до вимог законодавства виникло право на відшкодування державою завданої шкоди.

Позивачі вважають, що їм незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду була завдана надмірно велика шкода, яка повинна бути відшкодована в повному обсязі, розмір якої має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинна призводити до її збагачення. Враховуючи незаконне перебування під вартою ОСОБА_1, слідством та судом протягом 62 місяців, та розмір мінімальної заробітної плати на 2016 рік, встановлений ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01 травня 2016 р. в сумі 1450 грн. мінімальна сума відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 становить 90625,00 грн. (девяносто тисяч шістсот двадцять пять грн. 00 коп.), мінімальна сума відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 становить 70 325,00 грн. (сімдесят тисяч триста двадцять пять грн. 00 коп.), мінімальна сума відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 становить 69 600,00 грн. (шістдесят девять тисяч шістсот грн.00коп).

Розрахунок моральної шкоди ОСОБА_1: 62,5 місяців х 1450 грн. = 90 625 грн.

Розрахунок моральної шкоди ОСОБА_2: 48,5 місяців х 1450 грн. = 70 325 грн.

Розрахунок моральної шкоди ОСОБА_3: 48 місяців х 1450 грн. = 69 600 грн.

Крім того, у звязку з необхідністю захищатись від обвинувачення ОСОБА_1 витратив 100 000,00 грн. (сто тисяч грн. 00 коп.) на правову допомогу, які оплатив адвокату ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_8 Крім того, у звязку з необхідністю захищатись від обвинувачення ОСОБА_2 витратив 100 000,00 грн. (сто тисяч грн. 00 коп.) на правову допомогу, які оплативадвокатам ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 Крім того, у звязку з необхідністю захищатись від обвинувачення ОСОБА_3 витратив 100 000,00 грн. (сто тисяч грн. 00 коп.) на правову допомогу, які оплатив адвокатам ОСОБА_9, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 У звязку з вищевикладеним позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу,завданих незаконними діями органів досудового слідства та просили суд відшкодувати за рахунок коштів державного бюджету в рахунок відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 90625 грн.00 коп. та 100 000 грн. - витрат на правову допомогу,ОСОБА_2 моральної шкоди 70325 грн.00 коп. та 100 000 грн. - витрат на правову допомогу,ОСОБА_3 моральної шкоди 69600 грн.00 коп. та 100 000 грн. - витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 11.11.2016 року прийнято до провадження уточнену позовну заяву про збільшення позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Державної Казначейської Служби України, Головного управління ДФС у Полтавській області, Прокуратури Полтавської області про відшкодування моральної шкоди, та витрат на правову допомогу, завданих незаконними діями органів досудового слідства (а.с.132).

З заяви про збільшення розміру позовних вимог вбачається, що розмір мінімальної заробітної плати на 2016 рік, встановлений ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01 грудня 2016 р. становить в сумі 1600 грн.,а з 2017 року в сумі 3200 грн.,тому мінімальна сума відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 становить 200 000 грн. (двісті тисяч 00 коп.), мінімальна сума відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 становить 155 200 (сто пятдесят пять тисяч двісті грн. 00 коп.), мінімальна сума відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 становить 153 600 (сто пятдесят три тисячі шістсот грн.00 коп.)

Розрахунок моральної шкоди ОСОБА_1: 62,5 місяців х 3200 грн. = 200 000 грн.

Розрахунок моральної шкоди ОСОБА_2: 48,5 місяців х 3200 грн. = 155 200 грн.

Розрахунок моральної шкоди ОСОБА_3: 48 місяців х 3200 грн. = 153 600 грн.

Крім того, у звязку з необхідністю захищатись від обвинувачення ОСОБА_1 витратив 100 000,00 грн. (сто тисяч грн. 00 коп.) на правову допомогу, які оплатив адвокату ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_8

Крім того, у звязку з необхідністю захищатись від обвинувачення ОСОБА_2 витратив 100 000,00 грн. (сто тисяч грн. 00 коп.) на правову допомогу, які оплативадвокатам ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 Крім того, у звязку з необхідністю захищатись від обвинувачення ОСОБА_3 витратив 100 000,00 грн. (сто тисяч грн.. 00 коп.) на правову допомогу, які оплатив адвокатам ОСОБА_9,ОСОБА_6 та ОСОБА_8 У звязку з вищевикладеним позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3просять суд відшкодувати за рахунок коштів державного бюджету в рахунок відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 200 000 грн.00 коп. та 100 000 грн. - витрат на правову допомогу,ОСОБА_2 моральної шкоди 155 200 грн.00 коп. та 100 000 грн. - витрат на правову допомогу, ОСОБА_3 моральної шкоди 153 600 грн.00 коп. та 100 000 грн. - витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представник адвокат ОСОБА_6 збільшені позовні вимоги підтримали в повному обсязі і просили суд відшкодувати позивачу ОСОБА_1 за рахунок коштів державного бюджету в рахунок моральної шкоди 200 000 грн. та відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 100 000 грн., відшкодувати позивачу ОСОБА_2 за рахунок коштів державного бюджету в рахунок моральної шкоди 155 200 грн. та відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 100 000 грн., відшкодувати позивачу ОСОБА_3 за рахунок коштів державного бюджету в рахунок моральної шкоди 153 600 грн. та відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 100 000 грн.

По суті позову позивачі пояснили, що ОСОБА_1 скоїв злочин передбачений ч.2. ст. 15 та ч.5 ст. 191 КК України, тобто замах на заволодіння чужим майном шляхом зловживання посадовою особою своїм службовим становищем, скоєний за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, скоїв злочин передбачений ч.1 ст.366 КК України службове підроблення, тобто внесення посадовою особою в офіційні документи завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення документів, а також складання і видача завідомо неправдивих документів;

- ОСОБА_2 скоїв злочин передбачений ч.5 ст. 27, ч.2. ст. 15 та ч.5 ст. 191 КК України, тобто пособництво в замаху на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, скоєне за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, скоїв злочин передбачений ч.1 ст.366 КК України службове підроблення, тобто внесення посадовою особою в офіційні документи завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення документів, а також складання і видача завідомо неправдивих документів;

- ОСОБА_3 скоїв злочин передбачений ч.5 ст. 27, ч.2. ст. 15 та ч.5 ст. 191 КК України, тобто пособництво в замаху на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, скоєне за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, скоїв злочин передбачений ч.1 ст.366 КК України службове підроблення, тобто внесення службовою особою в офіційні документи завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення документів, а також складання і видача завідомо неправдивих документів.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 25.03.2013 р. по справі № 1607/2316/2012 по обвинуваченню ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 справу було повернуто для додаткового розслідування.

Після проведення додаткового розслідування справу було направлено до Зіньківського районного суду Полтавської області.

Вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 18.05.2015 р. по справі № 530/1277/14-к ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 було виправдано. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 16 жовтня 2015 р. по справі № 530/1277/14-к. було скасовано вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 18.05.2015 р. по справі № 530/1277/14-к, справу направлено на новий розгляд в суд першої інстанції.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 28.12.2015 р. по кримінальній справі № 530/1277/14-к, колегією суддів у складі: головуючого-судді Водолаги А.В., суддів Демянченка С.М., Дігтяря М.І. в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000370 від 18.09.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 закрито.

Через незаконне притягнення їх до кримінальної відповідальності, обрання запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд,а ОСОБА_1 в період з 02.12.2011 року по 08.12.2011 року під вартою та з інших дій, викладених в позовній заяві ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 зазнали моральних страждань, на підтвердження цього підтримали доводи, викладені ними в заяві про збільшення розміру позовних вимог і просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача головного управління ДФС у Полтавській області в судові засідання 19.09.2016 року, 13.10.2016 року, 11.11.2016 року, 14.12.2016 року, 03.02.2017 року, не зявився, належним чином повідомлений, надав суду заперечення, яке приєднано до матеріалів справи (а.с.41-43).

Представник відповідача Державної казначейської служби України за довіреністю ОСОБА_10 збільшені позовні вимоги не визнав послався на заперечення, яке приєднано до матеріалів справи ( а.с. 118-121).

Представник відповідача ОСОБА_11 Полтавської області за довіреністю начальник Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_12 збільшені позовні вимоги не визнав послався на заперечення, яке приєднано до матеріалів справи ( а.с.50-54).

Суд, заслухавши пояснення позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представника адвоката ОСОБА_6,представника відповідача Державної казначейської служби України за довіреністю ОСОБА_10, представника відповідача ОСОБА_11 Полтавської області за довіреністю начальника Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_12, дослідивши письмові докази по справі, надані учасниками процесу на засадах змагальності та диспозитивності, оглянувши в судовому засіданні матеріали кримінальне провадження № 1607/2316/2012 по обвинуваченню ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, вивчивши та проаналізувавши всі докази в їх сукупності приходить до висновку, що збільшені позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають до повного задоволення, а позовні вимоги в частині відшкодування відшкодування витрат на правову допомогу адвоката в кримінальному провадженнюзадоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.10.2010 року постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА у Полтавській області ОСОБА_4 було порушено кримінальну справу відносно директора ТОВ Скломонтаж ОСОБА_1, за фактом замаху на заволодіння державними бюджетними коштами, в особливо великих розмірах, шляхом зловживання службовим становищем, за ознаками злочину передбаченого ст.ст. 15, 191 ч. 5 КК України (а.с.7-9). Постановою старшого слідчого СВ ПМ СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові ОСОБА_5 від 12.12.2011 р. було висунуте обвинувачення ОСОБА_2, за фактом замаху на заволодіння державними бюджетними коштами, в особливо великих розмірах, шляхом зловживання службовим становищем, за ознаками злочину передбаченого ст.ст. 15, 191 ч. 5 КК України( а.с.10-12).Постановою старшого слідчого СВ ПМ СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові ОСОБА_5 від 04.01.2012 року було висунуте обвинувачення ОСОБА_3, за фактом замаху на заволодіння державними бюджетними коштами, в особливо великих розмірах, шляхом зловживання службовим становищем, за ознаками злочину передбаченого ст.ст. 15, 191 ч. 5 КК України ( а.с.13-15).

Постановою Зіньківського районного суду Полтавської області від 25.03.2013 р. кримінальну справу № 1607/2316/2012 по обвинуваченню ОСОБА_1 за ст.15, ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_2 за ст.27 ст.15, ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_3 за ст.27 ст.15, ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України було повернуто на додаткове розслідування прокурору Харківської області ( а.с.16-17).

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області, від 28.12.2015 р. по кримінальному провадженню № 530/1277/14-к, колегією суддів у складі: головуючого-судді Водолага А.В., суддів Демянченко С.М., Дігтяр М.І. в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000370 від 18.09.2013 р., за обвинуваченням ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - закрито.Скасовано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд відносно ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3Знято арешт з усього майна ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3(а.с.19-25). Як вбачається з копії постанови про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, провадження по справі закрито згідно п.2 ч.2 ст.284 КПК України, (кримінальне провадження закривається судом: якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом).

Згідно ст. 2 КПК України визначені завдання кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 був незаконно притягнутий як обвинувачений у вчиненні злочинів, передбачених ч.2. ст. 15 та ч.5 ст. 191 КК України. ОСОБА_2 був незаконно притягнутий як обвинувачений у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 27, ч.2. ст. 15 та ч.5 ст. 191 КК України, ОСОБА_3 був незаконно притягнутий як обвинувачений у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 27, ч.2. ст. 15 та ч.5 ст. 191 КК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянину внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Пунктом 2 ч.1 ст.2 вищевказаного Закону передбачено право на відшкодування шкоди у випадку закриття кримінальної справи за відсутністю у діянні складу злочину. Виходячи з положень п.5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» у наведених у ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Статтею 1176 ЦК України визначено, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до ст.ст. 1, 2, 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», шкода, завдана громадянинові внаслідок його незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду.

Статтею 4 вищевказаного Закону передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв»язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При призначенні розміру моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, суд повинен визначити страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд зобовязаний враховувати, що таке відшкодування проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом ( ч.3 ст.13 Закону). Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року з відповідними змінами, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема, враховується стан здоров'я, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Підстави, порядок і розмір вищевказаної шкоди визначений Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду".

Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", затверджено спільним наказом Міністерства юстиції України, Генеральної ОСОБА_11 України, Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 від 04.03.1996 року (із змінами та доповненнями внесеними наказом № 14/5/6/52 від 03.04.1998 року).

Пунктами 3 і 5 ч.1 ст.3 цього ж Закону та п.7 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" передбачено відшкодування шкоди у вигляді судових витрат та у вигляді моральної шкоди.

Частиною 1 ст.4 вказаного Закону передбачено порядок відшкодування шкоди, визначеної п.п.3, 5 ст.3 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно ч.ч.5, 6 ст.4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" та абз.1, 2 п.17 Положення, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Абзацами 5-7 п.17 Положення передбачено, що розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом згідно з ч. 3 ст.13 вищевказаного Закону провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відшкодування моральної шкоди відповідно до ч.1 ст.4 Закону провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Абзацом 2 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до ст.13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" питання про відшкодування моральної шкоди у зазначених випадках та її розмір визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Суд вважає доведеним те, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої їм внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, при цьому, моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, слідства, прокуратури, суду, оскільки мається ухвала від 28.12.2015 року стосовно закриття кримінального провадження відносно позивачів, незаконність їх перебування під слідством та судом встановлено цією ухвалою.

Проте, щодо розміру відшкодування моральної шкоди,то суд виходить з часу незаконного перебування під слідством та судом позивача ОСОБА_1, а саме з 15.10.2010 року ( дата порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1В.) по 28.12.2015 року ( винесення ухвали суду ), загальний строк складає 62 місяці 5 днів, для ОСОБА_2 з 12.12.2011 року ( дата порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2В.) по 28.12.2015 року ( винесення ухвали суду ), загальний строк складає 48 місяців 5 днів, для ОСОБА_3 з 04.01.2012 року ( дата порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3І.) по 28.12.2015 року ( винесення ухвали суду), загальний строк складає 48 місяців, та враховує при визначенні розміру моральної шкоди позбавлення позивачів можливостей у повному обсязі реалізувати кожним з них свої звички і бажання та зниження авторитету в суспільстві.

На підставі викладеного, керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості цивільно-правової санкції судового рішення, суд враховує розмір мінімальної заробітної плати на час розгляду справи ( 3200 гривень ст.8 Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік ), термін перебування позивачів під слідством та судом, обсяг наданих ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 доказів щодо втрат немайнового характеру і тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках,що призвело до порушення нормальних життєвих звязків і вимагало додаткових зусиль для організації їх життя, приходить до висновку про задоволення збільшених позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу, завданих незаконними діями органів досудового слідства.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правову допомогу адвоката надану в кримінальному провадженні суд приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають, для всіх посивачів, оскільки позивачами будь яких підтверджуючих доказів до позову щодо даних витрат не надано.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Суд вважає, що не підлягають відшкодування витрат на правову допомогу надану адвокатами в кримінальному судочинстві оскільки, на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Відповідних документів позивачами не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави, оскільки сторони звільненні від сплати судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", Положенням про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", затвердженим спільним наказом Міністерства юстиції України, Генеральної ОСОБА_11 України, Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 від 04.03.1996 року (із змінами та доповненнями внесеними наказом № 14/5/6/52 від 03.04.1998 року), Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст. 1176 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Збільшені позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Державної Казначейської служби України, Головного управління ДФС у Полтавській області, Прокуратури Полтавської області про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу, завданих незаконними діями органів досудового слідства задовольнити частково.

Відшкодувати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку, моральну шкоду в розмірі 200000 грн.00 коп. (двісті тисяч гривень 00 коп.), завдану незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду (незаконного притягнення до кримінальної відповідальності).

Відшкодувати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, жителю ІНФОРМАЦІЯ_4/7 кв.2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку, моральну шкоду в розмірі 155 200 грн.00 коп. (сто пятдесят пять тисяч двісті гривень 00 коп.), завдану незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду (незаконного притягнення до кримінальної відповідальності) .

Відшкодувати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5, жителю ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку моральну шкоду в розмірі 153 600 грн.00 коп. (сто пятдесят три тисячі шістсот гривень 00 коп.), завдану незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду (незаконного притягнення до кримінальної відповідальності) .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст виготовлено 06.02.2017 року.

Суддя -