Провадження №6/311/1/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Носика М.А.

при секретареві: Кудіновій В.І.

за участю: представника стягувача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Василівка цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення суду, суд,

ВСТАНОВИВ:

До Василівського районного суду звернувся ОСОБА_2 із заявою про відстрочку виконання рішення суду.

У заяві зазначено, що 06 березня 2014 року Василівським районним судом Запорізької області задоволено позов ПAT КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки. Даним рішенням суд вирішив виселити ОСОБА_2 з квартири, що розташована по вул. Ентузіастів, 6/2 в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області зі зняттям з реєстраційного обліку у Василівському районному відділі управління державної міграційної служби України у Запорізькій області. Рішення набрало законної сили 17 березня 2014 року, виконавчий лист пред'явлено до виконання у ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області. 17 липня 2014 року відкрито виконавче провадження.

3 червня 2014 Верховною Радою був прийнятий Закон № 1304-VII «Про мораторій на звернення стягнення на майно громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті». ОСОБА_3 передбачалося введення заборони на примусове звернення стягнення на нерухоме житлове майно, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України за споживчими кредитами, виданими йому в іноземній валюті. ОСОБА_3 є мірою тимчасовою, оскільки в самому його тексті значиться, що він діє до дня набрання законної сили нормативного акту, який би передбачав умови перерахунку існуючих заборгованостей по валютних кредитах на більш лояльних для позичальників умовах, з метою пом'якшення різко зрослої, в умовах курсової лихоманки, кредитного навантаження на громадян. У підсумку, передбачуваний закон, прийнятий так і не був, а тому мораторій діє і сьогодні. Отже, враховуючи те, що дане житло є єдиним житлом ОСОБА_2, обставиною, яка існує насправді і яка безпосередньо не дозволяє виконати судове рішення в обсязі, в строки та у порядку, визначених у ньому є діючий ЗУ «Про мораторій на звернення стягнення на майно громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому останній вважає, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії ОСОБА_3 №1304-VII.

На підстави викладеного, ОСОБА_2 просить суд відстрочити виконання рішення Василівського районного суду Запорізької області від 06 березня 2014 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, про звернення стягнення за кредитним договором на період дії ОСОБА_3 України «Про мораторій на звернення стягнення на майно громадян України, наданого, як забезпечення кредиту в іноземній валюті».

В судове засідання заявник та його представник не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Представник стягувача ОСОБА_1 проти задоволення заяви заперечує, вважає вимоги про відстрочення виконання рішення необґрунтованими. Рішення суду виконано в частині виселення ОСОБА_2

Вислухавши представника стягувача, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним в задоволенні заяви відмовити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 березня 2014 року Василівським районним судом Запорізької області задоволено позов ПAT КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки. Даним рішенням суд звернув стягнення на користь ПAT КБ «ПриватБанк» на предмет іпотеки квартиру по вул. Ентузіастів, 6/2 в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, що належить ОСОБА_2, також суд вирішив виселити ОСОБА_2 з квартири, що розташована по вул. Ентузіастів, 6/2 в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області зі зняттям з реєстраційного обліку у Василівському районному відділі управління державної міграційної служби України у Запорізькій області. Рішення набрало законної сили 17 березня 2014 року, виконавчий лист пред'явлено до виконання у ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області. 17 липня 2014 року відкрито виконавче провадження.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

З роз'яснень, наданих в п.37 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вбачається, що відповідно до ст.217 ЦПК України визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні. Заяви сторін або державного виконавця про вчинення судом таких же дій при виконанні рішення суду за наявності для цього підстав розглядаються в порядку, встановленому статтею 373 ЦПК, за результатами вирішення яких постановляється ухвала. У разі задоволення заяви в ухвалі суду, крім відомостей, передбачених статтею 210 ЦПК, зазначається строк дії відстрочки (розстрочки), а при наданні розстрочки, крім того, розмір періодичних платежів, які підлягають стягненню для погашення присудженої суми. Межі дії відстрочки (розстрочки) можуть бути визначені не лише датою, але й настанням якоїсь події (зміна матеріального становища відповідача, видужання тощо).

Аналогічні положення містяться в п. 45 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно з яким відстрочка чи розстрочка виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки може бути надана судом за заявою іпотекодавця безпосередньо при ухваленні самого рішення (ст.217 ЦПК, стаття 39 закону України «Про іпотеку») або після його ухвалення за правилами, встановленими статтею 373 ЦПК.

Відповідно до ОСОБА_3 України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього ОСОБА_3: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 ОСОБА_3 України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 ОСОБА_3 України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки). Кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Разом з тим, згідно наданої постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 04 жовтня 2016 року, виконавче провадження з примусового виконання за виконавчим листом №2/311/21/2014 від 28 травня 2014 року, виданим Василівським районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь КБ «ПриватБанк» судового збору в розмірі 3 045 грн. 59 коп. закінчено у звязку з фактичним виконанням.

Крім того, згідно наданої постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 10 жовтня 2016 року, виконавче провадження з примусового виконання за виконавчим листом №2/311/21/2014 від 28 травня 2014 року, виданим Василівським районним судом Запорізької області, про виселення ОСОБА_2 з квартири, що розташована АДРЕСА_1, зі зняттям останнього з реєстраційного обліку, також закінчено у звязку фактичним виконанням.

Враховуючи, що заявником ОСОБА_2 суду не надано належних та допустимих доказів відсутності іншого, крім спірного, житла для проживання та приймаючи до уваги, що згідно акту державного виконавця від 07.10.2016 встановлено, що боржник ОСОБА_2 самостійно виселився з квартири, що розташована АДРЕСА_2, суд приходить до висновку, що заява про відстрочку виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.209,210 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення суду відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М.А. Носик