Справа № 541/1762/16-ц
Номер провадження 2/541/44/2017
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 лютого 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді Андрущенко-Луценко С.В.

при секретарі Калініченко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Миргородської міської ради, ОСОБА_1 про визнання права власності на частину будинковолодіння в порядку спадкування ,

в с т а н о в и в :

29.07.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку.

05.10.2016 року ОСОБА_2 звернулася до Миргородського міськрайонного суду із зустрічним позовом до Миргородської міської ради, ОСОБА_1 про визнання права власності на частину будинковолодіння в порядку спадкування.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 05.10.2016 року первісний та зустрічний позови обєднано в одне провадження (а.с.89).

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що з народження та по даний час вона проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Даний будинок спочатку належав на праві приватної власності її дідові ОСОБА_3. 12.10.2004 року між її дідом та ОСОБА_4 було укладено договір дарування, за умовами якого її дід подарував, а ОСОБА_4 прийняв в дар 3/5 частини житлового будинку розташованого в м. Миргороді по вул. Садовій №25. 20 жовтня 2004 року її дід ОСОБА_5 подарував 2/5 частини житлового будинку розташованого в м. Миргороді по вул. Садовій №25 її батькові ОСОБА_6, передавши йому ключі та документи на будинок. В той же час, договір дарування не був зареєстрований в ДКП «Миргородтехінвентаризація», яке на той час виконувало функції державної реєстрації права власності на нерухоме майно, оскільки через два тижні після укладення договору -29.10.2004 року її батько ОСОБА_6 помер. Заповіту на випадок смерті батько не зробив. На день смерті у житловому будинку по вул. Садовій №25 разом з батьком були зареєстровані вона та її мати ОСОБА_7. ЇЇ сестра ОСОБА_8 на той час в будинку вже не проживала. Отже, фактично спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла вона,- його дочка та її мати ОСОБА_7, як дружина померлого. 23.11.2010 року померла її мама ОСОБА_7. Вони з матірю постійно проживали в спірній частині будинковолодіння, мати робила там ремонт. Заповіту на випадок своєї смерті її мати ОСОБА_7 не зробила. Вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері, оскільки проживала разом з нею на час її смерті. 18.02.2016 року помер її дід ОСОБА_5, який на випадок своєї смерті зробив заповіт, яким все належне йому на день смерті майно заповів ОСОБА_2 Оскільки батько за життя не встиг зареєструвати своє право власності на будинок розташований в м. Миргороді по вул. Садовій №25, вона позбавлена можливості через нотаріальну контору оформити на себе спадкове майно, адже нотаріусом з цих підстав їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Просить суд визнати за нею право власності на 2/5 частини житлового будинку №25 по вулиці Садовій в м. Миргороді та стягнути з відповідачки на її користь понесені судові витрати.

Зустрічний позов ОСОБА_2 не визнає та в його задоволенні просить відмовити, оскільки ОСОБА_5 не вправі був заповідати ОСОБА_2 майно, яке йому не належало.

Представник позивачки, а за зустрічним позовом відповідачки ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_9 просив позов ОСОБА_1 задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Відповідачка, а по зустрічному позову позивачка ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не визнала та в його задоволенні просила відмовити. Пояснила, що за життя ОСОБА_5 належало 2/5 частини будинковолодіння в м. Миргороді по вул. Садова 25. Даною частиною він розпорядився склавши на її імя заповіт. Після смерті ОСОБА_5 18 лютого 2016 року відкрилася спадщина на майно померлого в тому числі і на частину спірного будинковолодіння в м. Миргороді по вул. Садовій 25. Вона як спадкоємець за заповітом у строки визначені законом звернулася до нотаріуса за оформленням спадщини, але нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по причині відсутності правовстановлюючого документу у спадкодавця на це майно. ОСОБА_5 все своє життя був зареєстрованим та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2, відносився до 2/5 частин будинковолодіння як до своєї власності, вільно користувався та розпоряджався ним. Вся технічна документація на цю частину буинковолодіння виготовлена на імя спадкодавця, він проводив оплату комунальних послуг. Дійсно між батьком позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_5 20 жовтня 2004 року було укладено договір дарування, який не пройшов наступної державної реєстрації, а отже у ОСОБА_6 не виникло право власності на спірну частину будинковолодіння, зважаючи на що її власником залишився ОСОБА_5, який вправі був розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд. Позивачка ОСОБА_2 не може успадкувати після смерті свого батька та матері спірну 2/5 частини будинковолодіння по вул. Садовій 25, оскільки вона не входила до спадкової маси, її власником з підстав відсутності після укладення договору дарування державної реєстрації права власності залишився ОСОБА_5.

Поданий нею зустрічний позов просила задовольнити, оскільки ОСОБА_5 за життя склавши заповіт розпорядився належною йому частиною будинковолодіння по вул. Садовій 25 в м. Миргороді на її користь. Зважаючи на викладене, просить суд задовольнити поданий нею позов та відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

Представник відповідачки, а по зустрічному позову позивачки ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_10 просила в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити з тих підстав, що батько ОСОБА_6 не набув права власності на спірну частину будинковолодіння оскільки не зареєстрував за собою права власності. Зустрічний позов ОСОБА_2 просила задовольнити, як законний та обґрунтований.

Третя особа за первісним позовом ОСОБА_8 просила позов ОСОБА_1 задовольнити. Пояснила, що вона приходиться рідною сестрою позивачки ОСОБА_1 Станом на жовтень 2004 року вона не проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, а мешкала за іншою адресою, а тому на спадкове майно після смерті батьків не претендує. ЇЇ сестра з народження постійно проживала разом з батьками в м. Миргороді по вул. Садовій 25. 12.10.2004 року її дід ОСОБА_5 подарував їхньому батькові 2/5 частини будинковолодіння, що розташовано в м. Миргороді по вул. Садова 25. Батько помер 29.10.2004 року і спадщину після його смерті прийняла їхня мама ОСОБА_7 та позивачка ОСОБА_1 ОСОБА_11 дідусь ОСОБА_5 на той час постійно прожив в ІНФОРМАЦІЯ_4 і тільки періодично відвідував будинковолодіння по вул. Садовій 25. Вважає, що подарувавши належну йому частину будинковолодіння ОСОБА_5 втратив на нього право власності, а отже і не мав права в подальшому ним розпоряджатися. Просить суд визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на 2/5 частини будинковолодіння по вул. Садовій 25 в м. Миргороді в порядку спадкування після смерті батька та матері, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_4 вважав, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, оскільки ОСОБА_5 подарував батькові позивачки частину належного будинковолодіння. Позивачка після смерті батька разом з матірю постійно проживала в будинку, вони проводили в ньому ремонт, доглядали за ним. На даний час в будинку проживає позивачка ОСОБА_1 Вважав, що зустрічний позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_5 подарувавши частину належного йому будинковолодіння втратив на нього право. ОСОБА_5 постійно проживав ІНФОРМАЦІЯ_5,там і помер. За життя відвідував будинковолодіння по Садовій 25 рідко не цікавився ним.

Представник відповідача по зустрічному позову Миргородської міської ради ОСОБА_12 вважала, що позов ОСОБА_2 слід задовольнити, оскільки спадкодавець ОСОБА_5 розпорядився своєю власністю на користь ОСОБА_2, склавши на її імя заповіт.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2004 року ОСОБА_3 на підставі договору дарування подарував ОСОБА_4 3/5 частин домоволодіння, що знаходиться в м. Миргороді по вулиці Садовій 25. Право власності на нерухоме майно було проведено в ДКП «Миргородтехінвентаризація» 12 листопада 2004 року (а.с.16-17).

Цього ж дня, 12 жовтня 2004 року ОСОБА_3 на підставі договору дарування , подарував ОСОБА_6 2/5 частини домоволодіння, що знаходиться в м. Миргороді, Полтавської області, по вул. Садовій №25 (а.с.18).

Як вбачається з копії свідоцтва про народження, ОСОБА_1 є рідною дочкою ОСОБА_6 (а.с.10).

ОСОБА_6 перебував в шлюбі з ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.14).

ОСОБА_6 помер 29 жовтня 2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.19).

ОСОБА_13 мати ОСОБА_1, померла 23 листопада 2010 року, що вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с.20).

За життя ОСОБА_6 та ОСОБА_13 були зареєстрованими в ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується листом Миргородського міськрайонного відділу державної міграційної служби України в Полтавській області (а.с.132).

За життя ОСОБА_7 виготовила робочий проект водопостачання та каналізації житлового будинку №25 по вул. Садовій, що підтверджує її постійне проживання за даною адресою та опікування житлом (а.с.26).

ОСОБА_1 відмовлено в оформленні спадкового майна нотаріусом по причині відсутності державної реєстрації права власності на 2/5 частини домоволодіння за договором дарування (а.с.27).

Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла його дочка позивачка ОСОБА_1 (а.с.43-55).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_7 не заводилася (а.с.56, 100).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 (а.с.21) не заводилася, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (а.с.102-103).

ОСОБА_5 за життя склав заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження; все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, повністю заповів ОСОБА_2 (а.с.105). В заповіті не йде мова про 2/5 частини домоволодіння, що знаходиться в м. Миргороді по вул. Садовій 25.

Відповідно до ст. 346 ч.1 п.1 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

За змістом ч.1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Нормами ч.2 ст. 719 ЦК України визначено, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

При цьому ч.ч. 1,4 ст. 722 ЦК України передбачено, що право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. Прийняття обдарованим документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка.

Момент укладення договору регламентований положеннями ст. 640 ЦК України, згідно з ч.3 якої договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

У відповідності до положень ч.ч.3,4 ст. 334 ЦК України (в редакції, що діяла на момент укладення оспорюваного правочину) право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України №1878, частину 4 ст. 334 ЦК викладено в новій редакції, відповідно до якої з 01 січня 2012 року права на нерухоме майно у набувача за договором виникають не з моменту державної реєстрації такого договору, адже державна реєстрація договорів щодо нерухомості була скасована з прийняттям закону №1952-ІV , а з моменту державної реєстрації права на набуте за договором нерухоме майно, тобто, до прийняття Закону №1952-ІV поняття державної реєстрації договорів та реєстрації самого майна були розмежованими.

ОСОБА_6 не зареєстрував своє право власності на 2/5 частини будинковолодіння в звязку із своєю смертю.

Враховуючи наведене та аналізуючи положення статей 719,722 (договір дарування), Цивільного кодексу України слідує, що право власності на нерухоме майно за договором дарування виникає у набувача з моменту нотаріального посвідчення цього договору та отримання дарунка, оскільки при даруванні нерухомих речей право власності на них виникає в обдарованого на підставі імперативного правила ч.3 ст. 334 ЦК України з моменту нотаріального посвідчення договору дарування, або з моменту набрання законної вили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним. Прийняття дарунка регламентується ст. 722 ЦК згідно з якою право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття.

З введенням у дію Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-ІV та внесення відповідних змін до ч.4 ст. 334 ЦК України, згідно з якими державна реєстрація прав є обовязковою, а право на нерухоме майно та їх обтяження підлягають державній реєстрації та виникає з моменту державної реєстрації, право власності на підставі договору дарування нерухомості в обдарованих виникає з моменту прийняття дарунка та державної реєстрації прав. Водночас, положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не можуть бути застосовані до спірних правовідносин з огляду на положення ч.1 ст. 5 ЦК України, згідно з якою акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності.

Крім того, договір дарування від 12 жовтня 2004 року не скасований, не розірваний і є чинним.

Отже, ОСОБА_6 набув за договором дарування з моменту прийняття дарунка у власність оспорювану частину будинковолодіння і як наслідок вона після його смерті ввійшла до спадкової маси.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1268, 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла його дочка позивачка ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_7, оскільки на час його смерті були з ним зареєстрованими та спільно проживали.

Факт прийняття ними спадщини та опікування спадковим майном підтверджується показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , які пояснювали, що ОСОБА_5 постійно до дня своєї смерті проживав в ІНФОРМАЦІЯ_4, де і помер та з даної адреси його ховали. За адресою м. Миргород вул. Садова 25 постійно проживали ОСОБА_7 та ОСОБА_1 Вони за цією адресою проводили ремонт, підтримували належний стан будинку. Також цей факт підтвердили треті особи ОСОБА_8 та ОСОБА_4

Зважаючи на вище викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_2, то вони є необґрунтованими. Дійсно, спадкодавець ОСОБА_5 за життя заповідав ОСОБА_2 все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право. В той же час 2/5 частини будинковолодіння по вул. Садовій 25 в м. Миргороді не ввійшли до спадкової маси після смерті ОСОБА_5, а тому на це майно і не вправі претендувати ОСОБА_2 виходячи з вище наведених судом обґрунтувань.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України до стягнення на користь ОСОБА_1 підлягають судові витрати, які складаються із сплаченого нею при зверненні з позовом до суду судового збору (1433 грн. а.с.1)та витрат понесених на оплату правової допомоги адвоката. При цьому, при розрахунку понесених ОСОБА_1 витрат на правову допомогу адвоката (сплачена сума 4000 грн. а.с. 75) суд виходить з положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та зважаючи на ту обставину, що адвокат був присутній в судових засіданнях протягом 3 год. 7 хв. вважає, що до стягнення підлягає сума 1994 грн. 62 коп.

Керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 88; 208; 214; 215; 218 ЦПК України, ст.ст. 334; 346; 640; 717; 719; 722; 1216; 1217; 1218; 1268; 1273 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_8 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 29 жовтня 2004 року та ОСОБА_7 23 листопада 2010 року на 2/5 частини домоволодіння, що розташовано в м. Миргороді по вул. Садовій 25 та вцілому складається: з житлового будинку А-1, жилого будинку Б-1, гаража Б сараю-бані В, сараю з прибудовою Д, сараю З, вбиральні І, погреба Н, споруд.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Миргородської міської ради, ОСОБА_1 про визнання права власності на частину будинковолодіння в порядку спадкування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3427,62 грн. (три тисячі чотириста двадцять сім гривень 62 копійки ) судових витрат / 1433 грн. судового збору + 1994,62 грн. витрати на правову допомогу адвоката/.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області на протязі 10 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_15