Справа № 367/3365/16-ц Головуючий у І інстанції Карабаза Н. Ф.
Провадження № 22-ц/780/306/17 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 51 01.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

01 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Верланова С.М., Таргоній Д.О.

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року позивач звернулась до суду першої інстанції з вказаним позовом посилаючись на те, що 29 серпня 2007 року у незареєстрованому шлюбі у відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народилась донька (її онука) ОСОБА_5. З перших днів народження дитини мати не приділяла належної уваги дитині. Часто залишала дитину як вдень, так і в ночі одну, а сама в цей час знаходилась у нічному клубі чи кафе. В будинку завжди було брудно, дитина здебільше перебувала голодна та брудна.

Щоб задовольнити своє бажання вільно проводити час, мати залишала дитину у подруг чи випадково знайомих людей, навіть на декілька днів. В 2010 році дитину прийняли до дитячого закладу №17.

ОСОБА_3 все більше вживала алкоголь, була постійним клієнтом нічних клубів та ігрових залів, вночі залишала дитину саму. В 2011 році позивач вимушена була залишити роботу в м. Києві так, як відповідач все гірше і гірше ставилась до дитини і вже з травня 2011 року дитина постійно проживає з позивачем.

В 2014 році дитина пішла до першого класу школи №14, все необхідне для школи позивач придбала без батьківської допомоги. Батьки дитини не беруть ніякої участі в утриманні та вихованні своєї доньки. З 2011 року і до цього часу вони не провідали доньку та не виявляють бажання спілкуватись з нею, не турбуються про фізичний та духовний розвиток дитини, ніякої матеріальної допомоги не надають. Таким чином ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що дає підстави позбавити їх батьківських прав. Будь-яких перешкод для виконання відповідачами батьківських прав та обов'язків вона не чинила, проте уже три роки ні тато ні мама жодного разу не приходили до дочки і не поцікавились її станом здоров'я, розвитком, чи є у неї необхідний одяг, як вона навчається, харчується та чи має вона можливість купити їй ліки.

Враховуючи викладене, позивач просила суд першої інстанції позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно їх малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Позбавлено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно його малолітньої дитини - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції, неповно з'ясовано обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору та не враховано ту обставину, що відповідачі по справі не заперечували, що з 2011 року малолітня дитина проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні.

Окрім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в матеріалах справи є висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів щодо їхньої малолітньої дитини.

Також та обставина, що позивач самостійно займається вихованням своєї онуки підтверджується актом депутата Гостомельської селищної ради по округу № 9.

Таким чином скаржник вважає, що нею надані всі достатні докази, які доводять, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому мають бути позбавлені батьківських прав.

На підставі викладеного ОСОБА_2 просить апеляційний суд змінити рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_5 В іншій частині залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є матір'ю, а ОСОБА_4 батьком малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не приділяли уваги вихованню дитини, що підтверджено психолого-педагогічною характеристикою на ОСОБА_5 з дошкільного навчального закладу «Веселка», характеристикою на ОСОБА_5 з Ірпінської ЗОШ І-ІІІ ст. №14, актом від 12.04.2016 року обстеження житлово - побутових умов. Відповідачі не забезпечували належного виховання дитини, не створюють умов для проживання та належного виховання, свідомо ухиляються від виконання обов'язків по вихованню.

У висновку органу опіки та піклування виконкому Ірпінської міської ради, вказано про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відносно їх малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 працює в ТОВ «Парк готель Київ», має постійний заробіток, за місцем роботи характеризується позитивно. Згідно акту, складеного депутатом Гостомельської селищної ради на протязі 2007-2010 років ОСОБА_3 самостійно виховувала доньку ОСОБА_5, повністю виконувала обов'язки матері, дитина була доглянута, мала все необхідне, відвідувала дошкільний заклад.

Враховуючи наведене та те, що позивачем не доведено факту ухилення відповідача ОСОБА_3 від виконання нею своїх обов'язків по вихованню дитини, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, який є батьком малолітньої дитини ОСОБА_5

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Разом з тим, позивачем дійсно не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про ухилення ОСОБА_3 від виконання нею своїх батьківських обов'язків стосовно своєї малолітньої дитини та які б свідчили про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов'язків, а також не надано доказів, що вона перебуває на обліку як така, що зловживає алкогольними напоями тощо.

Дійсно, судом встановлено і не заперечується сторонами той факт, що дитина з 2011 року проживає із бабусею - позивачем у справі.. Однак лише ця обставина не може бути підставою для встановлення факту ухилення відповідачки ОСОБА_3 від виконання батьківських обов»язків.

Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_3 на даний час вона працює і може забезпечити належні умови проживання для своєї дитини. Однак саме в інтересах дитини вона не наполягає на тому, щоб дитина проживала не з позивачем, а з нею, оскільки дитина звикла до місця проживання у своєї бабусі, відвідує школу, гуртки має коло друзів. Відповідач бажає виховувати дочку, забирати її до себе на вихідні і свята, купувати одяг, однак позивач створює в цьому перешкоди. Оскільки в школі, в якій навчається дитина, позивач ОСОБА_2 повідомила про ОСОБА_3 відомості, які її негативно характеризують і просила вчителів негайно повідомляти її (позивача) про відвідання відповідачем дочки, відповідач не з»являється до школи з метою уникнення конфліктів з позивачем. На засідання органу опіки та піклування на якому вирішувалось питання про надання згоди на позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, остання не викликалась за місцем її проживання, хоча позивачу відома адреса відповідача.

Судовою колегією при розгляді апеляційної скарги також з'ясовувалось у представника органу опіки та піклування на підставі яких даних орган опіки та піклування прийшов до висновку про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав. Представник органу опіки та піклування пояснив, що ОСОБА_3 перебувала у них на обліку до 2011 року. Умови проживання дитини, чи сім»ї дитини вони досліджують лише за зверненнями. Однак оскільки таких звернень не було за час проживання дитини у позивача, умови проживання сторін не досліджувались, бесіди з відповідачем не проводились. На засідання органу опіки та піклування відповідач викликалась за адресою її реєстрації.

На підставі ч. 1 та ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судова колегія погоджується із судом першої інстанції в тому, що навіть при доведеності певних обставин, а саме проживання дитини не із матір»ю, а з бабусею, утримання дитини бабусею, цього не достатньо для визнання ОСОБА_3 такою, що ухиляється від виховання дитини і позбавлення її батьків сих прав.

Суд першої інстанції правильно керувався п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» в якому зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням їх характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов»язків.

Відповідно до ст.ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для зміни чи скасування обґрунтованого та справедливого рішення суду.

Отже, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та вірно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому дійшов до правильних висновків про часткове задоволення позову в частині позбавлення батька малолітньої дитини батьківських прав, таким чином апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 вересня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді