Справа № 308/9541/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

06 лютого 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Кожух О.А., Кондора Р.Ю.

при секретарі: Сочка І.І.

встановила:

ОСОБА_2, від імені якого діє представник ОСОБА_3, звернувся до суду із скаргою у якій просив визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчука Т.В. щодо невиконання судового рішення, визнати неправомірною і скасувати постанову про відкладення провадження виконавчих дій від 23.07.2014 р. у виконавчому провадженні та зобов'язати здійснити виконавчі дії у виконавчому провадженні №38291176, притягнути Міністерство культури України до відповідальності відповідно до ст.89 Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтуванні посилається на те, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 08.05.2012 р. ОСОБА_2 було поновлено на посаді директора Національного музею народної архітектури та побуту України. На підставі цього рішення судом видано виконавчий лист №712/3848/2012 від 03.12.2012 р. 05.06.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №38291176. 26.12.2013 р. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №38291176 згідно п.8 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв'язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. 09.04.2014р. постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень відділу ДВС України Артемчука Т.В. було відновлено виконавче провадження. 10.07.2014р. постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень відділу ДВС України Артемчука Т.В. було відкладено провадження виконавчих дій до 21.07.2014 р. у зв'язку з тим, що у виконавчому документі зазначено невірний ідентифікаційний код боржника - Міністерства культури України - і ця обставина унеможливлює застосування до боржника штрафних санкцій відповідно до ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження». 23.07.2014р. державний виконавець повторно постановою відклав провадження виконавчих дій. Вважає, що державним виконавцем допущено неправомірну бездіяльність під час виконавчого провадження та винесено незаконну постанову від 23.07.2014р.

З врахуванням уточненої скарги просив: визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України Артемчука Т.В. у період з 11 липня по 23 липня 2014 р, яка полягає у неповідомленні стягувача про відкладення провадження виконавчих дій згідно постанови від 23.07.2014р., нездійсненні перевірки виконання Міністерством культури України рішення Ужгородського міськрайнного суду Закарпатської області від 08.05.2012р.; не притягненні Міністерства культури України до відповідальності відповідно до ст.89 Закону України «Про виконавче провадження», невиконанні рішення Ужгородського міськрайнного суду Закарпатської області від 08.05.2012 р. в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі згідно з виконавчим листом від 03 грудня 2012 року у справі № 712/3848/12, виданим Ужгородським міськрайонним судом у строк, встановлений п. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», та нездійсненні вичерпних заходів виконавчих дій у повному обсязі., визнати неправомірним відкладення провадження виконавчих дій від 23.07.2014р. старшим державним виконавцем примусового виконання рішень ДВС України Артемчуком Т.В. у виконавчому провадженні №38291176, визнати неправомірною та скасувати постанову про відкладення провадження виконавчих дій від 23.07.2014р.; зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчука Т.В. притягнути Міністерство культури України до відповідальності відповідно до ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 01 вересня 2014 року скаргу задоволено частково. Визнано неправомірним відкладення провадження виконавчих дій 23.07.2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України Артемчуком Т.В. у виконавчому провадженні № 38291176 та неповідомлення стягувача про відкладення провадження. Зобов'язано старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України Артемчука Т.В. здійснити виконавчі дії у повному обсязі. В решті вимог у задоволенні скарги відмовлено.

На дану ухвалу представник апелянта ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати дану ухвалу в частині відмови у задоволенні скарги та постановити нову ухвалу, якою задовольнити вимоги скарги в повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 21 січня 2015 року ухвалу суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні скарги скасовано та постановлено нову ухвалу, якою скаргу задоволено у повному обсязі.

Визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчука Т.В. у період з 11 липня по 23 липня 2014 року, яка полягає у:

*нездійсненні перевірки виконання Міністерством культури України рішення Ужгородського міськрайнного суду Закарпатської області від 08 травня 2012 року;

*невиконанні рішення Ужгородського міськрайнного суду Закарпатської області від 08 травня 2012 року в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі згідно з виконавчим листом від 03 грудня 2012 року у справі № 712/3848/12, виданим Ужгородським міськрайонним судом у строк, встановлений п. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», та нездійсненні вичерпних заходів виконавчих дій у повному обсязі.

Зобов'язано старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчука Т.В. притягнути Міністерство культури України до відповідальності відповідно до ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2016 року ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 21 січня 2015 року в частині зобов'язання старшого державного виконавця притягнути до відповідальності Міністерство культури України відповідно до ст.89 Закону України «Про виконавче провадження» скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В решті ухвалу апеляційного суду залишено без змін

Таким чином, предметом розгляду в апеляційній інстанції є лише вимога апелянта про необхідність зобов'язання старшого державного виконавця притягнути до відповідальності Міністерство культури України відповідно до ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 08.05.2012 року визнано незаконним звільнення ОСОБА_2 з посади директора Національного музею народної архітектури та побуту України згідно з наказом Міністерства культури України від 27.01.2012 року та поновлено ОСОБА_2 на посаді директора Національного музею народної архітектури та побуту України з 27.01.2012 року. Допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_5 на роботі (а.с. 27-32).

На підставі цього рішення судом видано виконавчий лист від 03.12.2012 року про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства культури України від 27.01.2012 року № 72/0/17-12 про звільнення ОСОБА_5 з посади директора Національного музею народної архітектури та побуту України згідно з п. 1 ч. 1 ст. 41 Кодексу Законів про працю України та поновлення ОСОБА_5 на посаді директора Національного музею народної архітектури та побуту України з 27.01.2012 року (а.с. 26).

На підставі заяви ОСОБА_5 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України Семко Б.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.06.2013 року з примусового виконання вказаного виконавчого листа (а.с.51).

10.07.2014 року постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень відділу ДВС України Артемчука Т.В. було відкладено провадження виконавчих дій до 21.07.2014 року у зв'язку з тим, що у виконавчому документі зазначено невірний ідентифікаційний код боржника - Міністерства культури України -і ця обставина на думку державного виконавця унеможливлює застосування до боржника штрафних санкцій відповідно до ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження».

23.07.2014 року державний виконавець повторно постановою відклав провадження виконавчих дій (а.с.8).

Судом вірно встановлено,що обмежуючись винесенням безпідставних постанов про відкладення провадження виконавчих дій, державний виконавець не вживав передбачених чинним законодавством заходів для виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 08.05.2012 року та виконавчого листа виданого 03 грудня 2012 року про поновлення ОСОБА_2 на роботі у передбачені законом строки.

Щодо вимоги апелянта про необхідність зобов'язання старшого державного виконавця притягнути до відповідальності Міністерство культури України відповідно до ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження», то вказана вимога не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно вказаної норми, у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Вказаною нормою віднесено до одних із повноважень державного виконавця можливість накладення штрафів на сторону виконавчого провадження. При цьому державний виконавець є самостійним учасником виконавчого провадження, а тому право вибору тих чи інших виконавчих дій, в тому числі примусових, належить виключно йому та здійснюється державним виконавцем незалежно, без жодних обмежень чи примусу з боку сторін виконавчого провадження.

Таким чином сторона виконавчого провадження не вправі ставити питання про обов'язковість вчинення виконавцем конкретної примусової виконавчої дії, а також вказувати на те, що державний виконавець повинен був вчинити саме таку примусову дію.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив скаргу у відповідності з вимогами закону.

Ухвала суду в частині відмови в задоволені зобов'язання старшого державного виконавця притягнути до відповідальності Міністерство культури України відповідно до ст.89 Закону України «Про виконавче провадження» є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування немає. Доводи апеляції висновків суду не спростовують, а тому не можуть бути взяті до уваги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 307, 308, 314,315,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє Цебрик Любомир Васильович відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 01 вересня 2014 року в частині відмови в задоволені зобов'язання старшого державного виконавця притягнути до відповідальності Міністерство культури України відповідно до ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді