Справа № 578/253/17
провадження № 2/578/153/17
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2017 року Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.

за участю

секретаря судового засідання Литвин А.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснопілля цивільну справу позовного провадження

за позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області

про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що сторони у справі з 1999 до 2006 роки перебували у шлюбі, у якому народилося двоє синів, 2001 та 2003 років народження. Від спільного проживання з колишньою дружиною у 2008 та 2012 роках народилися донька та син. Діти проживають з батьком і знаходяться на його утриманні та вихованні. ОСОБА_2 схильна до вживання спиртних напоїв, ніде не працює, проживає за рахунок тимчасових заробітків, участі у вихованні дітей не приймає, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не цікавиться їх навчанням та підготовкою до самостійного життя, їхнім станом здоров'я. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, позивач розцінює як ухилення матері ОСОБА_2 від виховання дітей з її винної поведінки, свідомого нехтування нею своїми обов'язками, що є підставою для позбавлення останньої батьківських прав.

Сторони у судове засідання з'явилися. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з наведених у позові підстав, Відповідач не заперечує проти задоволення позову.

Представник третьої особи вважав, що є всі правові підстави для задоволення позову у повному обсязі та вказав, що Службою у справах дітей наданий Висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її дітей.

Згідно з частиною четвертої статті 130 Цивільного процесуального кодексу України / далі - ЦПК України / у разі визнання позову відповідачем, рішення по справі може бути ухвалено судом у попередньому судовому засіданні у порядку статті 174 ЦПК України.

Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають.

Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Крім того, Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» значив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб

Згідно з пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

За матеріалами справи Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини з питання прав та обов'язків батьків.

Зі змісту викладених у позові та визнаних сторонами обставин спору вбачається, що ОСОБА_2 записана матір'ю неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4. Діти проживають за адресою проживання батька, позивача ОСОБА_1, в АДРЕСА_1, де створені належні санітарно - побутові умови.

За інформації Краснопільської ЗОШ І-ІІІ ступенів вихованням дітей займається батько ОСОБА_1, підтримує зв'язок з класними керівниками, цікавиться навчанням та поведінкою дітей, відвідує батьківські збори, бере участь у житті школи.

Питання щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було розглянуто на комісії з питань захисту прав дитини Краснопільської районної державної адміністрації, рішення № 10/2 від 25.10.2016.

Згідно із роз'ясненнями, наданими у постанові Пленуму ВСУ № 20 від 19 грудня 2008 року «Про внесення змін до постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав» висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських селищних рад, підписаний головою (заступником голови).

За висновком № 2487/02-21 від 26.10.2016 Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області як органу опіки та піклування, ОСОБА_2 вирішено за доцільно позбавити батьківських прав відносно дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, що відповідає інтересам дітей.

Згідно частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року ( далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні,в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Згідно до статті 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до положень статті 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання , навчання і розвиток дитини. Батьки або особи , які їх замінюють мають прав і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Згідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (з наступними змінами та доповненнями) суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Згідно до роз'яснень, які містяться в п.п.15, 16 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

При постановлені законного та справедливого рішення суд враховує положення Європейської Конвенції "Про права дитини", в ч. 2 ст.6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини, а в ч. 1 ст. 19 зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини.

ЗГІДНО до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитини не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Згідно зі статтею 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно з частиною третьою статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд вважає доведеним факт ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, а також відсутність з боку відповідача піклування про фізичний і духовний їх розвиток, відсутність спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для їх морального самоусвідомлення, не виявленні інтересу до їх внутрішнього світу, не здійснення медичного догляду та підготовки дітей до самостійного життя.

Отже, суд знаходить зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, свідченнями ухилення відповідача як матері від виховання дітей та її винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов'язками, тому позов є обґрунтованим і підставним до задоволення відповідно до правил п. 2 частини першої статті 164 СК України.

При цьому суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки базується на ретельному з'ясуванню обставин справи і відповідає інтересам дітей.

Вказані докази в їх сукупності та взаємозв'язку є належними, допустимими та достатніми.

Судом також не встановлено, що відповідачу чинили перешкоди у виконанні належним чином свої батьківських обов'язків.

Оскільки діти проживають за місцем проживання батька ОСОБА_1, де створені належні санітарно - побутові умови, суд вважає за можливе визначити місце проживання дітей разом з батьком.

Згідно з частиною третьою статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із статтею 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Судом встановлено, що діти сторін проживають разом з позивачем і потребують коштів на утримання, тому суд вважає допустимим стягувати з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, 2001, 2003, 2008 та 2012 років народження відповідно, у твердій грошовій сумі 500 /п'ятсот/ гривень на кожну дитину щомісяця, і до досягнення ними повноліття.

Згідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову з 10.03.2017.

Згідно до п.1 частини першої статті 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в сумі платежу за один місяць.

Згідно до частини п'ятої статті 164 СК України необхідно надіслати копію рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір». При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір за позовну заяву про позбавлення батьківських прав в розмірі 640 грн 00 коп. та 1280 грн 00 коп. в доход Державного бюджету України за позовні вимоги про стягнення аліментів на дітей та визначення їх місця проживання.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 58 - 61, 79, 88, 130, 174, 209, 214 - 215, 218, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженку смт. Краснопілля Сумської області, громадянку України, місце реєстрації: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, позбавити батьківських прав відносно:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження смт. Краснопілля Краснопільського району Сумської області;

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження смт. Угроїди Краснопілля Краснопільського району Сумської області;

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце народження с. Самотоївка Краснопільського району Сумської області;

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце народження смт. Краснопілля Краснопільського району Сумської області.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, громадянином України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Надіслати копію рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дітей.

Стягувати на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженки смт. Краснопілля Сумської області, громадянки України, місце реєстрації: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, аліменти на дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, у твердій грошовій сумі 500 /п'ятсот/ гривень на кожну дитину щомісяця, починаючи з 10.03.2017 і до досягнення ними повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 / шістсот сорок / гривень 00 копійок судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 1280 /одну тисячу двісті вісімдесят/ гривень 00 копійок судових витрат, які зараховуються до Державного бюджету України ГУК у м. Києві /м.Київ/ 22030106, код одержувача за , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок одержувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106 (стягувачем є Державна судова адміністрація України, місце знаходження: вул. Линська, 18/5, м. Київ, 01601, ), у графі «призначення платежу» вказати «*;101; НОМЕР_1; Судовий збір, за позовом ОСОБА_1, Краснопільський районний суд Сумської області ».

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Краснопільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу і рішення за цією скаргою не скасовано, воно набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. І. Косар