Справа № 495/2087/16-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

01 лютого 2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Заверюхв В.О.,

при секретарі: Червинській І.В.,

за участю сторін:

відповідач - ОСОБА_1,

представник відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошові кошти в сумі 2500,00 тисячі доларів США, що відповідають гривневому еквіваленту на момент ухвалення рішення.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона та відповідач у 2014 році домовились про купівлю-продаж житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Без попереднього укладання договору ОСОБА_3 було передано ОСОБА_1 у якості авансового внеску суму коштів в розмірі 2500,00 доларів США. Після передачі останньої суми коштів відповідач почав ігнорувати та уникати контактів з позивачем, ухилятися від укладання договору купівлі-продажу. З наведених підстав позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 2500,00 доларів США.

В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, про час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином. 30.01.2017 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача за довіреністю ОСОБА_4, у якій він просить справу розглянути у відсутності позивача та його представника, зазначив також, що позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні позов не визнали у повному обсязі, пояснивши при цьому ОСОБА_3 сама відмовилась від підписання договору купівлі-продажу будинку та почала уникати будь-яких контактів з ОСОБА_1, а кошти які були передані нею ОСОБА_1 були завдатком, тобто сумою, якою забезпечувалося виконання ОСОБА_3 зобов'язання, тому підстав для примусового її стягнення у судовому порядку з відповідача не має.

Заслухавши пояснення відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно розписок від 11.09.2014 року, 13.10.2014 року та 22.11.2014 року, що виконані рукописом, ОСОБА_1, у відповідні дати виконання розписок, отримав на руки від ОСОБА_3 у якості часткової оплати за будинок який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 2500,00 доларів США.

Договір купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами не був укладений.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

У відповідності з ч.3 ст. 571 ЦК України у разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

У даному ж випадку сторонами не було укладено договір завдатку, у якому було б чітко визначено на виконання якого саме зобов'язання сплачується завдаток, коли, на яких умовах та у який спосіб буде вчинено зобов'язання, забезпечене цим завдатком.

Згідно зазначених вище вимог закону залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку (як це передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 571) застосовується в тих випадках, коли між сторонами було укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь зі сторін. Якщо ж сторони домовились укласти договір, але відповідним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з врахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України.

Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Аналізуючи зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що на виконання приписів ч. 1 ст. 60 ЦПК України відповідач не надав до суду, належних та допустимих доказів того, що між ним та ОСОБА_3 укладався договір завдатку.

Спірна сума не може вважатися завдатком, оскільки вона була передана позивачем відповідачу в рахунок майбутніх платежів при укладенні договору купівлі-продажу приміщення, таким чином, указані грошові кошти є авансом та підлягають поверненню.

Як вбачається з довідки офіційного курсу валют на 01 лютого 2017 року, яка додається до матеріалів справи, офіційний курс долару США до української гривні за даними НБУ становить 27,07 грн. за 1 долар США, такими чином сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у гривневому еквіваленті становить 67697,50 грн.

Отже, аналізуючи вищезазначене, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача коштів в розмірі 2500,00 доларі США, що на день ухвалення рішення у гривневому еквіваленті складає 67697,50 грн., обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 169, 209, 212, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 2 500 (дві тисячі п'ятсот) доларів США, що станом на день винесення рішення за офіційним курсом НБУ еквівалентно 67 697 (шістдесят сім тисяч шістсот дев'яноста сім) гривень 50 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя