Справа № 139/1235/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

31 січня 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача - Бахтинської сільської ради ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5,

секретаря судового засідання Пилипчук В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до Бахтинської сільської ради та ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2006 року помер брат позивача ОСОБА_6, який був зареєстрований та постійно проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час слухання цивільної справи за позовом позивача до Бахтинської сільської ради та ОСОБА_4 про визнання запису у погосподарській книзі недійсним, стало відомо, що рішенням 2 сесії 7 скликання № 27 від 17 грудня 2015 року ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, яка розташована в межах с. Воронівці по вул. Яблуневій, № 20 (тепер - 22) площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,1900 га для ведення особистого селянського господарства.

Вважаючи, що дане рішення прийнято незаконно, без будь-яких правових підстав, з порушенням процедури, визначеної законом, ОСОБА_1 28 грудня 2016 року звернувся до суду з відповідним позовом та просить визнати дії 2 сесії 7 скликання Бахтинської сільської ради по прийняттю рішення № 27 про надання дозволу ОСОБА_4 на розробку технічної документації незаконними, скасувати це рішення та стягнути на його користь судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні поданий ним позов підтримав повністю. Його представник - адвокат ОСОБА_2 суду пояснила, що позивач є спадкоємцем другої черги за законом після смерті свого брата ОСОБА_6, що настала 16 червня 2006 року. Спадкодавець володів житловим будинком с. Воронівці Мурованокуриловецького району Вінницької області по вулиці Яблуневій, 22 (раніше - 20). Спадкові права на сьогоднішній день ніким не оформлені. Під час слухання цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, остання подала суду копію рішення № 27 2 сесії 7 скликання Бахтинської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області від 17 грудня 2015 року, яким ОСОБА_4 надали дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки по вулиці Яблунева, 20 в с. Воронів ці загальною площею 0,44 га , в т.ч. 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку і 0,19 га - для ведення ОСГ. Таке рішення вважає незаконним і таким, що підлягає скасуванню, а дії колегіального органу, який його прийняв, - неправомірними, оскільки: ця ж земельна ділянка рішенням № 78 від 29 грудня 2000 року передана безоплатно у приватну власність ОСОБА_6; ОСОБА_4 не є спадкоємцем ОСОБА_6; ОСОБА_4 раніше уже скористалася правом на безоплатну приватизацію землі.

Представник відповідача - сільський голова Бахтинської сільської ради - 25 січня 2017 року подав до канцелярії суду заяву, у якій просив провести розгляд справи у його відсутності, при вирішенні питання щодо обґрунтованості та законності позовних вимог позивача поклався на розсуд суду (а.с. 44). Додатково зазначив, що номер будинку по вул. Яблуневій із 20 було змінено на 22 під час заведення нової погосподарської книги у 2016 році.

У судовому засіданні 31 січня 2017 року сільський голова Бахтинської сільської ради ОСОБА_3 позов визнав і пояснив: Рішення сесії про надання ОСОБА_4 дозволу на розробку технічної документації щодо земельної ділянки по вулиці Яблунева, 22 в с. Воронівці було прийнято в час, коли набуло чинності рішення районного суду, яким встановлено факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу.

ОСОБА_4 позов не визнала і 26 січня 2017 року суду пояснила: із ОСОБА_6 вона проживала в незареєстрованому шлюбі з 1980 року у будинку її матері. У 1987 році вони купили будинок в с. Воронівці по вул. Яблуневій, 20 (тепер - 22). Коли ОСОБА_6 помер, і оскільки вона разом з ним прожила 26 років, придбала з ним будинок, проживала з ним у цьому будинку, після його смерті була записана у погосподарській книзі як його дружина і член домогосподарства. Вважає, що має повне право як член сімї власника будинку мати у власності земельну ділянку біля цього будинку. Вважає, що сільська рада правомірно винесла рішення, просила відмовити в позові.

Розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, суд прийшов до висновку що позов є таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Сторонами визнається, що ОСОБА_6 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу належав житловий будинок по вул. Яблуневій (раніше -Чкалова), 22 (раніше - 20) в с. Воронівці Мурованокуриловецького району Вінницької області.

29 грудня 2000 року рішенням 13 сесії 3 скликання Бахтинської сільської ради ОСОБА_6 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку, що знаходиться у с. Воронівці по вул. Яблунева, 22 для будівництва і обслуговування житлового будинку 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства 0,19 га (а.с. 17).

16 червня 2006 року ОСОБА_6 помер (а.с. 24).

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 30 липня 2015 року (а.с. 16) встановлено факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 однією сімєю як дружини та чоловіка з 1980 року до смерті ОСОБА_6

Посилаючись на зазначене рішення суду ОСОБА_4 16 грудня 2015 року подала до Бахтинської сільської ради заяву, у якій просила надати їй дозвіл на розробку технічної документації щодо складання документів на земельну ділянку по вул. Яблуневій, 20 в с. Воронівці Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 15).

17 грудня 2015 року рішенням № 27 2 сесії 7 скликання Бахтинської сільської ради ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки по вул. Яблуневій (Чкалова) № 20 в с. Воронівці в натурі площею 0,2500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,1900 га - для ведення особистого селянського господарства (а.с. 18).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 16 травня 2016 року рішення Мурованокуриловецького районного суду про встановлення факту проживання однією сімєю було скасовано, а заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду (а.с. 20).

Статтею 14 Конституції України та ст. 1 ЗК України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею ст. 68 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Земля є об'єктом права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією (ст. 13 Конституції України).

Земельним законодавством встановлено як підстави набуття права на землю громадянами та юридичними особами, так і певну процедуру вирішення питання передачі земельної ділянок.

Статтею 12 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час винесення спірного рішення) передбачені повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, щодо розпорядження землями територіальних громад.

Частиною першою статті 122 ЗК визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, про вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (п. 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Приймаючи зазначене рішення виконавчий комітет відповідної сільської ради у відповідності до ст. 12, 118, 122, 123 ,125, 126, 186 Земельного кодексу України, ст. 25, 30 Закону України «Про землеустрій», ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зобовязаний не пізніше наступного робочого дня після отримання звернення направити його відповідальній особі (землевпоряднику) для вивчення та підготовки проекту рішення.

В подальшому клопотання заявника з документами, що додаються до нього, проект рішення підготовлений відповідальним працівником виконавчого комітету сільської, селищної міської ради (землевпорядником) подаються на розгляд постійної комісії з питань містобудування та регулювання земельних відносин, яка надає відповідний висновок. Проект рішення, клопотання заявника з документами, що додаються до нього, висновок постійної комісії з питань містобудування та регулювання земельних відносин подаються на розгляд сільської, селищної міської ради, яка на черговому засіданні, яке проводиться із земельних питань щомісячно, надає дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку і протягом 10 днів видає його заявнику.

Аналіз наведених норм права у взаємозв'язку дає підстави вважати, що ними встановлені певні підстави, порядок та строки надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, за результатами розгляду яких визначені в статті 123 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень.

Як вбачається із наявних у матеріалах справи доказів, зокрема заяви ОСОБА_4 від 16 грудня 2015 року (а.с. 15) та рішення № 27 2 сесії 7 скликання Бахтинської сільської ради від 17 грудня 2015 року (а.с. 18), а також як слідує із пояснень у суді представника відповідача - Бахтинської сільської ради, такої процедури дотримано не було.

Одночасно статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Статтями 125 та 126 Земельного Кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При цьому право власності на земельну ділянку набуту у власність посвідчується цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку встановленому законом, або свідоцтвом про право на спадщину.

Верховний Суд України у своєму рішенні (постанові) від 06 липня 2016 року (справа № 6-3095цс15) констатує: «…спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку».

Станом на день прийняття сесією Бахтинської сільської ради рішення "Про надання дозволу на розробку технічної документації на землю" в частині надання такого дозволу ОСОБА_4 були відсутні документи, які б стверджували її право на спадковий житловий будинок. Встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем як чоловік та дружина не є обовязковою чи беззаперечною підставою для визнання за ОСОБА_4 права на спадщину.

За приписами ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Із роз'яснень, викладених в п. п. 11, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» слідує, що розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. При ухваленні судами рішень у справах, що стосуються визнання незаконними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про передачу у власність або користування земельних ділянок з'ясуванню підлягають обставини правомірності передачі землі громадянам, зокрема, на якій підставі та чи інша земельна ділянка передається у власність або користування особі, та чи не буде порушувати передача земельної ділянки законні права та інтереси інших осіб.

Частиною1 ст. 155 ЗК України підставами для визнання акта недійсним визначено невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

У постановах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року (справа № 6-78цс13, справа № 6-94ц13) зазначено, що суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1І сплатив 551 гривню 20 копійок судового збору (а.с. 1, 2).

Оскільки суд прийшов до висновку про повне задоволення позову, тому стягненню на користь позивача підлягає саме така сума судових витрат.

Керуючись статтями 13, 19, 68 Конституції України, статтями 1, 12, 118, 122, 125, 126, 186, 155 ЗК України, статтями 11, 15, 16, 328, 377, 393 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», статтями 25, 30 Закону України «Про землеустрій», ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статтями 2, 3, 4, 10, 79, 88, 212, 213, 215, 360-7 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Визнати неправомірними дії 2 сесії 7 скликання Бахтинської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області по прийняттю рішення № 27 від 17 грудня 2015 року «Про надання ОСОБА_4 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)».

Визнати незаконним та скасувати рішення 2 сесії 7 скликання Бахтинської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області № 27 від 17 грудня 2015 року «Про надання ОСОБА_4 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)».

Стягнути солідарно із Бахтинської сільської ради та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, судові витрати в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: _________