АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/6768/16-ц 22-ц/774/377/К/17
Справа № 212/6768/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/377/К/17 ОСОБА_1
Категорія - 26 (ІII) Доповідач Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Митрофанової Л.В.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

за участі секретаря Чубіної А.В.,

за участі представника Приватного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_2» - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_2» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_2» про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя при виконані трудових обовязків, -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2016 року ОСОБА_5 звернулась з позовом до Приватного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_2» (далі ПрАТ «Євраз ОСОБА_2») про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя при виконані трудових обовязків, посилаючись на те, що вона працювала в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища 14 років 11 місяців, а саме з 19 квітня 2001 року по 29 березня 2016 року - машиністом конвеєра, ш. Ювілейна, ПРАТ «Євраз ОСОБА_2»;

В березні 2016 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту протокол № 474 промислової медицини їй були встановлені професійні захворювання: Радикулопатія шийна С6, С7, С8 та попереково-крижова L5, S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м'язово-тонічним і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС 2 ст), остеоартрозу, в поєднанні з періартрозами, ліктьових (ПФ 1-2 ст.) і колінних (ПФ 1-2 ст.) суглобів. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії.). ОСОБА_6 Легенева недостатність першого ступеня.

По факту професійного захворювання комісією створеною на підприємстві було проведено розслідування, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від форми П-4 від 11 серпня 2016 року де вказано, що працюючи на підприємстві відповідача ОСОБА_4, виконувала роботи в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища: умови праці за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за параметрами шуму - до 3 класу 2 ступеню шкідливості, по мікроклімату - до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за показниками важкості праці - до 3 класу 2 ступеню шкідливості. Важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну становила 12 кг, при нормі до 7 кг робоча поза - періодичне перебування у незручній позі становило 53,4% при гранично допустимій нормі 25% часу зміни; вимушені нахили тулуба уперед під кутом більше 30° 157 разів на добу при нормі до 100 разів. Вміст пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70 % у повітрі робочої зони, концентрація в мг/мЗ: - 6,4 при гранично допустимій до 2,0, що в 3,2 рази перевищує ГДК. Мікроклімат: рівень відносної вологості повітря становив 74%, що на 19% перевищує нормативні параметри 55%; швидкість руху повітря 0,21м/с при нормі 0,5м/с; температура повітря 30,2 °С при нормі 16-19°С. Тобто відповідачі протягом тривалого часу грубо порушували ст.13 ЗУ «Про охорону праці» та ст. 153 КЗпПУ, що саме і призвело до виникнення у останньої професійного захворювання.

За висновком МСЕК від 25 жовтня 2016 року серії 12 AAA № 043259 позивачці була встановлена втрата професійної працездатності 35% з 03 жовтня 2016 року безстроково.

У зв'язку із професійним захворюванням їй заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких вона зазнала та продовжує зазнавати, розмір моральної шкоди позивач оцінює в 145000 грн., та просила стягнути з відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Євраз ОСОБА_2» на користь позивача 25 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди без утримання податку на доходи фізичних осіб.

Стягнуто з ПрАТ «Євраз ОСОБА_2» на користь держави судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Євраз ОСОБА_2» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на те, що обовязок ПАТ «Євраз ОСОБА_2» відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу відсутній, оскільки факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами; розмір моральної шкоди необґрунтований; в діях відповідача відсутня протиправна поведінка, робота у шкідливих умовах праці з перевищенням гігієнічних нормативів законодавчо дозволяється та наявність шкідливих умов праці є об`єктивним явищем, а тому в діях відповідача відсутня протиправна поведінка.

Крім того, судом при ухвалені рішення невірно застосовані норми ст.ст. 153,173,237-1 КЗпП України, та ст. 1167 ЦК України, які не поширюються на даний вид правовідносин.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 встановлено, що позивач що ОСОБА_4, працювала на підприємстві відповідача з 19 квітня 2001 року по 29 березня 2016 року - машиністом конвеєра, ш. Ювілейна, ПРАТ «Євраз ОСОБА_2». У березні 2016 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту протокол № 474 промислової медицини їй були встановлені професійні захворювання: Радикулопатія шийна С6, С7, С8 та попереково-крижова L5, S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м'язово-тонічним і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС 2 ст), остеоартрозу, в поєднанні з періартрозами, ліктьових (ПФ 1-2 ст.) і колінних (ПФ 1-2 ст.) суглобів. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії.). ОСОБА_6 Легенева недостатність першого ступеня.

ОСОБА_7 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 11 серпня 2016 року, комісією в складі представників керівництва ПАТ «Євраз ОСОБА_2», страхового експерту Фонду соціального страхування, в пункті 16 ОСОБА_7 вказано обставини, при яких ОСОБА_4, отримала професійне захворювання, саме робота на протязі 14 років та 11 місяців на підприємстві відповідача, в умовах перевищення гранично допустимих показників в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища. В пункті 17 ОСОБА_7 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 11 серпня 2016 року встановлено причину отримання професійного захворювання ОСОБА_4, а саме концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за параметрами шуму - до 3 класу 2 ступеню шкідливості, по мікроклімату - до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за показниками важкості праці - до 3 класу 2 ступеню шкідливості. Важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну становила 12 кг, при нормі до 7 кг робоча поза - періодичне перебування у незручній позі становило 53,4% при гранично допустимій нормі 25% часу зміни; вимушені нахили тулуба уперед під кутом більше 30° 157 разів на добу при нормі до 100 разів. Вміст пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70 % у повітрі робочої зони, концентрація в мг/мЗ: - 6,4 при гранично допустимій до 2,0, що в 3,2 рази перевищує ГДК. Мікроклімат: рівень відносної вологості повітря становив 74%, що на 19% перевищує нормативні параметри 55%; швидкість руху повітря 0,21м/с при нормі 0,5м/с; температура повітря 30,2 °С при нормі 16-19°С.

Висновком медико-соціальної експертної комісії від 25 жовтня 2016 року серії 12 AAA № 043259 ОСОБА_4, була встановлена втрата професійної працездатності 35% з 03 жовтня 2016 року безстроково.

ОСОБА_7 до наданих у якості доказів медичних довідок ОСОБА_4, в звязку з погіршенням стану здоровя неодноразово знаходилась на стаціонарному лікуванні в амбулаторії та міській лікарні. У березні 2016 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту протокол № 474 промислової медицини ОСОБА_4, були встановлені професійні захворювання: Радикулопатія шийна С6, С7, С8 та попереково-крижова L5, S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м'язово-тонічним і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС 2 ст), остеоартрозу, в поєднанні з періартрозами, ліктьових (ПФ 1-2 ст.) і колінних (ПФ 1-2 ст.) суглобів. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії.). ОСОБА_6 Легенева недостатність першого ступеня.

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_4 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязане з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_2 України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 11 серпня 2016 року (а.с.4,5) причиною професійного захворювання ОСОБА_4 є робота протягом 14 років та 11 місяців на підприємстві відповідача, в умовах перевищення гранично допустимих показників в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища.

Відповідно до п.17 ОСОБА_6 причиною виникнення професійного захворювання є концентрація аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за параметрами шуму - до 3 класу 2 ступеню шкідливості, по мікроклімату - до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за показниками важкості праці - до 3 класу 2 ступеню шкідливості.

ОСОБА_7 ст.ст. 213, 214 ЦПК України суд першої інстанції правильно встановив правові відносини сторін та застосував відповідну норму матеріального права.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач добровільно працювала тривалий час у шкідливих умовах праці та саме його дії стали причиною професійного захворювання безпідставні та суперечать вищевикладеному оскільки згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 11.08.2016 року причиною професійного захворювання є робота ОСОБА_4 впродовж 14 років 11 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів.

Спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи й доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування ОСОБА_4, моральної шкоди.

Статею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що обовязок ПАТ «Євраз ОСОБА_2» відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу відсутній, оскільки він є субєктом страхування від нещасного випадку на виробництві, оскільки огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року " Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного ОСОБА_2 України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року, абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Разом з тим колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, визначено ним, без урахування засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_2 України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, судом не враховано характер отриманого професійного захворювання та період роботи позивача на підприємстві відповідача у шкідливих умовах праці. При цьому колегія суддів прийнявши до уваги вказані обставини та з урахуванням засад розумності виваженості та справедливості, вважає за необхідне зменшити розмір стягнутої з відповідача на користь позивача суми коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди з 25000 грн. до 15000 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду має бути змінене в частині розміру стягнутої моральної шкоди з ПрАТ «Євраз ОСОБА_2».

Керуючись ст.ст. 303, 307 п.3 ч.1 ст.309, ст.ст. 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_2» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 листопада 2016 рокув частині розміру моральної шкоди, стягнутого з Приватного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_2» на користь ОСОБА_4, змінити, зменшивши цей розмір з 25000 грн. до 15000 (п'ятнадцять) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: