24.01.2017 Єдиний унікальний № 371/1557/15-ц
Провадження 2/371/1/17
У ХВАЛА

Іменем України

24 січня 2017 року Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Гаврищука А.В.

за участю секретаря - Семерей Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миронівці в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту, визнання незавершеного будівництва обєктом права спільної сумісної власності,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Миронівського районного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Миронівського районного суду Київської області від 10 грудня 2015 року у цивільній справі №371/1557 /15-ц та просив суд скасувати вказане рішення, в частині визнання незавершеного будівництва об'єктом права спільної сумісної власності у зв'язку із нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині.

ОСОБА_1, будучи відповідачем у зазначеній цивільній справі, свої вимоги обґрунтовує тим, що після прийняття судом рішення про перегляд якого він просить, було виявлено, що спірний будинок є об'єктом самовільного будівництва, а тому на нього не могло виникнути право власності.

У судовому засіданні заявник та його представник заявлені вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити.

ОСОБА_2 та її представник проти задоволення заяви відповідача заперечували, просили суд відмовити у задоволенні в зв'язку з її безпідставністю.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із досліджених матеріалів, Миронівським районним судом Київської області 10 грудня 2015 року у цивільній справі № 371/1557/15-ц було ухвалено рішення, яким встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім'єю як чоловіка та жінки без шлюбу з 30 вересня 2005 року по 30 липня 2015 року, а також визнано незавершений будівництвом будинок з господарськими будівлями та спорудами під номером 13 по вул. Зарічній в м. Миронівка об'єктом права спільної сумісної власності.

Зазначене рішення суду 04 лютого 2016 року залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області, а отже 04 лютого 2016 рішення Миронівського районного суду Київської області у цивільній справі № 371/ 1557 /15-ц набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦПК України рішення суду, яким закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, може бути переглянуте у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Заявник, звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення Миронівського районного суду Київської області, стверджував, що 09 березня 2016 року отримав припис головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу №2 Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області № С-0903/6, у якому зазначено, що будинок відноситься до категорії самовільного будівництва, а тому відповідно до ч. 2 ст. 376 Цивільного кодексу України право власності на його не виникає.

В матеріалах справи наявна копія припису інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу № 2 Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 09 березня 2016 року №С-0903/6, відповідно до якого інспектором встановлено, що заявник ОСОБА_1 на власній земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель за адресою: м. Миронівка, вул. Зарічна, 13, побудував житловий будинок загальною площею 169,90 кв. м. з відхиленням від затверджених проектних рішень під час будівництва, що відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України є самочинним будівництвом (а.с. 13).

Аналогічний зміст мають і протокол про адміністративне правопорушення від 09 березня 2016 року № 2-Л-А-0903/1 та постанова по справі про адміністративне правопорушення від 11 березня 2016 року № А-1103/2 (а.с. 14-15).

Тобто, із припису, протоколу та постанови по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що заявник, здійснюючи будівництво будинку, не дотримався затверджених проектних рішень, внаслідок чого будинок збудований з відхиленнями від рішення виконавчого комітету Миронівської міської ради Київської області за № 209 від 22 вересня 2010 року та будівельного паспорту на забудову земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку за № 13 по вул. Зарічній в м. Миронівка від 12 жовтня 2010 року.

В рішенні Миронівського районного суду Київської області від 10 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту, визнання незавершеного будівництва об'єктом права спільної сумісної власності, яке набрало законної сили 04 лютого 2016 року (а.с. 56-61), встановлено, що Миронівською міською радою 22 вересня 2010 року заявнику ОСОБА_1 надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку за адресою: м. Миронівка, вул. Зарічна, 13,. ОСОБА_1 12 жовтня 2010 року виготовлено будівельний паспорт вказаного будинку за № 32 та виготовлено проект забудови (а.с. 59).

Саме заявника ОСОБА_1 інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу № 2 Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області 11 березня 2016 року було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП (а.с. 15).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки саме заявник ОСОБА_1 здійснював будівництво спірного будинку, будівництво якого згідно технічного паспорту (а.с. 10) завершено в 2010 році, дозвіл на будівництво, будівельний паспорт та проект забудови виготовлені заявнику в 2010 році, то він міг та повинен був знати в 2010 році, що збудований ним будинок має відхилення від затверджених проектних рішень.

Під час розгляду справи судом не встановлено обставин, які доводять, що заявник ОСОБА_1 до прийняття Миронівським районним судом Київської області рішення, про перегляд якого він просить, не міг знати, що збудований ним будинок містить відхилення від проектної документації.

Крім того, рішенням Миронівського районного суду Київської області, про перегляд якого просить заявник, не визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок як об'єкт нерухомості.

Майном відповідно до ч. 1 ст. 190 та ст. 179 Цивільного кодексу України є окремі речі, сукупність речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичної точки зору, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними (постанова Верховного суду України від 16 грудня 2015 року по цивільній справі № 6-2710цс15).

Незавершений будівництвом будинок зведений за час шлюбу дає можливість визнати його об'єктом права спільної сумісної власності подружжя й частки такого майна є рівними (постанова Верховного суду України від 15 травня 2013 року по цивільній справі №6-37цс13).

Згідно із ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

У п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" судам роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 ч. 2 ст. 361 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Тобто, при вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ч. 2 ст. 361 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в ст.ст. 362, 364 ЦПК України.

Судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені ч. 2 ст. 361 ЦПК України, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені ч. 2 ст. 361 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

З огляду на викладе суд прийшов до висновку, що обставини, зазначені заявником, не є нововиявленими обставинами в розумінні ст. 361 ЦПК України. Зазначені позивачем докази є штучно створеними уже після розгляду справи судом та набаранням рішенням у справі законної сили, про що свідчать власні пояснення заявника надані у судовому засіданні 11.01.2017 року, зокрема, щодо того, що заявник сам ініціював проведення перевірки Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, складання на нього адміністративного протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявником не доведено існування істотних для справи обставин, які впливають на прийняте рішення, а також те, що ОСОБА_1 не доведено, що він до ухвалення Миронівським районним судом Київської області рішення, не міг знати, що збудований ним будинок містить відхилення від проектної документації, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для скасування рішення Миронівського районного суду Київської області від 10 грудня 2015 року у цивільній справі № 371/ 1557 /15-ц.

Керуючись ст.ст. 1, 10, 11, 15, 57 - 60, 64, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 292, 294, 296, 361, 363, 365 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя: А.В. Гаврищук