Справа № 645/3594/16-ц
Провадження № 2/645/240/17
РІШЕННЯ

іменем України

28 березня 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Бондарєвої І.В., при секретарі Проневич Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, вказуючи, що 26.10.2012 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, за яким позикодавець ОСОБА_3 передав у позику відповідачеві грошові кошти у розмірі 17000 доларів США, про що останнім була надана розписка.

Протягом 2013 р. відповідачем було повернуто грошових коштів за договором позики на суму 1010,00 доларів США.

25.05.2016 р. між ОСОБА_3 як Цедентом та ОСОБА_1 як Цесіонарієм було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до п.1.1 якого Цесіонарій прийняв всі права вимоги за договором позики між Цедентом та боржником ОСОБА_4 Вартість права вимоги, відповідно до п.2.1 договору відступлення права вимоги, складає 15990,20 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.05.2016 р. є еквівалентом суми 401833,72 грн.

09.05.2016 р. представник позивача та посадова особа Харківського відділення служби спеціального звязку здійснили спробу вручити відповідачеві вимогу про повернення грошових коштів за договором позики та договір відступлення права вимоги, проте відповідач відмовився від його отримання.

Таким чином, строк повернення грошових коштів за договором позики настав 09.07.2016 р.

З врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача борг у розмірі 400 193,72 грн. (а.с.26).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 зменшені позовні вимоги підтримав.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував. Пояснив, що у квітні 2007 р. він позичив у ОСОБА_6 (рідного брата ОСОБА_3) 7000 доларів США, зі сплатою 4% винагороди щомісяця, а саме по 280 доларів США. З травня 2007 р. по травень 2011 р. він передав ОСОБА_6 відсотки за користування кредитом у розмірі 13440 доларів США. При цьому розписка щомісяця переоформлювалась наново.

20.06.2011 р. ОСОБА_6 загинув та відповідач повідомив батька загиблого, ОСОБА_7, про існуючі між ними фінансові відносини. На початку липня 2011 р. відповідач та ОСОБА_7, у присутності ОСОБА_3, домовились, що розписка про отримання відповідачем у 2011 р. позики від ОСОБА_6 буде переоформлена на імя ОСОБА_3. З липня по листопад 2011 р. відповідач передав ОСОБА_3 відсотки за користування позикою ОСОБА_6 у розмірі, еквівалентному 1680 доларів США.

На початку листопада 2011 р. відповідач звернувся до ОСОБА_3 з проханням про надання позики у розмірі 10000 доларів США та отримав їх, з умовою сплати 4% винагороди щомісяця.

З грудня 2011 р. до жовтня 2012 р. ОСОБА_3 отримав від відповідача суму, еквівалентну 6800 доларів США, при цьому розписка кожного місяця переоформлювалась наново.

Враховуючи, що ОСОБА_3 отримав від нього усього 8480,00 доларів США, а 7000,00 доларів США відповідач позивач у ОСОБА_6, а не у ОСОБА_3, залишок боргу станом на 26.10.2012 р. становить 410 ,00 доларів США.

Крім того, відповідач витратив на реконструкцію виробничих приміщень, орендованих у банка «Гранд», віце-президентом якого був ОСОБА_6, а президентом є ОСОБА_7, майже 50000 доларів США та сплатив протягом 12 років орендну плату у розмірі більше, ніж 500000,00 грн., тому вважає себе особою, яка виконала свої зобовязання перед сімєю ОСОБА_7.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

У відповідності зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти в такій саме сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом 30 днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, що передбачено ст.625 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що 26.10.2012 р. ОСОБА_4 власноручно склав розписку про те, що він взяв у борг у ОСОБА_3 17000 доларів США, таким чином, між сторонами був укладений договір позики, без визначення строку повернення боргу (а.с.5).

У листопаді 2013 р. ОСОБА_4 повернув ОСОБА_3 частину боргу, неповернутою залишилась сума у розмірі 15990,2 долари США, що підтверджується розписками відповідача (а.с.10).

25.05.2016 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений договір відступлення права вимоги за договором позики від 26.10.2012 р., укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.6).

Відповідно до п.1.1 Договору відступлення права вимоги, Цедент ОСОБА_3 передав, а Цесіонарій ОСОБА_1 прийняв всі права вимоги за договором позики між Цедентом та боржником ОСОБА_4

Вартість права вимоги, відповідно до п.2.1 Договору відступлення права вимоги, складає 15990,20 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.05.2016 р. є еквівалентом суми 401833,72 грн.

09.06.2016 р. ОСОБА_1 направив на адресу відповідача письмову вимогу про повернення грошових коштів за договором позики та договір відступлення права вимоги, проте відповідач відмовився від його отримання (а.с.8, 9).

24.06.2016 р., 15.08.2016 р., 13.09.2016 р. та 31.10.2016 р. відповідач сплатив новому кредитору позивачеві ОСОБА_11240 (200+200+200+640) грн. як погашення боргу перед ОСОБА_3, що на думку суду свідчить про усвідомлення відповідачем переходу до нового кредитора прав у зобовязанні, повязаного з Договором позики від 26.10.2012 р. (а.с.27).

Крім того, 05.12.2016 р., під час судового розгляду, письмове повідомлення про перехід до нового кредитора прав у зобовязанні за договором позики від 26.10.2012 р. було вручено відповідачеві повторно.

На час розгляду справи відповідач не повернув позивачеві борг у повному обсязі, про що свідчить наявність у позивача оригіналу розписки.

Доводи відповідача про безгрошовість розписки, виданої ним 26.10.2012 р., та проведення остаточного розрахунку, не підтверджені належними та допустимими доказами всупереч вимогам ст.60 ЦПК України.

Враховуючи, що позичальник відповідач ОСОБА_4 своєчасно не виконав свого зобов*язання та не повернув новому кредитору позивачеві ОСОБА_1 позику протягом 30 днів з дня предявлення вимоги, не надав суду доказів недійсності договору позики, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з підстав, передбачених ст.1049 ЦК України.

Суд стягує заборгованість в межах заявлених позовних вимог, у розмірі 400193,73 грн., відповідно до офіційного курсу, встановленого НБУ на день розрахунку.

З підстав ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1% від присудженої суми, що становить 4001,94 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.512, 625, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 400 193 (чотиста тисяч сто девяносто три) грн. 73 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 4001 (чотири тисячі один) грн. 94 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя