Провадження № 2-н/761/226/2017
У Х В А Л А

18 травня 2017 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Осаулов А.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1; Боржник Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Банк Розвитку» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВБР» Міхно С.С. про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, -

в с т а н о в и в :

У травні 2016 року Заявник звернувся до суду із заявою до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВБР» Міхно С.С., в якій просив стягнути на свою користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 6 241,12 грн.

Розгляд справи про стягнення невиплаченої працівникові суми заробітної плати судом можливий у порядку як наказного так і позовного провадження.

Стаття 96 ЦПК визначає перелік вимог, за яким може бути виданий судовий наказ. До таких вимог зокрема відноситься і вимога про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 23.12.2011,№ 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» було додатково розяснено, що при наявності вимоги про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (пункт 1 частини першоїстатті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР Про оплату праці,Закон України від 19 жовтня 2000 року N 2050-III Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, та підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Наявність у позовній заяві спору про право (пункт 2 частини 3 статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови в прийняті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному окремому випадку, виходячи із характеру заявлених вимог, а також документів, доданих до заяви, в тому числі і з відсутності документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги (пункт 9 Постанови).

Так, наказне провадження є спрощеним порядком розгляду справи, а тому вимоги, за якими видаються судові накази, мають бути безспірними. ЦПК не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

Отже, судом видаються судові накази у разі відсутності між сторонами спору про право, та наявністю документів на підтвердження перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а також документів, що вказують на розмір нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо.

Між тим, в матеріалах заяви відсутні докази обґрунтованості нарахованої суми заборгованості за нараховану, але не виплачену заробітну плату, тобто відсутні докази суб'єктного права заявника звернутись до суду за захистом свого порушеного суб'єктного права, що вказуює на наявність спору про право.

Частиною 3ст. 100 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Статтею 118 ч. 3 ЦПК України передбачено право на пред'явлення позовної заяви, якщо відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Тому суд вважає, що немає підстав для видачі судового наказу, що не порушує права заявника і не позбавляє його права на пред'явлення позову до суду в порядку позовного провадження.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

На підставі викладеного та керуючись Постановою № 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року, ст. ст.96,100,293 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1; Боржник Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Банк Розвитку» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВБР» Міхно С.С. про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали

Суддя: Осаулов А.А.