Єдиний унікальний номер 341/2166/16-ц
Номер провадження 2/341/184/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Максимчина Ю.Д.

секретаря Ворох З.Д.

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Галицького районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2, в якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 зареєстрований 07.11.2008 року Мединською сільською радою Галицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 15; неповнолітніх дітей залишити на проживання з нею, стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, та просила суд задовольнити його.

Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення даного позову, та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про одруження серії І-НМ № 062101 від 07.11.2008 року сторони зареєстрували шлюб 07 листопада 2008 року в Мединській сільській раді Галицького району Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 15. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина- Храбатин ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, дочку - ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1. ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

В ході розгляду справи з пояснень сторін Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання та продовження шлюбних відносин, почуття любові між сторонами втрачено, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сімї неможливе, і це буде суперечити інтересам та волі обох сторін та інтересам їх неповнолітніх дітей. При зазначених обставинах суд дійшов висновку, що сімя фактично розпалася і шлюб існує формально.

Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частиною 1ст. 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України).

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей».

Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, примиритися вони не бажають, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а збереження шлюбу є недоцільним.

Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сімю не бажають, суд, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити.

З огляду на викладене та з урахуванням положень частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Також в позовній заяві Позивач просила їхніх неповнолітніх дітей залишити на проживання з нею.

Стосовно вимоги позивача щодо стягнення судових витрат, то дана вимога підлягає задоволенню, оскільки, відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні. А тому вимога позивача стосовно стягненню 300 грн. витрат на правову допомогу підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача в на користь позивача витрат по сплаті судового збору в розмірі 551 грн., 20 коп.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.84, 88, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 07.11.2008р. Мединською сільською радою Галицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 15 розірвати.

Дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_4 залишити проживати з матірю -. ОСОБА_1.

Шлюбне прізвище позивача не змінювати.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 551 грн.20 коп. судового збору, та 300 грн. на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Івано-Франківської області через Галицький районний суд Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:ОСОБА_8