Ухвала

іменем україни

22 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Євграфової Є.П.,

МостовоїГ.І., Умнової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Ворошиловському районі м. Донецька, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у м. Костянтинівка Донецької області про стягнення сум щомісячної страхової виплати,

за касаційними скаргами відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Ворошиловському районі м. Донецька та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у м. Костянтинівка Донецької області на рішення апеляційного суду Харківської області від 11 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнень, просила стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Костянтинівка Донецької області щомісячну грошову суму в разі часткової втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну її частину, починаючи з 16 грудня 2013 року у розмірі, визначеному на підставі довідки про середню заробітну плату від 26 червня 2015 року, з урахуванням її відкорегування, проведеного з 01 березня 2014 року, починаючи з дати призначення по день ухвалення судом рішення, а також починаючи з 18 травня 2015 року безстроково у розмірі визначеному на підставі цієї довідки відкоригованої відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закону №1105), у зв'язку з тим, що її вимоги провести належний перерахунок залишились без задоволення.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 30 серпня 2013 року з нею під час виконання своїх посадових обов'язків в апеляційному суді Донецької області, де вона працювала суддею, стався нещасний випадок, внаслідок чого вона отримала виробничу травму. З цього приводу складено акт про нещасний випадок на виробництві і установою було видано довідку про середню заробітну плату, обчислену за останні шість місяців з лютого по липень 2013 року, які передували місяцю, в якому стався нещасний випадок. У цій довідці вказано помісячно кількість календарних днів і нарахована заробітна плата в межах максимальної величини нарахування єдиного внеску на той період в сумі 19 499 грн, у зв'язку з тим, що фактично розмір її нарахованої щомісячної суддівської винагороди в цей період перевищував її розмір. Крім того, у довідці визначено розмір середньомісячної заробітної плати на рівні 17 355,37 грн, а середньоденної - 570,15 грн, оскільки заробітна плата за період відпустки у квітні місяці виплачена у березні місяці, то у розрахунковий період, зазначений у довідці, в квітні місяці проставлено календарних днів 20, а розмір заробітку «0».

На підставі цієї довідки позивачці з 16 рудня 2013 року призначена щомісячна страхова виплата у розмірі 4 338,84 грн, яку з 01 березня 2014 року було кореговано на коефіцієнт 1.079 і у збільшеному розмірі 4 681,61грн. сплачується по цей час.

Позивач не погодилась з таким підрахунком призначеної щомісячної грошової суми та середньомісячної заробітної плати, оскільки вважає, що нарахування та виплата заробітку за дні відпустки здійснюється згідно ст. 115 КЗпП України і ст. 21 Закону України «Про відпустки» за три дні до відпустки, і тому у довідці про середньомісячну заробітну плату у квітні місяці повинна відображатися оплата днів відпуски.

29 грудня 2014 року позивач звернулася щодо проведення перерахунку первинно призначеної щомісячної страхової виплати відділенням виконавчої дирекції Фонду у Ворошиловському районі м. Донецька (далі - ВВДФ у Ворошиловському районі м. Донецька) було відмовлено.

Через проведення на території м. Донецька антитерористичної операції позивач, як особа, яка переміщується з цього району, 22 вересня 2014 року була взята на облік відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Костянтинівка Донецької області (далі - ВВДФ у м. Костянтинівка), де до цього часу вона перебуває на обліку і отримує цю страхову виплату і на цей час знаходиться її страхова справа.

На прохання позивача за місцем роботи 26 червня 2015 року була видана довідка про середню заробітну плату, у якій установою вже зазначено у квітні місяці за 20 календарних днів відпустки фактична заробітна плата в розмірі 13 649,30 грн. (оскільки час перебування в цьому місяці на лікарняному та оплата цього часу не враховується).

Вказана довідка була направлена позивачем до обох відділень разом із заявою про проведення правильного нарахування щомісячної виплати, починаючи з моменту її призначення, але відповідачами ніякого перерахунку проведене не було і недоплачені гроші не виплачені.

Вважає, що незаконними діями відповідачів порушуються її право на отримання цього виду страхового відшкодування у розмірі з урахуванням заробітної плати за квітень 2013 року, оскільки надана нею довідка від 26 червня 2015 року відповідає установленій формі і відображає фактично отриману нею заробітну плату за останні шість місяців, які передували місяцю, в якому стався страховий випадок. Просила стягнути невизначену та несплачену суму страхової виплати по день ухвалення рішення і в подальшому стягувати безстроково у розмірі, визначеному на підставі довідки від 26 червня 2015 року, з урахуванням проведеного відкорегування з 01 березня 2014 року.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2015 року в задоволення позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2015 року виправлено описку у резолютивній частині повного тексту рішення і доповнено резолютивну його частину повного тексту абзацом і стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 11 липня 2016 року рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2015 року та ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2016 року скасовано, позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Костянтинівка Донецької області на користь ОСОБА_3 невизначену та невиплачену щомісячну грошову суму в разі втрати часткової втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну її частину, з 16 грудня 2013 року по 30 червня 2016 року у розмірі 16 038 грн. 49 коп., а починаючи з липня 2016 року щомісячно в сумі 5 259 грн. 86 коп. безстроково з відкорегуванням у порядку, визначеному ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду у Ворошиловському районі м. Донецька та відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Костянтинівка Донецької області в дохід держави судовий збір в розмірі 787 грн. 16 коп., по 393 грн. 38 коп. з кожного.

Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду у Ворошиловському районі м. Донецька та відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Костянтинівка Донецької області на користь ОСОБА_3 відшкодування фактично понесених судових витрат в сумі 1 466 грн. 15 коп., з кожного по 733,08 грн.

У поданих касаційних скаргах відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Ворошиловському районі м. Донецька та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у м. Костянтинівка Донецької області просять рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що позивач 30 серпня 2013 року отримала виробничу травму. 17 грудня 2013 року їй встановлено за висновком обласного МСЕК втрату професійної працездатності в розмірі 25 % строком на один рік, а з 18 листопада 2014 року безстроково.

27 грудня 2013 року за постановою № 0522/23172317/6 ВВДФ у Ворошиловському районі м. Донецька на підставі довідки про середньомісячну заробітну плату від 26 грудня 2013 року, складену за останні 6 місяців, що передували місяцю в якому відбувся страховий випадок, були призначені страхові виплати, в т.ч. щомісячна виплата втрати частини заробітку у розмірі 4 338,84грн.

Постановою цього відділення від 18 листопада 2014 року продовжено виплату раніше призначеної щомісячної грошової суми з 01 січня 2015 року безстроково.

У зв'язку з тимчасовим переміщенням, постановою від 22 вересня 2014 року ВВДФ у м. Костянтинівка позивачу продовжена виплата призначеної щомісячної грошової суми в розмірі 4 338,84 грн, а постановою цього відділення від 30 січня 2015 року їй було призначено до виплати перераховану щомісячну грошову суму в розмірі 4 681,61 у зв'язку з проведенням відкоригування на коефіцієнт 1,079 через зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки, починаючи з 01 березня 2014 року. Виплата донарахованої суми після проведення відкоригування розміру щомісячної грошової суми відбувалось частинами протягом 2015 року, що підтверджується виписками з її банківських рахунків у ПАТ КБ «Приватбанку та ПАТ «Ощадбанку», на які перераховувалась дана страхова виплата.

Постановою ВВДФ у м. Костянтинівка від 30 січня 2015 року № 0534/70242/2317/13 визнано, що постанова ВВДФ у Ворошиловському районі м. Донецька від 27 грудня 2013 року №0522/23172317/6, якою вперше призначено щомісячну грошову суму, визнано такою, що втратила чинність, так як відсутній предмет оскарження.

У довідці про середню заробітну плату від 26 грудня 2013 року у колонці 2 за березень місяць 2013 року проставлено кількість календарних днів 31, а у колонці 3 нарахована за розрахунковий період заробітна плата 19 499,0грн, за квітень 2013 року проставлено кількість календарних днів 20, а нарахована за розрахунковий період заробітна плата «0».

Відмовляючи у позові суд першої інстанції виходив із того, що представлена довідка про проведення перерахунку призначеної позивачу суми щомісячної страхової виплати від 26 червня 2015 року суперечить довідці виданої 26 грудня 2013 року, яка стала підставою для розрахунку призначених страхових сум (одноразової допомоги та щомісячні виплати).

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове, зазначав наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Відповідно до довідки про доходи, за березень 2013 року нараховано і виплачено заробітну плату на загальну суму 55 514,80 грн. в т.ч. за 17 робочих дні в сумі 18 231,57 грн (10 724,45 грн. + 7 507,12 грн.), а з 27 березня 2013 року оплата щорічної відпустки, в т.ч. за 5 календарних дні березня на суму 3 217,33 грн. та 30 календарних днів квітня місяця на суму 21 448,90 грн, а також виплачена допомога на оздоровлення у розмірі 12 617 грн. Із суддівської винагороди утримався єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за березень 2013 року в розмірі 1 189,44 грн, та окремо за квітень 2013 року - 1 189,44 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач через початок її щорічної відпустки з 27 березня 2013 року одноразово отримала заробітну плату за березень місяць цього року в розмірі 21 448,90 грн. (10 724,45 грн. + 7 507,12 грн. + 3 217,33 грн.) і оплату щорічної відпустки у квітні місяці в розмірі 21 448,90 грн., з якого окремо було стягнуто і перераховано єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що підтверджуються даними про індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_3 за формою ОК-5, видану управлінням Пенсійного фонду України у м. Суми, станом на 23 липня 2015 року, де зазначається, що у 2013 році її сума заробітку з лютого по липень місяць включно, з якої сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування становить 19 499 грн.

Відповідно до приписів п. 1.6.1. Інструкції, якою визначено, що нарахування відображаються за календарний місяць (з першого по останнього числа місяця), суми нарахувань за час відпусток, на відміну від порядку їхньої фактичної виплати, розподіляються пропорційно часу, що припадає, на дні відпустки у відповідному місця.

Позивачем представлені документи, що підтверджують той факт, що на вимогу ВВДФ У Ворошиловському районі м. Донецька довідка про середню заробітну плату неодноразово змінювалась і тільки довідка від 26 грудня 2013 року була прийнята відділенням.

Таким чином, у довідці про середню заробітну плату від 26 грудня 2013 року невірно відображені дані про дохід позивачки у квітні місяці, загальний дохід за 6-ть місяців, які передували місяцю, в якому стався страховий випадок, і як наслідок зменшено розмір визначеної у цій довідці середньоденної заробітна плата, з якої відбулось призначення щомісячної страхової виплати з 16 грудня 2013 року.

Крім того, відповідачі отримавши від позивача у липні 2015 року довідку про середню заробітну плату видану 26 червня 2015 року вже із зазначенням у квітні місці фактичного доходу за 20 календарних днів відпустки в розмірі 13 649,30 грн. (у період відпуски з 10 по 19 квітня 2013 року вона перебувала на лікарняному і цей період відповідно до частини 6 п.4 цього Порядку для осіб, які отримують грошове забезпечення, місяці тимчасової непрацездатності та відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами не виключаються з розрахункового періоду) та персоніфіковані дані про застраховану особу, незважаючи на її письмові звернення, не здійснили перевірки правильності нарахування вказаної суми, чим ухилилися виконання п. 26 вказаного Порядку, яким їм надано право перевірити обґрунтування видачі довідок про середню заробітну плату, достовірність зазначених у них відомостей шляхом звіряння даних, зазначених у довідках, з відомостями про нараховану заробітну плату в установах, або з базою даних персоніфікованого обліку застрахованих осіб Пенсійного фонду та базою ДПА, так як не вчинили дій з приводу відновлення порушеного права позивача.

Ці дії свідчать про неналежне виконання відповідачами їх функцій з приводу вирішення питань відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров'я, чим на протязі тривалого часу починаючи з дня призначення щомісячної грошової суми порушувалось право позивача на отримання призначеної страхової виплати у розмірі з урахування доходу за квітень 2013 року.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічного не з'ясував обставин по справі, не надав оцінки представленим позивачем доказам про її фактичні доходи у період, який було взято до розрахунку середньої заробітної плати, з якої вперше була нарахована щомісячна соціальна виплата в сумі 4 338,84 грн, зробив висновок щодо неможливого вирішення спору в порядку цивільного судочинства без оскарження дій і постанов відповідачів у порядку адміністративного судочинства.

Крім того, суд першої інстанції не перевірив висновків акту перевірки працівника ВВДФ у Ворошиловському районі м. Донецька складеного 26 грудня 2013 року, оскільки розрахунковими документами дійсно підтверджується факт нарахування та виплати заробітної плати у березні місяці, тобто до початку відпустки, як цього вимагає ст. 115 КЗпП та ч. 1 ст. 21 Закону України «Про відпустки».

Висновки цього акту перевірки стосовно достовірності довідки про середню заробітну плату суперечать вимогам приведеним вище нормам матеріального права, оскільки заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, враховуючи викладене та висновок суду першої інстанції щодо чинності постанови про призначення вперше страхової суми суперечить обставинам справи, як хибний висновок щодо відсутності правових підстав для задоволення позову шляхом відшкодування не визначених та не виплачених сум щорічної грошової суми шляхом стягнення цієї грошової суми за минулий час по день ухвалення рішення та подальшого щомісячного стягнення визначеної судом суми цієї страхової виплати безстроково.

Відповідно до ст. ст. 21, 34 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в редакції на час виникнення спірних правовідносин 16 грудня 2016 року, якими передбачено у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку: своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я виплачувати щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого. Сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я і сума щомісячної страхової виплати не повинна перевищувати середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Пунктом 3.6 Порядку призначення, визначено, що розмір щомісячної грошової суми у разі часткової втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку визнається шляхом помноження середньомісячної заробітної плати на процентний розмір втрати професійної працездатності.

Як роз'яснено у п. 23 постанови Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при вирішенні спорів щодо перерахування розміру страхових виплат судам необхідно мати на увазі, що воно провадиться лише з підстав і в порядку, передбачених ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» суди не можуть провадити або зобов'язувати провадити перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну й соціальну допомогу з інших підстав, зазначених позивачем. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхових виплат, з вини Фонду своєчасно не визначено чи не виплачено суму страхової виплати, вона виплачується без обмеження будь-яким строком і підлягає коригуванню у зв'язку зі зростанням цін на споживчі товари й послуги у порядку, встановленому ст. 34 Закону України від 24 березня 1995 року «Про оплату праці».

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з моменту призначення щомісячної грошової виплати її розмір було визначено в сумі 4 338,84 грн. а після відкорегування з 01 березня 2014 року - 4 681,61 грн.

Але, з урахуванням заробітної плати за квітень місяць 2013 року, розмір середньої заробітної плати повинен складати 19 499 грн, і тому розмір щомісячної станом на день її призначення - 16 грудня 2013 року повинна складати - 4 874,75 грн. (19 499,0грн. х 25%), і за період з 16 по 31 грудня 2013 року розмір щомісячної виплати за 16 днів становить 2 516 грн. (4 874,75 грн. : 31 дн. х 16 дн.)

Згідно наказу правління Фонду від 11 грудня 2014 року № 19, через зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики у 2014 році застосовується коефіцієнт 1.079 - відкорегування її середньої заробітної плати, з якої слід було провадити розрахунок щомісячної виплати при призначення з 16 грудня 2013 року.

Відкорегування середнього заробітку і збільшення щомісячної виплати відбулось у січня 2015 року , але починаючи у з 01 березня 2014 року.

Таким чином, за 16 днів грудня 2013 року та два місяця січень-лютий 2014 року належало сплатити - 12 265,50 грн (2 516 грн. + 9 749,50 грн (874,75 грн. х 2 міс.).

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», та п. 3.8.2 Порядку призначення визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає. Таке перерахування провадиться з 01 березня наступного року.

Отже, з 01 березня 2014 року, після від корегування, розмір середньої заробітної плати становить 21 039,42 грн (19 499 грн. х 1,079), яка вище, ніж визначена максимальна величини бази нарахування єдиного внеску станом на 01 березня 2014 року - 20 706,00 грн. (1 218 грн. х 17), що дорівнювалась сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік». Тому, до бази відкоригування застосовується саме ця сума 20 706,00 грн. і розмір щомісячної виплати починаючи з 01 березня 2014 року збільшився до 5 176,50 грн. (20 706,00 грн. х 25%). За період з 01 березня 2014 року по 01 вересня 2015 року ОСОБА_3 підлягало сплаті 93 177 грн. (5 176,50 грн. х 18 міс).

Але, у зв'язку з тим, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 року» з 01 вересня 2015 року збільшився до 1 378,00 грн. і тому відбулось збільшення максимальної величини бази нарахування єдиного внеску до 23 426,00 грн. (1 378грн. х 17), а величина заробітної плати після відкорегування на коефіцієнт 1,079 становив 21 039,42 грн., тобто менше максимальної величини нарахування єдиного внеску, тому з 01 вересня 2015 року розмір щомісячної виплати становить 5 259,86 грн. (21 039,42 грн. х 25%), який і підлягає стягненню щомісячно безстроково починаючи з липня місяця 2016 року з подальшим відкорегування відповідно до ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 28 грудня 2014 року №77-У111, який набрав чинності з 01 січня 2015 року, оскільки цим законом Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» вкладено у новій редакції.

Дія положення п. 11 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці від 28 грудня 2014 року № 77 щодо зупинення з 01 січня 2015 року до стабілізації фінансово-економічного становища держави проведення перерахунку сум щомісячних страхових виплат, який проводиться з 01 березня наступного року у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіка за даними центрального органу виконавчої влади, що регулює державну політику у сфері статистики і відновлення такого перерахунку визначається законом, у даному випадку не розповсюджується, оскільки відкоригування середньої заробітної плати позивача відбулось ще з 01 березня 2014 року, але її розмір не підлягав врахуванню через перевищення встановлення максимальної величини нарахування єдиного внеску, тому після збільшення прожиткового мінімуму для працездатних з 01 вересня 2015 року і зростання такої максимальної величини до 23 426 грн, що перевищує відкоригований її середній заробіток 21 039,42 грн, з цього часу розмір щомісячної страхової суми повен бути збільшений до 5 259,86 грн.

За період з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2016 року сума, що підлягала нарахуванню, становить 52 598,60 грн. (5 259,86 грн. х 10 міс.)

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановив, що на час ухвалення рішення ненарахована та невиплачена сума щомісячної грошової виплати починаючи з 16 грудня 2013 року по день ухвалення рішення підлягає стягненню на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 1202 ЦК України одноразово, за зменшення на фактично виплачену суму.

Розмір щомісячної грошової суми, що підлягає стягненню з наступного місяця після останнього, який увійшов до періоду стягнення одноразово невизначеної та недоплаченої цієї виплати в розмірі 16 038,49 грн., тобто з липня місяця 2016 року, визнається в сумі 5 259,86 грн, яка підлягає стягненню щомісячно і відкорегування у порядку визначеному ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Розмір недонарахованої та невиплаченої щомісячної грошової підлягає стягненню на користь позивача з ВВД Фонду у м. Костянтинівка, Донецької області, де вона після прийняття її страхової справи перебуває на обліку з 31 серпня 2015 року вже постійно.

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду, підстав для скасування ухваленого ним рішення не вбачає.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду по їх оцінці, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційні скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Ворошиловському районі м. Донецька та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у м. Костянтинівка Донецької області відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 11 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова Г.І. Мостова О.В. Умнова