Номер провадження 2/754/63/17
РІШЕННЯ

Іменем України

29 березня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Шевчука О.П.

при секретарі - Базік А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3 - ті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельник Кристина Володимирівна, Головне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_4 як законний представник малолітньої ОСОБА_5, Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання договору дарування недійним

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом про визнання недійним договору дарування квартири АДРЕСА_1

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.06.2013 року він уклав з раніше йому не знайомим ОСОБА_2, який працює дільничним інспектором міліції Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві договір дарування вищезазначеної квартири.

Позивач зазначає, що на час укладання договору він за станом здоров'я (стан після інсульту тощо) не усвідомлював значення своїх дій.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали, просить його задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечували, зазначивши, що позивач за своїм станом здоров'я міг усвідомлювати значення своїх дій, з власної волі уклав договір дарування квартири, нотаріус при посвідченні угоди перевірив його дієздатність.

Крім того, представник відповідача зазначив, що на рішенням Конотопського міськрайонного суду від 15.01.2015 року ОСОБА_1 визнаний недієздатним, що свідчить про те, що на час посвідчення договору дарування у 2013 році позивач був дієздатною особою, ряд документів, долучених до справи свідчать про те, що позивач самостійно пересувався, звертався до медичних установ, що також, на думку представника відповідача підтверджує його дієздатність.

Представник відповідача також зазначив, що Акт судово- психіатричної експертизи щодо стану здоров'я позивача не може вважатись належним доказом у справі, оскільки експертиза проведена з порушеннями, висновки експертів суперечать іншим доказам у справі.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельник К.В. - третя особа у справі, в судові засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи - Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судові засідання також не з'явився причини неявки суду не повідомив.

Представник Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі (т. 2 а.с. 1).

Представник третьої особи - ОСОБА_4 як законного представника малолітньої ОСОБА_5 судовому засіданні проти задоволення позову також заперечував з підстав, аналогічних підставам, заявленим представником відповідача.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, представника третьої особи, свідків та дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 та їх задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 21.06.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 14 - 15).

Договір посвідчено приватним нотаріусом КМНО Мельник К.В.

Судом також встановлено, що 31.10.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 140 - 143).

30 січня 2015 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на «ОСОБА_6 » (т. 2 а.с. 3).

28.11.2015 року ОСОБА_4 подарувала належну їй квартиру АДРЕСА_1 своїй дочці - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 237 - 239).

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 203 ЦК України встановлено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно ч. 1 ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

З Акту судово - психіатричної експертизи № 447 від 22.05.2014 року, проведеної за ухвалою суду, вбачається, що ОСОБА_1 на момент складання та посвідчення Договору дарування квартири від 21 червня 2013 року страждав стійким хронічним психічним розладом у вигляді органічного ураження головного мозку судинного ґенезу (гіпертонічна хвороба, ГПМК, 2007 рік) з вираженим психоорганічним синдромом (F02.8) і за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ( т. 1 а.с. 43 - 45).

Зазначена обставина свідчить про те, що на час укладання договору дарування дарувальник не мав повної дієздатності, що є підставою для визнання договору дарування недійсним.

При цьому суд вважає, що зазначений доказ є належним та допустимим, оскільки експертизу проведено за ухвалою суду, експерти попереджені про кримінальну відповідальність за видачу неправдивого висновку, доводи та висновки експертів підтверджені іншими доказами у справі.

Щодо посилань представника відповідача та представника третьої особи у справі - ОСОБА_4 на те, що на час укладання договору дарування позивач був дієздатним, оскільки був визнаний недієздатним лише у 2015 році зазначені обставини є необґрунтованими з наступних підстав.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 15 січня 2015 року ОСОБА_1 визнаний недієздатним (т.1 а.с. 156).

Фізична особа визнається недієздатною з часу набрання рішенням суду про визнання її такою, тобто до набрання рішенням про визнання ОСОБА_1 недієздатним він вважається дієздатним.

Разом з тим, термін «недієздатність» є суто юридичним, а не медичним, відсутність на час посвідчення договору дарування квартири рішення про визнання позивача недієздатним не спростовує того, що на час посвідчення угоди у 2013 році він міг перебувати в хронічному або тимчасовому стані, який би перешкоджав йому розуміти значення своїх дій та керувати ними.

В ході розгляду справи був допитаний як свідок ОСОБА_8, який пояснив, що ОСОБА_1 за станом свого здоров'я розумів, що відбувається навколо, впізнавав людей.

Зазначені покази свідка не спростовують висновки судово - психіатричної експертизи про те, що на час укладання та посвідчення оспорюваного договору позивач усвідомлював значення своїх дій.

Аналізуючи викладене в його сукупності суд приходить до висновку про доведеність вимог позивача та їх задоволення в повному обсязі.

Задовольняючи позов суд відповідно ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на кори сит позивача судові витрати - витрати по сплаті судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп. (т. 1 а.с. 5) та вартість проведення судово - психіатричної експертизи в розмірі 2 148 грн. 48 коп. (т. 1 а.с. 50).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,60,88,213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 21.06.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі за № 914.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2 377 грн. 88 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя