Справа № 522/2693/17 Провадження № 2-о/522/242/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши заяву ОСОБА_2, заінтересована особа : Приморський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування своєї заяви заявниця вказує, що встановлення її факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року їй необхідно для отримання паспорту громадянина України, оскільки після набуття Україною незалежності у 1991 року вона не отримувала паспорт громадянина України, а раніше отриманий нею паспорт громадянина СРСР був втрачений.

В судовому засіданні представник заявниці адвокат ОСОБА_1 підтримала вказану заяву заявниці.

Приморський РВ ГУДМС України в Одеській області не повідомив суду причину неявки свого представника, хоча про дату і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про отримання ним судової повістки.

Вислухавши пояснення представника заявниці, допитавши свідка ОСОБА_3 та дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заява ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК України суду встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України від 18 січня 2001 р. «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону.

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення фактів, зокрема, постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

При цьому питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону України «Про громадянство України», також Указом Президента України від 27 березня 2001 р. № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27.03.2001 р. № 215/2001 в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 р. № 588/2006, передбачає, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до п. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної республіки (УРСР), подає до відповідного органу заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Проте заявниця не надала суду письмові докази, які б підтверджували факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Необгрунтованим є посилання заявниці як на доказ її постійного проживання та території України станом на 24 серпня 1991 року на копію диплому серії ЖВ-1 № 009289 Одеського політехнічного інституту та копію архівної довідки Одеського національного політехнічного університету від 30.09.2015 р. № 327/84 про те, що вона навчалася в цьому учбовому закладі в період з 28.08.1975 р. по 30.06.1981 р., а також посилання на копію посвідчення від 16.02.1985 р. р. № 57006 про те, що вона підвищувала свою кваліфікацію в Інституті підвищення кваліфікації в період з 04.02.1985 р. по 16.02.1985 р., оскільки період часу, коли заявниця навчалася у згаданому учбовому закладі та підвищувала свою кваліфікацію в Інституті підвищення кваліфікації, не має ніякого значення до тих подій, які відбувалися станом на 24 серпня 1991 року.

Крім того, заявниця не надала суду належних доказів на підтвердження своїх доводів стосовно того, що від самого народження і до 24 серпня 1991 року постійно проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матірю ОСОБА_4, яка померла у 1995 році.

Більш того, заявниця взагалі не надала суду доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4, яка померла у 1955 році, є її матірю.

Також заявниця не надала суду свідоцтво про своє народження та докази щодо її трудової діяльності, а надана заявницею ксерокопія будинкової книги для прописки громадян, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2, не може бути прийнята судом у якості належного доказу.

З огляду на наведене, суд критично оцінює показання допитаного свідка ОСОБА_3, яка пояснила суду, що з 1989 року проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_3 та приблизно з того часу 1-2 рази на тиждень бачила заявницю, яка нібито проживала у ІНФОРМАЦІЯ_4, але вона ніколи не підтримувала дружні стосунки з заявницею та не спілкувалась з нею.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 234-235, 256-259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 30 березня 2017 року.

Суддя Н.А. Ільченко