АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_4, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої недієздатної дитини-інваліда,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року позивач звернулась з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем, який був розірваний у 2011 році, має сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Їхній син рішенням суду від 04 жовтня 2016 року визнаний недієздатним та його опікуном призначено її. Оскільки за судовим рішенням стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 присуджено до досягнення останнім повноліття, тобто до 17 липня 2016 року, з вказаної дати відповідач не надає жодної матеріальної допомоги сину-інваліду. Вона не має можливості працювати, тому що хвора дитина потребує постійного догляду та сторонньої допомоги. У звязку із зазначеним просила суд ухвалити рішення про щомісячне стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_4 в розмірі 1 500,00 грн. з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до зняття інвалідності.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь матері ОСОБА_3 в розмірі 1500 грн. 00 коп. з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 11 листопада 2016 року.

Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який, згідно виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 14.07.2016 року, є інвалідом 2 групи з дитинства (а.с.22).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2016 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано недієздатним, встановлена над ним опіка, опікуном призначено його матір ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17). З тексту рішення вбачається, що недієздатним ОСОБА_4 визнаний у звязку із захворюванням: хронічним стійким психічним розладом у формі легкої розумової відсталості, внаслідок чого за своїм станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Відповідач добровільно допомоги на утримання сина не надає.

Встановивши зазначені обставини та приймаючи до уваги, що на момент звернення з позовом ОСОБА_4 досяг повноліття, проте є недієздатним, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.182-184, 191, 198, 200 СК України, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3.

Однак, колегія суддів вважає, що в мотивувальній частині рішення суду підлягає зміні шляхом виключення посилань на ст.ст.88, 180, 185 СК України, оскільки дані норми не підлягають застосування у спірних правовідносинах.

Крім того, у разі задоволення позову у судовому рішенні має бути визначено розмір присуджених аліментів та строк, протягом якого вони підлягають стягненню.

Виходячи із заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що другий абзац резолютивної частини рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2016 року після слів «з 11 листопада 2016 року» слід доповнити словами «до зняття інвалідності».

В решті рішення суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, тому підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що, оскільки ОСОБА_4 є повнолітнім, у нього відсутнє право на отримання аліментів, не можуть бути прийняті до уваги, так як таке право встановлено ст.198 СК України.

Посилання апелянта на те, що зміна способу стягнення аліментів або розміру їх стягнення відбувається з дня набрання рішенням законної сили, також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивач не зверталась з вимогами щодо зміни розміру аліментів, які стягувались до досягнення дитиною повноліття, а заявила новий самостійний позов про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина.

Як розяснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 pоку, обов'язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина не є продовженням обов'язку батьків по утриманню дітей до досягнення ними вісімнадцяти років, оскільки ці обов'язки виникають із різних підстав. Стягнення аліментів на сина, який досяг повноліття, з підстав, передбачених ст. 198 СК, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою.

Враховуючи, що у відповідача зявилось нове аліментне зобовязання, судом першої інстанції визначено час, з якого присуджено аліменти, з дотриманням вимог ст.ст.201, 191 СК України.

Доводи відповідача у його скарзі стосовно того, що розмір аліментів має бути визначений у частці від заробітку, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріали справи не містять відомостей щодо офіційного працевлаштування ОСОБА_2 і отримання ним стабільного доходу, що дає підстави для застосування положень ст.200 СК України та стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі.

Посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції неможливості сплати ним аліментів, а саме його матеріального стану та стану здоровя при визначенні їх розміру, є необгрунтованими, оскільки відповідачем доказів неможливості надання матеріальної допомоги на утримання непрацездатного сина суду не надано.

Решта доводів апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді справи не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2016 року змінити частково.

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на статті 88, 180, 185 СК України.

Другий абзац резолютивної частини рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2016 року після слів «з 11 листопада 2016 року» доповнити словами «до зняття інвалідності».

В решті рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_5