Справа № 522/6160/16-ц
Провадження № 2/522/5419/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси,

у складі судді Тарасова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко О.О.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради, орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у користування жилим приміщенням, виселення, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси, 08.04.2016 року звернувся ОСОБА_1 ОСОБА_2 із вищезазначеним позовом, зазначаючи, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2. Вказані обєкти нерухомості придбані позивачем в порядку виконавчого провадження. Відповідач ОСОБА_3 є колишнім власником квартири, пізніше у квартирах власника були зареєстровані інші відповідачі по справі. У звязку зі втратою права користування вказаними приміщеннями відповідачами, позивач, посилаючись на норми цивільного та житлового законодавства, просив виселити відповідачів з належних йому на праві приватної власності квартир.

Представник позивача ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувалапроти задоволення позову. ОСОБА_3 пояснила у судовому засіданні, що є власником квартири АДРЕСА_3, однак фактично там проживати не може.

Відповідач ОСОБА_2 також заперечувала проти задоволення позовної заяви.

Представник відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_2О, ОСОБА_3 ОСОБА_9 у судовому засіданні також заперечувала проти задоволення позову, надала суду письмові заперечення проти позову, згідно яких зазначила, що позивачем не вірно обраний засіб захисту порушеного права, оскільки виселення здійснюється саме за правилами житлового, а не цивільного законодавства. Крім того, зазначила, що позивачем не надано дозволу органу опіки та піклування для виселення неповнолітніх.

Представники третіх осіб за довіреностями ОСОБА_10, ОСОБА_11 просили суд прийняти рішення з врахуванням прав неповнолітніх осіб.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити.

Судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2013 року, був задоволений позов ОСОБА_1 Олава доДорохиної В.Б., ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_12 простягнення безпідставно набутих грошових коштів, вказаним судовим рішенням, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача стягнута грошова сума в розмірі 322300 доларів США.

Судом встановлено, що в рамках виконавчого провадження з виконання вищезазначеного рішення суду, позивачем ОСОБА_1 ОСОБА_2, були придбані квартира АДРЕСА_1, квартира АДРЕСА_4, що підтверджується свідоцтвом від 15.03.2016 року, за реєстром № 337; свідоцтвом від 15.03.2016 року, за реєстром № 338.

Відповідно до довідки № 777 про склад сімї та реєстрацію від 01.04.2016 року, в квартирі АДРЕСА_5, зареєстровані та проживають з 2012 року: ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, а згідно довідки про склад сімї та реєстрацію виданої 08.04.2016 року, в квартирі АДРЕСА_4, зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_7А,, ОСОБА_13

Задовольняючи позовні вимоги, суд насамперед виходить з наступного.

Право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом.

Суд вважає, що проживання відповідачів в належних позивачу квартирах, перешкоджає позивачу здійснювати право власності, при цьому, виселення відповідає загальним правомочностям власника майна і відповідає його праву вимагати усунення будь-яких порушень цього права, хоча б ці порушення й не були поєднані з позбавленням володіння,як це передбачено ст. ст. 386, 391 ЦК та ст. 47 Конституції України та положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Надаючи оцінку запереченням відповідачів, суд зазначає, що дійсно, відповідно до ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.Відповідно до ст. 109 ЖК України виселенняіззайманого жилого приміщеннядопускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільноабов судовому порядку.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагатиусуненняперешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджаннясвоїммайном.

Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобовязати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод (наприклад, шляхом знесення неправомірно збудованих споруд, про припинення ремонтних робіт у сусідній квартирі, виселення громадян із належних їм на праві власності приміщень тощо).

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині усунення перешкод в користування власністю шляхом виселення, є такими що відповідають вимогам закону.

Аналогічну правову позицію висловлено в аналізі ВСУ застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ.

За таких обставин, суд відхиляє заперечення відповідача щодо відсутності правових підстав для виселення відповідачів.

Так, відхиляючи заперечення відповідачів в частині необхідності забезпечення прав неповнолітніх на проживання в зазначеній квартирі, суд зазначає, що відповідно до висновків, що містяться в ухвалах у справах №№6-10723св08, 6-2778св08, 6-55662св10, право члена сімї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення права членів сімї власника обєкту нерухомості на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сімї накористування цієюквартирою. Чинним законодавством не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника.

Крім того, судом залучено в якості третьої особи Службу у справах дітей Одеської міської ради для забезпечення додаткового процесуального захисту прав неповнолітніх, тому суд не вбачає обґрунтованими заперечення відповідача в цієї частині.

При задоволенні позову суд також враховує пояснення відповідача щодо наявності у власності іншого обєкту нерухомості за адресою АДРЕСА_6.

За таких обставин, суд вважає, що позовна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 212-214 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ОСОБА_13 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради, орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у користування жилим приміщенням, виселення задовольнити.

Виселити з квартири АДРЕСА_7 ОСОБА_14, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5.

Виселити з квартири АДРЕСА_8 ОСОБА_15, ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, суму сплаченого судового збору в розмірі по 138 гривень з кожного, усього 552 (пятсот пятдесят дві) гривні.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Тарасов

03 квітня 2017 року