РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі :

судді Нємиш Н.В.,

за участю секретаря Андрієвої Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Торецька Донецької області цивільну справу за позовною заявою Виконавчого органу Торецької міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

29.11.2016 року виконавчий орган Торецької міської ради звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначив, що ОСОБА_2 має неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка неодноразово перебувала в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей м.Торецька, а саме з 05.12.2014 року по 29.12.2014 року, з 14.01.2015 року по 22.06.2015 року, з 09.09.2015 року по теперішній час. За час перебування дитини у вказаному закладі мати не відвідувала дитину, не намагалась повернути додому. ОСОБА_2 не займається вихованням своєї доньки, здоров'ям не цікавиться, матеріально її не утримує, тим самим створює умови, які шкодять інтересам дитини. За інформацією громадської характеристики, за адресою реєстрації не проживає з 2013 року. Батько дитини- ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Комісія з питань захисту дітей Торецької міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3

Позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, стягнути з неї аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів.

Представник позивача надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, про причини неявки суд не інформував. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про народження, ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7). Батько дитини- ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12).

Згідно висновку виконавчого органу Торецької міської ради, комісія з питань захисту дітей Торецької міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 (а.с. 13).

Відповідно до клопотання Центру соціально- психологічної реабілітації дітей м.Торецька, ОСОБА_2 вихованням своєї доньки не займається, здоров'ям не цікавиться, матеріально її не утримує, тим самим створює умови, які шкодять інтересам дитини (а.с.9).

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з поведінки відповідачки та наданих суду доказів.

У ч. 1 ст. 164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них.

Так у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно своєї доньки, участі у її вихованні та утриманні не приймає і вважає, що позбавлення її батьківських прав відповідає інтересам дитини.

Одночасно, згідно зі ст. 166 Сімейного Кодексу України з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини на користь органу опіки та піклування.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов Виконавчого органу Торецької міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти користь органу опіки та піклування Торецької міської ради на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу, починаючи з 29.11.2016 року, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір на користь держави у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя :