Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2017 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Ліпатовій К.Г.

за участю позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в :

18 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду позовом до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 04 липня 2011 року відповідач та третя особа взяли у неї в борг на розвиток своєї спільної підприємницької діяльності у сумі 20000 доларів США зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 1,7 % річних та зобовязувалися повернути вказані кошти протягом шести місяців. Починаючи з 04 липня 2011 року вони щомісяця сплачували їй відсотки з розрахунку 1,7 % річних відповідно до розміру взятих кожним з них у борг коштів. За результатами розгляду Черкаський районним судом було ухвалено заочне рішення згідно якого, позовні вимоги позивачки було задоволено та стягнено з відповідача на її користь заборгованість за договором позики у розмірі 179931 грн. 75 коп.

Після скасування заочного рішення, згідно ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2016 року, позивачка звернулась до суду з уточненим позовом у якому вказала, що борг у сумі 20000 доларів США надавався відповідачу та третій особі, строком на шість місяців, зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 1,7 % місячних, замість 1,7 % річних, які вказані у першому позові помилково. З 04 липня 2011 року відповідач та третя ососба щомісяця сплачували їй відсотки в сумі 2720 грн., відповідно до розрахунку 20000/100 % х 1,7 % = 340 $ х 8 грн. (курс долара в той період) = 2720 грн. У шестимісячний строк ОСОБА_4 та ОСОБА_7 борг не повернули, але продовжували сплачувати відсотки за користування грошовими коштами в розмірі 1,7 % щомісяця. Після того, як вони припинили спільну підприємницьку діяльність, кожен з них почав віддавати відсотки за користування грошовими коштами окремо. Відповідач щомісяця виплачував відсотки за користування коштами в сумі 7500 доларів США, що становило - 127,5 доларів США щомісяця, але платіж здійснювався в гривнях відповідно до курсу долара, а третя особа за користування 12500 доларів США - 212,5 доларів США щомісяця, оскільки він позичав саме таку суму з 20000 доларів США. У червні 2015 року відповідач відмовився в подальшому сплачувати відсотки за користування грошовими коштами, а також повертати борг у сумі 7500 доларів США, також відмовився визнавати, що між ними 04 липня 2011 року був обумовлений щомісячний відсоток за користування грошовими коштами в розмірі 1,7 % щомісяця від суми позики. Оскільки, відповідач у судовому засіданні відмовився визнавати, що розмір процентів був домовлений на рівні 1,7 % щомісяця, у договорі позики не встановлено розмір процентів за позикою, позивачка уточнила позовні вимоги та вважає, що за таких обставин проценти мають нараховуватися відповідно до облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами. За таких обставин, просить суд стягнути з відповідача борг за договором позики 7500 доларів США (офіційний курс долара станом на 25 січня 2017 року, складає 27,23 грн.) - 204 225 грн., проценти за позикою 5174,6 доларів США, що становлять 137 693 грн. 94 коп. та три проценти річних від простроченої суми за останні 5 років 1125 доларів США - в сумі 30 633 грн. 75 коп., а всього 372 552 грн. 69 коп.

У судовому засіданні позивачка пояснила, що 04 липня 2011 року між нею та відповідачем і третьою особою, було укладено договір позики на суму 20 000 доларів США, терміном на 6 місяців, за усною домовленістю 7500 доларів США відповідачу та 12500 доларів США третій особі. Згідно розписки, сплата відсотків за користування позикою не була передбачена, а усною домовленістю встановлено - 1,7 % щомісяця, тобто загальна сума сплати становила 340 доларів США. З 09 серпня 2011 року по червень 2015 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 сплачували відсотки за користування позикою, за усною домовленістю, однак з липня 2015 року сплачувати перестали. Звернувшись до відповідача з вимогою повернути кошти у розмірі 7500 доларів США, він повідомив, щоб виплату коштів вимагала від ОСОБА_6 Борг ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було взято спільно та до 22 липня 2014 року вони погашали його солідарно, а з 22 липня 2014 року позичальники почали сплачувати окремо. У звязку з тим, що на сьогоднішній день змінився курс долара США та пройшов ще деякий час за який відповідач не сплатив відсотки за користування позикою, вважає за необхідне збільшити позовні вимоги та стягнути з відповідача суму боргу в розмірі (7500 доларів США х 27,12 грн. (офіційний курс долара станом на 29 березня 2017 року) 203400 грн., проценти за позикою (5419,2 доларів США х 27,12 грн. (офіційний курс долара станом на 29 березня 2017 року) 146968 грн. 70 коп., а також 3 % річних від простроченої суми за останніх 5 років, що становить (1125 доларів США х 27,12 грн. (офіційний курс долара станом на 29 березня 2017 року) 30510 грн., а всього 380 878 грн. 70 коп.

У судовому засіданні представник позивача збільшені позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що дійсно вони разом з ОСОБА_6отримали від позивачки позику на суму 20 000 доларів США, терміном на 6 місяців, за усною домовленістю 7500 доларів США йому та 12500 доларів США третій особі та сплатою відсотків за користування позикою - 1,7 % річних, замість 1,7 % - місячних. Вказує, що погасив борг перед позивачкою, виходячи з того, що сплата відсотків за користування кредитом становила 1,7% річних, надавши відповідний розрахунок згідно якого не погашеними залишилися близько 200 доларів США. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить суд відмовити у їх задоволенні, у звязку з погашенням боргу.

Третя особа ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що дійсно на розвиток спільної підприємницької діяльності, 04 липня 2011 року він з відповідачем взяли у позивачки позику з яких 15000 доларів США в рівних частинах на двох з відповідачем, тобто по 7500 тисяч доларів США, а 5000 доларів США він позичав на власні потреби, про що була складена розписка та усно домовились сплачувати 1,7 % - щомісячно, за користування позикою. З 04 липня 2011 року вони спільно з ОСОБА_4, сплачували позивачці відсотки за користування позикою у розмірі 2720 грн. Однак, після того як припинили з відповідачем спільну підприємницьку діяльність кожен з них почав сплачувати відсотки за користування позикою окремо, та ним остаточно повернуто борг позивачці, про що вона надала відповідну розписку. Тіло позики ні ним, ні відповідачем позивачці не поверталося, за час спільного користування коштами.

Суд заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до розписки складеної відповідачем та третьою особою від 04 липня 2011 року позивачка надала позику у розмірі 20 000 доларів США, під відсотки, терміном на шість місяців.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підставі ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тобто, розписка сама по собі не є договором позики, але підтверджує, що такий договір мав місце.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в та в порядку, що встановлений договором.

За таких обставин відповідач зобовязаний повернути суму позики позивачці - у встановлений у розписці строк. Позика вважається повернутою в момент повернення грошової суми, що позичалася, позикодавцеві.

Такий строк встановлений розпискою - 6 місяців.

До даного часу відповідач суму позики у розмірі 7500 доларів США не повернув, що підтверджується поясненнями третьої особи, позивачкою та дослідженими матеріалами справи. Так, суд не може визнати надані відповідачем розрахунки, як відсутність боргових зобовязань у нього перед позивачкою, оскільки відповідачем застосовано при розрахунку 1,7 % річних з якими не погоджується позивачка, спростовує своїми посиланнями третя особа і саме головне не визначено такий розмір відсотків у розписці.

Згідно ст. 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи те, що у договорі позики процентів за сплату позики не встановлено,відповідач у судовому засіданні стверджував, що відсотки за користування позикою, в усній формі, було встановлено 1,7 % річних, замість 1,7 % - щомісячних, тому вимога позивачки щодо визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України є законною та обґрунтованою.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Оскільки відповідач не повернув суму боргу у строк встановлений розпискою, а саме до 04 січня 2012 року, тому борг відповідача перед позивачем складається з суми позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання, процентів за позикою нарахованих відповідно до облікової ставки НБУ та трьох процентів річних від простроченої суми за останні пять років.

При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.

Згідно розрахунку позивачки, суму боргу відповідача за договором позики становить - 7500 доларів США, проценти за позикою відповідно до облікової ставки НБУ, становлять 5419,2 доларів США, а також 3% річних від простроченої суми за останні 5 років ( з 04 січня 2012 року по 04 січня 2017 року), становить (7500$/100x3x5) 1125 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на 29 березня 2017 року, курс долара - 27,12 грн., тобто сума заборгованості становить 380878 грн. 70 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 213, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 04 липня 2011 року у розмірі, з яких 203400 грн. борг по тілу позики, 146968 грн. 70 коп. - проценти за позикою, 30510 грн. -3 % річних.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Черкаський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Суддя: ОСОБА_1