Справа № 326/411/17 р.
Провадження № 2/326/206/2017
УХВАЛА

05 квітня 2017 року Суддя Приморського районного суду Запорізької області Стріжакова Т.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Комунального підприємства «ОСОБА_4 центральна районна лікарня» ОСОБА_4 районної ради Запорізької області, ОСОБА_4 районної ради Запорізької області, ОСОБА_5, ОСОБА_4 міської ради, третя особа ОСОБА_4 районна державна адміністрація Запорізької області, про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

1. Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що 21.03.2011 між КЗ «Санаторій медичної реабілітації «Глорія» та ОСОБА_6 укладено договір найму жилого приміщення на невизначений строк. Згідно з п.1.1 договору наймодавець надав наймачу та членам його родини в користування місце в кімнаті в жилому приміщенні жилою площею 17,4 кв.м., загальною площею 36,9 кв.м., розташованому за адресою: АДРЕСА_1. 19.11.2015 ОСОБА_4 КПТІ виготовило технічний паспорт на квартиру № 29 в житловому будинку №70 по вул.Морській в м.Приморськ. Згідно з технічною характеристикою квартира розташована на п`ятому поверсі п`ятиповерхового будинку та складається з 1 кімнати житловою площею 17,4 кв.м, кухні площею 7,9 кв.м, убиральні площею 1,4 кв.м, ванної кімнати площею 2,8 кв.м., коридору площею 6,2 кв.м., загальна площа квартири 36,7 кв.м.

На теперішній час в зазначеній квартирі вона проживає з малолітніми дітьми, іншого житла вони не мають. До 24.01.2017 вона та її дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, були зареєстровані за місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі договору найму жилого приміщення від 21.03.2011, який укладений між нею та КЗ «Санаторій медичної реабілітації «Глорія», є діючим, в установленому законом порядку не визнаний судом недійсним. В п.6.1 сторони зазначили, що договір може бути розірваний з ініціативи кожної із сторін при умові та в порядку, передбаченому законодавством. В лютому 2017 року їй стало відомо, що без її відома 24.01.2016 її знято з реєстрації місця проживання. Підстава: клопотання балансоутримувача даного нерухомого майна КП «ОСОБА_4 ЦРЛ» та ПКМУ №207 від 02.03.2016 №28, абз.8 (закінчення строку договору оренди житлового приміщення). Оскільки договір найму жилого приміщення від 21.03.2016 укладений на невизначений строк, вона звернулася за скаргою щодо незаконного зняття її з реєстрації місця проживання до ОСОБА_4 міської ради. Але листом від 21.02.2017 їй рекомендовано звернутися до суду.

Оскільки договір найму жилого приміщення є діючим, зняття з реєстрації місця проживання її та дитини є незаконним. 20.12.2016 листом №1988 КП «ОСОБА_4 ЦРЛ» повідомила її про те, що житло у гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2, є власністю територіальної громади в особі ОСОБА_4 районної ради Запорізької області, та з 25.03.2014 рішенням цієї ради передано на баланс КП «ОСОБА_4 ЦРЛ» (з правом повного господарського відання).

Балансоутримувачем житлову площу в однокімнатній квартирі, якою вона користується згідно з договором найму, надано працівникові лікарні ОСОБА_5, яка має двох неповнолітніх дітей і чоловіка. Без її відома та за її відсутності група службових осіб КП «ОСОБА_4 ЦРЛ» вчинили спробу розкрити замок в квартиру, яку вона наймає, та вселити в неї ОСОБА_5 та її сім`ю. На запит адвоката КП «ОСОБА_4 ЦРЛ» надала копію корінця ордера на квартиру в гуртожитку від 14.12.2016, виданого ОСОБА_5 на право зайняття житла в гуртожитку АДРЕСА_3 (загальна площа квартири 36,7 кв.м.).

14.12.2016 між КП «ОСОБА_4 ЦРЛ» та ОСОБА_5 укладено договір найму житла в гуртожитку, на підставі чого ОСОБА_5 зареєстрована в цій квартирі. Вона (позивач) та її малолітні діти користуються квартирою, площа якої 17,4 кв.м, що не перевищує норму житлової площі, передбаченої ст.47 ЖК України. Вселення ще сімї із 4 чоловік є порушенням ст.ст.47,61 ЖК України, а видача ордеру до укладання договору найму з ОСОБА_5 є результатом неправомірних дій відповідача, порушенням прав позивача та її малолітніх дітей.

За повідомленням ОСОБА_4 районної ради Запорізької області від 10.01.2017 ОСОБА_4 районною радою Запорізької області рішення про реєстрацію жилого будинку, розташованого за адресою: Запорізька область, м.Приморськ, вул.Морська,70, як гуртожитку не приймалось. Тому будинок, в якому вона мешкає, не є гуртожитком, в ньому приватизовані всі квартири, крім трьох.

Просить: 1) усунути перешкоди їй та її малолітнім дітям в користуванні квартирою № 29 в житловому будинку № 70 по вул.Морській в м.Приморськ Запорізької області;

2) визнати недійсним ордер на квартиру в гуртожитку від 14.12.2016, виданий КП «ОСОБА_4 центральна районна лікарня» ОСОБА_4 районної ради Запорізької області, ОСОБА_5;

3) визнати недійсним договір найму житла у гуртожитку від 14.12.2016, укладений між КП «ОСОБА_4 центральна районна лікарня» ОСОБА_4 районної ради Запорізької області та ОСОБА_5;

4) скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_5 та її малолітніх дітей за адресою: АДРЕСА_4;

5) скасувати зняття з реєстрації місця проживання її та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_5;

В зв`язку з тяжким матеріальним становищем, керуючись ст.82 ЦПК України просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. На теперішній час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_3, на її утриманні також знаходиться дитина ІНФОРМАЦІЯ_4, матеріальної допомоги від їх батька вона не отримує.

2. Позовна заява повинна відповідати вимогам ст.119 ЦПК України.

Так, статтею 119 ЦПК України передбачена форма і зміст позовної заяви, а саме, відповідно до п.п.5,6,7 ч.1 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

На порушення цієї статті у позові при викладенні обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивачем не зазначено, як впливає на права та обов`язки позивача ОСОБА_4 районна державна адміністрація, з яких підстав та якою метою вона зазначена третьою особою; яким шляхом просить усунути перешкоди в користування жилим приміщенням.

Відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.11.1950), Рекомендації щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81) 7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981, та практика Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19.06.2001 «Креуз проти Польщі», не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1600 грн. (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік».

3. У позові позивач просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, посилаючись на тяжке матеріальне становище у звязку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною та утриманням двох неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 №10, в разі якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обовязковою, то наслідком недотриманні цієї умови є залишенні позовної заяви без руху.

З огляду на зазначене, вважаю, що несплата судового збору веде до втрат відповідного бюджету. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження наявності підстав для про звільнення його від оплати судового збору або про відстрочення оплати, а тому дане клопотання позивача задоволенню не підлягає, у його задоволенні необхідно позивачу відмовити.

4. Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Враховуючи, що позивачем допущенні вказані порушення ст.119 ЦПК України, позовну заяву ухвалою суду від 28.03.2017 залишено без руху, згідно з розпискою позивач вказану ухвалу отримала 29.03.2017. В цій ухвалі позивачу повідомлено та розтлумачено, що до 03.04.2017 потрібно усунути зазначені недоліки, інакше позовна заява буде вважатися неподаною і повернеться позивачу.

Позивач після отримання ухвали від 28.03.2017 не усунув недоліки, не сплатив судовий збір, не направив до клопотання про продовження йому строку для усунення недоліків.

5. Так, згідно зі статтею 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі-Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Відповідно до ч.2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ст. 119 цього Кодексу, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, позивач після отримання ухвали від 28.03.2017 не усунула недоліки, не сплатила судовий збір, не направила клопотання про продовження їй строку для усунення недоліків Тільки після закінчення строку - 03.04.2017вона подала уточнену позовну заяву, в якій обґрунтувала необхідність участі у справі ОСОБА_4 районної державної адміністрації, і не сплативши судовий збір, надала довідку про отримання соціальної допомоги при народженні дитини, за період з 01.09.2016 по 28.02.2017 в сумі 14620 грн., довідку Комунального дошкільного навчально-виховального закладу «Ясла-садок «Казка». При цьому вона не вказала відомості про примусове стягнення аліментів, якщо батько дітей не утримує її та їх дітей, про відсутність інших джерел доходів, не послалася на відповідні докази. Позивач подала до суду позов, в якому зазначила пять позовних вимог, вона не довела свій тяжкий майновий стан та наявність підстав для відстрочення або розстрочення сплати судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Враховуючи, що до теперішнього часу позивачем ухвала судді Приморського районного суду від 28.03.2017 не виконана, вказані судом недоліки позивачем не усунуті, а саме нею не сплачений судовий збір, не надано належних доказів на підтвердження наявності підстав про звільнення її від оплати судового збору або про відстрочення оплати, позовну заяву необхідно визнати не поданою та повернути позивачу.

Керуючись ст.ст.119, 121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Комунального підприємства «ОСОБА_4 центральна районна лікарня» ОСОБА_4 районної ради Запорізької області, ОСОБА_4 районної ради Запорізької області, ОСОБА_5, ОСОБА_4 міської ради, третя особа ОСОБА_4 районна державна адміністрація Запорізької області, про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням - вважати не поданою та повернути.

Повідомити ОСОБА_1, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Запорізької області через Приморський районний суд. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис ОСОБА_7

Копія вірна: суддя Т.В. Стріжакова

05.04.2017