Справа № 463/601/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/783/2098/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 ОСОБА_5»яновської Ю.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, Львівської міської ради про відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В апеляційній скарзі стверджують, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, на підставі неправильно встановлених обставин, які мають значення для справи, а також на підставі неправильної оцінки доказів, які мають значення для справи. Зазначають, що у даній справі відбулося незаконне втручання у судовий процес особи, яка зазначена у рішенні суду як представник відповідача ЛМР ОСОБА_8, однак вказана особа не є учасником цивільного процесу та, незважаючи на заперечення позивачів, брала участь в обговоренні та вплинула на прийняття рішення. Посилаються на те, що порушення відповідачем ОСОБА_6 законів України та прав позивачів є очевидним та підтверджується фактом відсутності інформації у Державному реєстрі прав про стан та загальний розмір земельної ділянки будинковолодіння на вул.ОСОБА_5ОСОБА_9, 11а у м. Львові. Вважають, що висновок суду про законність та правомірність погодження місця розташування, відведення та приватизації відповідачем ОСОБА_6 земельної ділянки на вул. ОСОБА_5ОСОБА_9, 11а у м. Львові зроблено на основі неправильно встановлених обставин справи, на підставі норми Земельного кодексу України, яка не поширюється на правовідносини співвласників будинку та не застосовано норми ст. 120 Земельного кодексу України, яка регулює такі відносини. Ухвалюючи рішення, суд безпідставно не врахував обставини, викладені у позовній заяві та відхилив докази, надані позивачами в додатках до позовної заяви. Зазначають, що рішення ухвалено на підставі усних пояснень особи, яка не є учасником цивільного процесу та на основі матеріалів, у яких відсутні обовязкові реквізити особи, яка їх подає, та вхідна реєстрація, що є порушенням ч. 2 ст. 111 ЦПК України. Просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_4 ОСОБА_9»яновської Ю.Д. про заперечення вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини.

Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_6 є співвласниками будинку, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Генерала ОСОБА_9, 11а, з частками у розмірі 3/12, 3/12 та 3/6 відповідно (т.1, а.с.17-18).

Ухвалою Львівської міської ради №2869 від 21.11.2013 року відповідачу ОСОБА_6 надано земельну ділянку в розмірі 576 кв.м.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 є співвласникам (по 1/2 частці кожна) земельної ділянки площею 0,0576 га кадастровий номер :04:005:0080 на вул. ОСОБА_5ОСОБА_9, 11а у м. Львові, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), на підставі договору дарування серія та номер І-753, виданого 21.11.2015 року Першою львівською державною нотаріальною конторою.

13.07.2012 року гр. ОСОБА_6 звернувся до Львівської міської ради, як органу місцевого самоврядування уповноваженого у відповідності до ст.12 ЗК України на передачу земельних ділянок комунальної власності у власність громадян, із заявою про погодження місця розташування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку орієнтовного розміру 0,0576 га. з бажаним місцем розташування за адресою: вул. ОСОБА_5ОСОБА_9, 11а у м. Львові (т.2, а.с.38).

Ухвалою Львівської міської ради №1707 від 26.07.2012 року погоджено гр. ОСОБА_6 місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0576 га. на вул. ОСОБА_5ОСОБА_9, 11а у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови (т.2, а.с.35).

На підставі клопотання замовника ОСОБА_6, матеріалів попереднього погодження вибору земельної ділянки та технічного завдання розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, в якому також містяться відомості про фактичне користування гр. ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_3 спірною земельною ділянкою без належно оформлених правовстановлюючих документів на землекористування (т.1, а.с.67-88).

Висновками відділу Держземагентсва у м. Львові від 08.01.2013 року №40/01-14/23 та управління архітектури Департаменту містобудування ЛМР від січня 2013 року погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (т.1, а.с.89,91).

Пояснювальною запискою до проекту ухвали №1707 від 26.07.2012 року, стверджується, що відповідно до довідки про кількісні характеристики земельної ділянки, виділення земель між власниками і користувачами управління Держкомзему у м. Львові від 08.06.2012 року земельна ділянка площею 0,0576 га. на вул. ОСОБА_5ОСОБА_9, 11а знаходиться у фактичному користуванні гр. ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_3

Ухвалою Львівської міської ради №2869 від 21.11.2013 року затверджено гр. ОСОБА_6 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та вирішено надати земельну ділянку площею 0,0576 га. (кадастровий номер :04:005:0080) на вул. ОСОБА_5ОСОБА_9, 11а у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови гр. ОСОБА_6 (т.1, а.с.22).

Згідно з пунктом "в" ч.3 ст.116 ЗК України, одним із способів безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадян є одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Статтею 118 ЗК України передбачено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, який полягає в алгоритмі здійснення відповідних дій: подача громадянином, який зацікавлений в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки, заяви (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність; розгляд у місячний строк клопотання та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування у 2-тижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Статтею 203 ЦК України, встановлено загальні вимоги додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: щодо змісту правочину, наявності необхідного обсягу цивільної дієздатності, вільне волевиявлення учасника правочину та його відповідність внутрішній волі, вимоги щодо форми, спрямованість на реальне настання обумовлених правових наслідків.

Відмовляючи в задоволенні вимог про скасування відповідних ухвал ЛМР, на підставі яких ОСОБА_6 набуто право на земельну ділянку, про визнання недійсним та скасування договору дарування спірної земельної ділянки, також державних актів на право власності на земельну ділянку, виданих на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_7, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з їх безпідставності.

Висновки суду достатньо мотивовані та підтверджені дослідженими доказами.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у даній справі відбулося незаконне втручання у судовий процес особи, яка зазначена у рішенні суду як представник відповідача ЛМР ОСОБА_8, однак вказана особа не є учасником цивільного процесу та, незважаючи на заперечення позивачів, брала участь в обговоренні та вплинула на прийняття рішення не може прийматись до уваги, оскільки позивачами оскаржуються ухвали Львівської міської ради, як органу місцевого самоврядування, а відтак залучення такої як співвідповідача відповідає положенням ст.33 ЦПК України.

Сам лише факт відсутності інформації у Державному реєстрі прав про стан та загальний розмір земельної ділянки будинковолодіння на вул. ОСОБА_5ОСОБА_9, 11а у м.Львові висновків суду не спростовує, оскільки відсутні інші докази про розмір земельної ділянки, крім рішення Львівського міськвиконкому від 01.09.1953 року про визначення площі земельної ділянки - 719, 5 кв.м. (т.1, а.с.152)

Твердження в апеляційній скарзі, що висновок суду про законність та правомірність погодження місця розташування, відведення та приватизації відповідачем ОСОБА_6 земельної ділянки на вул. ОСОБА_5ОСОБА_9, 11а у м. Львові зроблено на основі неправильно встановлених обставин справи, на підставі норми Земельного кодексу України, яка не поширюється на правовідносини співвласників будинку та не застосовано норми ст. 120 Земельного кодексу України, яка регулює такі відносини, визнається колегією суддів безпідставним, оскільки спірна земельна ділянка раніше не набула ознак обєкта права власності. При цьому колегією суддів враховується правовий висновок Верховного Суду України у справі №6-2 цс15 від 11.02.2015 року, відповідно до якого при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно взяв до уваги обставину, що позивачі по справі у встановленому ст.118 ЗК України порядку дій щодо приватизації земельної ділянки не вчиняли.

Також судом першої інстанції підставно не взято до уваги посилання позивачів на технічний паспорт (т.1, а.с.9-15), так як такий не є правовстановлюючим документом, а лише відображає дані інвентаризації житлового будинку.

Крім того, безпідставним є покликання в апеляційній скарзі на порушення ст. 111 ЦПК України, оскільки відсутні обставини, визначені п.5 ч.1 ст.20 ЦПК України, що мають наслідком безумовне скасування рішення.

А відтак, оскільки судом ухвалено рішення відповідно до вимог матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_12