Справа № 308/1054/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2017 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк, третя сторона без самостійних вимог ОСОБА_2, про визнання договору іпотеки та договору поруки незаконними,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк, третя сторона без самостійних вимог ОСОБА_2, про визнання договору іпотеки та договору поруки незаконними.

ОСОБА_3 позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України. Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі вимоги передбачені ст. 119, 120 ЦПК України. Тобто, в позовній заяві має містись посилання, зокрема, на те, до кого предявлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

В порушення вимог п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України в заяві не викладено обставини, якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги щодо порушення її права, як споживача, та в чому саме полягає дане порушення (із зазначенням відповідних дат, характеру дій, спосіб порушення відповідачем прав позивача як споживача).

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров'я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. ОСОБА_3 може застосовуватися, коли позивач прямо вказує на порушення норм, гарантованих цим Законом.

У випадку якщо позивач вважає, що порушенні його права, як споживача, тоді відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» №5 від 12.04.96 р. заява про захист прав споживача має повністю відповідати вимогам ЦПК України щодо форми й змісту позовної заяви, зокрема, містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилось; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги з відповідними розрахунками і обґрунтуваннями, на докази, що підтверджують позов. Поняття споживача визначено в пункті 22) частини 1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

При цьому права особи як споживача випливають і охоплюються юридичним змістом даного поняття і закріплені у вказаному вище Законі. Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин. З наведеного випливає, що не можна ототожнювати договірні правовідносини, які випливають із реалізації особою своїх прав як споживача і безпосередньо прав особи як споживача при реалізації нею даного свого права.

В пункті 7) частини 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» вказано, що від сплати судового збору звільняються державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав. Тобто, звільненими від сплати судового збору на підставі вказаної вище норми права є виключно споживачі, які звертаються до суду за захистом своїх порушених прав.

В спірному випадку, позивач вважає, що звільнений від сплати судового збору як споживач, оскільки звернувся до суду як споживач і за захистом свого порушеного права як споживача. Однак, позивач не вказує жодних обставин, які б свідчили про порушення вказаним договором його прав як споживача.

Крім того, при зверненні до суду позивач керується нормами ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів» кожен з яких передбачає різні підстави визнання недійсності договорів, а тому позивачу необхідно визначитися чим вона керується при зверненні до суду, а саме: чи нормами ЦК України чи Законом України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, до спірних правовідносин не може бути застосована частина 3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» і пункт 7) ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» щодо звільнення від сплати судового збору, оскільки в заявленому позові ОСОБА_1 виступає не як споживач в розумінні 22) частини 1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з ч.5 ст.119 ЦПК України до позову додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру. В порушення вимог пункту 4 частини 2 ст. 119 ЦПК України, позивачем не зазначено ціну позову щодо вимог майнового характеру.

У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року "Про судову практику в справах за позовами про захист права приватної власності" вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору.

Згідно частини 3 статті 6 Закону України Про судовий збір від 8 липня 2011 року № 3674-VI, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою, встановлюється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно підпункту 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону, за подання до суду позовної заяви не майнового характеру фізичною особою, встановлюється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII, з 1 січня 2017 року установлено прожитковий мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1600 гривень.

З прохальної частини позовної заяви слідує, що позивачем заявлено вимогу майнового та немайнового характеру, при цьому ОСОБА_1 у позовній заяві не вказує ціну позову.

Позивач просить суд визнати незаконним договір іпотеки № 08/297-89 від 18 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_4 та АКБ УКРСОЦБАНК (ПАТ Укрсоцбанк) та посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5 Ужгородського міського нотаріального округу зареєстрованим в реєстрі за № 2970 від 18 грудня 2007 року. Зі змісту даного договору судом встановлено, що загальна вартість предмету іпотеки складає 378750,00 гривень. Таким чином, позивачу за заявлену вимогу майнового характеру слід сплатити судовий збір у розмірі 8000 гривень. За вимогу не майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 640 гривень. Разом з тим позивачем згідно квитанцій № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2 від 2 лютого 2017 року сплачено судовий збір у розмірі 1280 гривень, а тому позивачу слід доплатити судовий збір у розмірі 7360 гривень.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів УК у м. Ужгороді / м. Ужгород, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38015610, банк отримувача ГУДКСУ в Закарпатській області, код банку отримувача (МФО) 812016, рахунок отримувача 0002, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу - судовий збір.

Також суд звертає увагу позивача на заявлену ним вимогу, щодо визнання незаконним договору іпотеки, так як відповідно до статті 17 Закону України Про іпотеку від 5 червня 2003 року № 898-IV, іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених ЦК України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Крім того, позивачу слід визначитись з колом учасників справи, оскільки позивачем заявлено вимогу про зобовязання приватного нотаріуса Ужгородського міськрайонного нотаріального округу ОСОБА_5 виключити з реєстру іпотеку та заборонити відчуження нерухомого майна, однак не залучено приватного нотаріуса до участі у справі та, в свою чергу, всупереч ч. 1 ст. 120 ЦПК України позивачем не додано до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а відсутність викладення конкретного змісту позовних вимог позбавляє суд можливості з'ясування фактів і відповідних ним правовідносин, суті спору між сторонами, оскільки суддя має право відкрити провадження у справі лише при наявності як передумов права на пред'явлення позову, так і при наявності умов, які складають порядок реалізації права на звернення до суду, який передбачений в ст.ст. 119-121 ЦПК України.

Крім того, враховуючи вищенаведене, позивач при обрані підсудності не обґрунтовує звернення до Ужгородського міськрайонного суду. Разом з тим, відповідачем по справі позивач вказує ПАТ «Укрсоцбанк місце знаходження якого м.Київ, вул. Ковпака, 29.

Згідно ч. 2 ст. 109 ЦПК України передбачено, що позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням. На підставі вищенаведеного позивачу слід обґрунтувати підсудність справи Ужгородському міськрайонному суду.

Дослідивши матеріали справи приходжу до переконання, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду в новій редакції з врахуванням вимог ст. 119 ЦПК України.

Згідно ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву (заяву, скаргу) подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача (заявника, скаржника) і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач (заявник, скаржник) відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України, позовна заява (заява, скарга) вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк, третя сторона без самостійних вимог ОСОБА_2, про визнання договору іпотеки та договору поруки незаконними - залишити без руху.

Повідомити позивача (представника) про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви до 10 лютого 2017 року, але не більше трьох днів з дня отримання копії ухвали.

Розяснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6