Провадження № 2/201/406/2017р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення,

ВСТАНОВИВ:

20.09.2016р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення (а.с. № 3 6).

В обґрунтування позовних вимог, позивач в позовній заяві посилався на те, що відповідачка ОСОБА_2, незаконно, тривалий час не допускає його до жилого приміщення, в квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, де позивач зареєстрований та проживав разом із відповідачкою, чим перешкоджає в користуванні зазначеним жилим приміщенням. Так, 03.09.1999р. позивач уклав шлюб з відповідачкою, який було зареєстровано у Бабушкінському ВРАЦС ДМУЮ Дніпропетровської області, актовий запис № 584. Від шлюбу сторони мають спільну доньку ОСОБА_3, 14.08.1999р. народження. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.05.2016р. шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано. З 23.04.2002р. позивач був зареєстрований в жилому приміщенні, яке належало останньому на праві приватної власності, а саме він був власником ? частки цього жилого приміщення, розташованого за адресою: м. Дніпро (колишня назва м. Дніпропетровськ), АДРЕСА_2, де і проживав разом із відповідачкою та донькою. Зазначена квартира була придбана за спільні кошти подружжя, в рівних частках. Як зазначає позивач, у квітні 2016р. він домовився із відповідачкою про те, що свою частку в зазначеній квартирі подарує доньці. Відповідно до договору дарування ? частки квартири від 28.04.2016р., позивач подарував належну йому на праві приватної власності ? частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 своїй доньці ОСОБА_3 Отже, як зазначає позивач, починаючи з червня 2016р. відповідачка незаконно позбавила його права проживання у зазначеній квартирі та користування нею, не допускаючи його до цього житла, у звязку з чим останній і був змушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача - ОСОБА_4 (діє на підставі договору про надання правової допомоги представником в цивільному процесі від 16.09.2016р. а.с. № 22) в судове засідання 30.03.2017р. не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, справу просив розглянути за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. № 46).

25.10.2016р. відповідачка в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просила відкласти розгляд справи через необхідність отримання правової допомоги (а.с. № 26). Справу було відкладено на 30.11.2016р., про що повідомлено ОСОБА_2 (а.с. № 27, 29, 30).

30.11.2016р. відповідачка в судове засідання вдруге не зявилась, надала до суду заяву, в якій просила відкласти розгляд справи у звязку з неможливістю її прибуття до суду через хворобу, висловила при цьому і свою незгоду із позовними вимогами (а.с. № 31 32). Розгляд справи було відкладено на 23.01.2017р., про що повідомлено відповідачку (а.с. № 35).

Відповідачка ОСОБА_2 в судові засідання 23.01.2017р., 21.02.2017р. та 30.03.2017р. тричі поспіль не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи кожного разу була повідомлена належним чином за адресою наданою ВАДР Управління з питань громадянства, реєстрації та роботи громадянами з тимчасово окупованої території України ГУДМС України в Дніпропетровській області від 03.10.2016р. (а.с. № 25).

Згідно до відміток на конвертах з судовими повістками на 21.02.2017р. та 30.03.2017р. їх було повернуто до суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 44, 45), що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням.

З урахуванням тих обставин, що в матеріалах справи є заява відповідачки від 29.11.2016р., з якої вбачається, що вона позовні вимоги не визнає, отже позиція відповідачки стосовно позовних вимог суду відома та їй буде надана правова оцінка поряд з іншими доказами по справі, суд вважає, що є підстави для винесення рішення суду на загальних засадах відповідно до глави 7 розділу III ЦПК України (а.с. № 31).

За таких обставин суд розглянув справу за відсутності обох сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи відбувався без фіксування технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.09.1999р. позивач уклав шлюб з відповідачкою, який було зареєстровано у Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 584 (а.с. № 11).

Від шлюбу сторони мають спільну доньку ОСОБА_3, 14.08.1999р. народження (а.с. № 11).

Відповідно до договору дарування ? частки квартири від 28.04.2016р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, позивач подарував належну йому на праві приватної власності ? частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 своїй доньці ОСОБА_3 (а.с. № 10).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.05.2016р. по цивільній справі № 201/3399/16-ц шлюб, укладений між позивачем та відповідачкою було розірвано (а.с. № 11 - 13).

Відповідно до довідки про склад сімї та місце реєстрації № 26936 від 16.09.2016р., а також даних паспорта позивача, останній з 23.04.2002р. зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. № 7 8, 15). Крім нього,за вказаною адресою також зареєстровані відповідачка та їх донька -ОСОБА_3О.(а.с. № 15).

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Згідно зі ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма права і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР члени сімї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються житловим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку належить дружина, їх діти і батьки. Членами сімї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство.

Статтею 9 ЖК України визначені житлові права громадян, зокрема, частиною 4, 5 вказаної статті встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачка чинить перешкоди позивачу у праві проживання останнього за місцем його реєстрації, що підтверджується актом від 20.08.2016р., складеним мешканцями будинку та завіреним представником КВ ЖРЕП (а.с. № 16).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Тобто, процесуальними нормами встановлено, як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок по доказуванню обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Отже, позивач на обґрунтування своїх позовних вимог надав суду докази його реєстрації у спірній квартирі, тоді як відповідачка в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заперечень суду не надала, а також доказів на їх обґрунтування. Зокрема, факту зняття позивача з реєстрації суду не підтвердила.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позову та відмови позивача від стягнення судових витрат з відповідача на його користь, суд вважає за можливе судові витрати по справі не розподіляти.

На підставі викладеного, керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 9, 47, 64, 156 ЖК України, ст.ст. 8, 10, 11, 57-60, 74-76, 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 жилим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом допуску ОСОБА_2 до проживання в зазначеній квартирі ОСОБА_1 з передачею ОСОБА_2 ключів від вхідних дверей до зазначеної квартири ОСОБА_6.

Вселити ОСОБА_6 в жиле приміщення квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Ткаченко Н.В.