Провадження № 2/161/727/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 січня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Сіньчук Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення боргу за борговою розпискою та 3 % річних, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за борговою розпискою та трьох відсотків річних за прострочення виконання зобовязання за договором позики повернення позики, вказавши на ті обставини, що 25.11.2014 року позивач надав відповідачу ОСОБА_2 в безвідсоткову позику грошову суму в розмірі 600 доларів США, про що було складено розписку. Борг відповідач зобовязався повернути до 31 грудня 2014 року.

03.12.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено ще один безвідсотковий договір позики на суму 300 доларів США, про що було складено ще одну боргову розписку від 03.12.2014 року. Вказаний борг відповідач зобовязався повернути до 31 грудня 2014 року.

Договір позики сторони оформили написанням розписки.

Ні в зазначений термін, ні пізніше відповідач боргу не повернув.

Позивач з приводу невиконання відповідачем зобовязання по поверненню боргу не однократно звязувався з відповідачем за допомогою мобільного телефону, на що він відповідав, що погасить пізніше і так було неодноразово.

На даний час відповідач боргу не повернув і наміру його повертати не виявляє, то позивач просив стягнути борг за договором позики в розмірі 23 711,11 грн., три відсотки річних за прострочення виконання зобовязання в сумі 1 337,00 грн. за договором позики, а всього: на загальну суму 25 048,11 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання подав заяву, в якій позовну заяву підтримав, просив позов задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, жодних заперечень, доказів, суду не подав, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, а тому суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, по наявних доказах, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що між сторонами по справі 05 листопада 2014 року укладено договір позики, згідно якого відповідач взяв в борг у позивача 600 доларів США. Борг зобовязався повернути до 31.грудня 2014 року. 03 грудня 2014 року укладено договір позики, згідно якого відповідач взяв в борг у позивача 300 доларів США. Борг зобовязався повернути до 31 грудня 2014 року.

Про отримання вищезазначених коштів відповідач написав розписки про отримання грошей.

Згідно ч. 1 п. 3 ст. 3 Цивільного кодексу України за субєктом цивільного права зберігається можливість укладати договір і визначати його зміст, на свій розсуд, відповідно до домовленості, що і було зроблено в даному випадку між позивачем та відповідачем.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій само кількості такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до договору та ст. 1049 ЦК України відповідач взяв на себе зобовязання повернути позикодавцеві грошові кошти у такій само сумі, що були йому передані позикодавцем.

Крім того в силу ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Свої вимоги позивач підтвердив розрахунком нарахування трьох процентів річних від простроченої суми боргу відповідача (а.с. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 551, 20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 80, 81, 82, 88, 215, 218, 224-232 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 527, 623, 625, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН: НОМЕР_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_1 борг за договором позики в розмірі 23 711,11 грн. та три відсотки річних за прострочення виконання зобовязання за договором позики в сумі 1 337,00 грн., а всього на загальну суму 25 048,11 (двадцять пять тисяч сорок вісім гривень одинадцять копійок) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 551,20 (пятсот пятдесят одну гривню двадцять копійок) грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача ОСОБА_2, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_3