Справа № 333/3731/16-ц
Провадження № 2/333/128/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Кулик В.Б.,

при секретарі Довгаль А.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представників за довіреністю ОСОБА_6, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визнання права власності на ? частки квартири, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представників за довіреністю ОСОБА_6, ОСОБА_2 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба (управління) у справах дітей ЗМР, орган опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району про визнання права власності на ? частки квартири, в якому просить визнати за ним право власності на ? частки квартири АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що 12.09.2013 року між позивачем та ОСОБА_8 було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають спільну дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2012 року, яке набрало законної сили 13.03.2012 року, шлюб між ОСОБА_8 та позивачем було розірвано.

18.11.2012 року ОСОБА_8 померла. Відповідач по справі ОСОБА_3 є матірю ОСОБА_8 та бабусею ОСОБА_7 відповідно.

Спірну квартиру позивач та ОСОБА_8 придбали за час перебування у шлюбі.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 15.04.2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_7С до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, встановлено, що ? частини квартири АДРЕСА_2 є власністю позивача, який після розірвання шлюбу до кола спадкоємців не відноситься. Іншими співвласниками по ? частки вказаним судовим рішенням визнанні спадкоємці ОСОБА_8: ОСОБА_3 та ОСОБА_7

Додатково посилався на ст. 60 СК України, відповідно для якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Позивач також зазначає, що звертався до нотаріуса для отримання правоустанавлюючих документів на ? спірної квартири, але йому було відмовлено через неподання правовстановлюючих документів на майно та неподання документів про перебування у шлюбі з померлою ОСОБА_8 на момент її смерті.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов у повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на наступне. 14.08.2007 року ОСОБА_8, на той час дружина позивача ОСОБА_1, уклала договір «Про дольову участь у інвестуванні будівництва житлового будинку № 46 в мікрорайоні 6 житлового масиву «Південний». Відповідно до цього договору ОСОБА_8 повинна була інвестувати кошти у розмірі 228 800 грн. на побудову двохкімнатної квартири АДРЕСА_2. Додатковою угодою вартість квартири була уточнена до суми 225 500 грн., яку було необхідно внести до 14.08.2007 року. Працюючи в АТ «Ощадбанк» ОСОБА_8 отримала кредит з відстрочкою платежу у сумі 225 202 грн. 45 коп. на оплату вартості спірної квартири. Для подальшого погашення кредиту ОСОБА_8 прийняла рішення реалізувати власну квартиру № 37, яка знаходиться в будинку № 73 по вул. 40 років Радянської України в м. Запоріжжі, шляхом продажу її ОСОБА_9 за ціною 270 150 грн. Відповідач та її представник посилаються на те, що всі отримані від продажу належної їй на праві власності кошти ОСОБА_8 перерахувала в банк і повністю погасила іпотечний кредит відповідно до квитанції № 761798001 від 11.06.2008 року. Додатково посилаються на те, що позивач ніколи не був зареєстрований у спірній квартирі, після розірвання шлюбу не претендував на частку в ній, не звертався до суду з приводу поділу майна, квартирою не цікавився, після того як шлюб між позивачем та ОСОБА_8 розпався, ОСОБА_1 пішов з сімї, а в спірній квартирі залишалися мешкати ОСОБА_3 та ОСОБА_7

До того ж представником відповідача була подана заява про застування строків позовної давності, в якій вона посилалася на п. 2 ст. 72 СК України відповідно до якого до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Дивлячись на те, що шлюб між позивачем та ОСОБА_8 було розірвано 13.03.2012 року, а з позовом ОСОБА_1 звернувся 20.07.2016 року, на думку представника відповідача, сплив термін позовної давності, тому в задоволені позовних вимог слід відмовити.

Представник третьої особи орган опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району у судове засідання не зявився, будучи своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У судовому засіданні 07.12.2016 року представник просила суд прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини.

Представник третьої особи Служба (управління) у справах дітей ЗМР у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, просить суд прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини, пояснень сторін та наданих документів.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, взявши до уваги доводи сторін та їх представників, вислухавши думку представника третьої особи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.09.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають спільну дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2012 року, яке набрало законної сили 13.03.2012 року, шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 було розірвано.

18.11.2012 року ОСОБА_8 померла.

Відповідач по справі ОСОБА_3 є матірю ОСОБА_8 та бабусею ОСОБА_7 відповідно.

Зазначені дані не заперечуються сторонами та встановлені рішенням апеляційного суду Запорізької області від 15 квітня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_7С до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, тому не підлягають доказуванню відповідно до ст. 61 ЦПК України.

Додатково рішенням апеляційного суду Запорізької області від 15.04.2014 року у цивільній справі у вищевказаній справі, встановлено що: 14.08.2007 року ОСОБА_8 уклала договір № 543 «Про дольову участь у інвестуванні будівництва житлового будинку № 46 в мікрорайоні 6 житлового масиву «Південний», відповідно до якого вона інвестувала кошти у розмірі 228 800 грн. на побудову двохкімнатної квартири АДРЕСА_2. Згідно з додатковою угодою до вищевказаного договору, вартість квартири була уточнена до суми 225 500 грн., яку необхідно було внести до 14.08.2007 року.

ОСОБА_8 працювала у ВАТ «Державний ощадний банк України» і домовилася про отримання кредиту з відстрочкою платежу в сумі 225 202 грн. 45 коп. на оплату вартості квартири АДРЕСА_2.

16.08.2007 року ОСОБА_8 уклала іпотечний кредит № 2247. Згідно з додатковим договором про іпотечний кредит від 12.11.2007 року ОСОБА_10 була зобов'язана почати здійснювати погашення кредиту з травня 2008 року.

ОСОБА_8 звернулася до ОСОБА_3 з проханням дозволити їй приватизувати квартиру № 37, яка знаходиться в будинку № 73 по вул. 40років Радянської України в м. Запоріжжі на себе і 20.04.2005 року вона отримала свідоцтво про право власності на це житло № 495, яке продала за договором купівлі-продажу 11.06.2008 року ОСОБА_9 за 270 175 грн. Відповідно до квитанції № 761798001 від 11.06.2008 року, всі отримані від договору купівлі-продажу кошти ОСОБА_8 перерахувала банку і повністю сплатила борг за іпотечним кредитом.

Також апеляційний суд Запорізької області прийшов до висновку, що спадщина, після смерті ОСОБА_8 відкрилася лише на 1/2 частку спірної квартири як спадкового майна, інша 1/2 частині цієї квартири є власністю іншого із подружжя, ОСОБА_1, який після розірвання шлюбу до кола спадкоємців не відноситься.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Також в матеріалах справи яка розглядається відсутні свідчення того, що за життя остання оспорювала право позивача на 1/2 частку спірної квартири.

Тому посилання представника відповідача ОСОБА_4 на те, що спірна квартира не була обєктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_8 не знаходять свого підтвердження, оскільки даним обставинам судом дана належна правова оцінка, з посиланням на норми ст. ст. 60, 61, 65, 68 СК України про те, що спірна квартира була обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_8, бо вищевказані договори укладалися ОСОБА_8 у період шлюбу з ОСОБА_1 за його згодою та в інтересах їх сім"ї, а також про те, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. При цьому реєстрація права власності на спірну квартиру та отримання на неї свідоцтва про право власності на імя ОСОБА_8 було здійснено відповідно 19.03.2008 року та 27.12.2007 року, тобто раніше сплати ОСОБА_8 грошових коштів на погашення кредиту у розмірі 227 725 грн. 51 коп. по квитанції від 11.06.2008 року.

Матеріалами справи встановлено, що представник відповідача подав до суду заяву про застосування строків, на думку суду вона не підлягає задоволенню, дивлячись на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що 20.05.2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_11 винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва про право власності на ? квартири АДРЕСА_3.

Відповідно до п. п. 228, 230 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами поділ та зміна розміру частки у спадщині проводиться за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, до видачі свідоцтв про право на спадщину. У разі недосягнення згоди поділ відповідно до часток, належних кожному із спадкоємців та зміна розміру часток здійснюється у судовому порядку за судовим рішенням.

Відповідно до тексту зазначеної постанови причиною відмови є неподання правовстановлюючих документів та неподання документів про перебування у шлюбі з померлою ОСОБА_8

Дана обставина підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав може бути визнання права.

Відповідно до розяснень, що містяться в п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику про захист права власності та інших речових прав», виходячи зі змісту ст. ст. 15, 392 ЦК України, потреба у такому способі захисту права власності як визнання права власності позивачем виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Оскільки позови про визнання права власності, що предявлені на підставі ст. 392 ЦК України, повязані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність.

Дивлячись на те, що на позов який розглядається не поширюється правила про позовну давність суд відмовляє у задоволені заяви про застосування строків позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності; вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, керуючись ст. 16, 392 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 60, 61, 63, 68 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212, 214-215, 292, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представників за довіреністю ОСОБА_6, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визнання права власності на ? частки квартири задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частки квартири АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Б. Кулик