Провадження№2/235/283/17
Справа №235/7859/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

03 квітня 2017 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Долгопольської А.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

за участю відповідача ОСОБА_3

за участю представника третьої особи: ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради, КП «Красноармійський центр єдиного замовника» про вселення до житлового приміщення, встановлення порядку користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 звернулась з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради , КП « Красноармійський центр єдиного замовника» про вселення до житлового приміщення, встановлення порядку користування житловим приміщенням. В обґрунтування своєї позовної заяви вказала, що їй ОСОБА_1 , її неповнолітній дочці ОСОБА_6 та відповідачу по справі ОСОБА_3 на праві власності належить по 1/3 частини квартири, що розташована за адресою: Донецька область м. Покровськ, мкр-н Южний, 15/7. Вказана квартира загальною площею з лоджією 49,5 кв.м., загальна площа квартири 43,7 кв.м. та складається з 2-х кімнат житловою площею 26,1 кв.м., у тому числі 1-а кімната 11,6 кв.м., 2-а кімната 14,5 кв.м., кухня площею 6,6 кв.м., вбиральна площею 0,9 кв.м., ванна кімната площею 1,9 кв.м., передпокій площею 6,6 кв.м., шафа площею 1,6 кв.м., також квартира обладнана лоджією 5,8 кв. м.

З липня 2014 року між нею та відповідачем по справі шлюбні відносини припинені, а 08.02.2016 року шлюб розірвано за рішенням суду. З моменту розірвання шлюбних відносин між нею та відповідачем склалися неприязнені стосунки з приводу володіння та користування спірним майном. Відповідач зміни замки , не надає ключів, тому вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Просить вселити її та неповнолітню доньку ОСОБА_5 в квартиру № 7 будинку № 15, що розташований на мкр-ні Южний у м. Покровськ Донецької області; встановити порядок користування житловим приміщенням квартирою № 7 у будинку № 15 мкр-на Южний м. Покровськ Донецької області, передав у її та неповнолітній дочці користування кімнату 2 загальною площею 14,5 кв.м., з лоджією площею 5,8 кв.м., ОСОБА_3 кімнату 1 загальною площею 11,6 кв.м., залишивши у спільному користуванні кухню площею 6,6 кв.м., вбиральню площею 0,9 кв.м., ванну кімнату площею 1,9 кв.м., передпокій площею 6,6 кв.м., шафу площею 1,6 кв.м.; зобовязати ОСОБА_3 не чинити їй та неповнолітній дочці ОСОБА_6 перешкод у користуванні виділеної кімнати, яка обладнана лоджією і підсобними приміщеннями в квартирі № 7 у будинку № 15 на мкр-ні Южний у м. Покровськ Донецької області.

В судовому засіданні позивачка, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини, підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні.

В процесі розгляду справи уточнила свої позовні вимоги, а саме просила вселити її та неповнолітню доньку ОСОБА_6 в квартиру № 7 будинку № 15 мкр-на Южний м. Покровськ Донецької області; встановити порядок користування житловим приміщенням квартирою № 7 у будинку 15 мкр-на Южний м. Покровськ Донецької області, передав у користування ОСОБА_1 та неповнолітній ОСОБА_5 кімнату загальною площею 14,5 кв.м., яка обладнана лоджією площею 5,8 кв.м., ОСОБА_3 кімнату загальною площею 11,6 кв.м., залишивши у спільному користуванні кухню площею 6,6 кв.м., вбиральню площею 0,9 кв.м., ванну кімнату площею 1,9 кв.м., передпокій площею 6,6 кв.м., шафу площею 1,6 кв.м. Копію уточненої позовної заяви отримали учасники процесу, що знайшло своє підтвердження матеріалами справи ( а. с. 70-74).

Представник позивачки в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні.

Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив, що в спірній квартирі проживає разом із жінкою, з якою у нього склалися фактичні шлюбні відносини. Він дійсно змінив замки та не пускає позивачку до квартири, оскільки в червні 2016 році вона разом зі своєю матірю винесла речі з квартири. Він не проти того, щоб в квартиру приходила його донька, проте надавати ключі від житла відмовляється. В подальшому просив справу закінчити слуханням у його відсутність, копію уточненої позовної заяви отримав

( а. с.61,73-74).

Представник третьої особи органу опіки та піклування Покровської міської ради в судове засідання не зявився, поросив справу слухати без участі представника ( а. с. 18)

Представник третьої особи «Красноармійський центр єдиного замовника» в судове засідання не зявився, просив справу слухати без участі представника. ( а.с. 50-51).

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що позивачка є її рідною сестрою . З грудня 2015 року вона разом зі своєю донькою проживає у батьків за адресою: вул. 9 січня,8/25. У квартиру, що розташована за адресою: мкрн Южний, 15/7 вона потрапити не може, оскільки відповідач змінив замки та не пускає її .

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що є подругою позивачки. Рік тому ОСОБА_1 розірвала шлюб з ОСОБА_3, та з моменту припинення шлюбних відносин не може проживати у спірному житлі, оскільки відповідач змінив замки та не пускає її до квартири.

Представник третьої особи орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради в судове засідання не зявився, просили справу слухати без участі представника.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 31.10.1998 року ( а.с.56).

Від сумісного проживання мають неповнолітню ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а. с. 56).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 08.02.2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ( а.с. 58).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками квартири, що розташована за адресою: м. Покровськ, мкр. Южний ( Південний) АДРЕСА_1, кожному з них належить по 1/3 частини квартири ( а. с. 5,6).

Квартира загальною площею з лоджією 49,5 кв. м., загальна площа квартири 43,7 кв. м. та складається з 2-х кімнат житловою площею 26,1 кв. м., у тому числі 1-а кімната 11,6 кв. м., 2-а кімната 14,5 кв. м., кухня площею 6,6 кв. м., вбиральня площею 0,9 кв. м., ванна кімната площею 1,9 кв. м., передпокій площею 6,6 кв. м., шафа площею 1,6 кв. м., також квартира обладнана лоджією 5,8 кв. м. ( а. с. 7-8).

В кватирі значаться зареєстрованими ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ( а. с. 57).

Судом встановлено, що з моменту припинення шлюбних відносин сторони, з грудня 2015 року проживають окремо. Позивачка разом з донькою мешкає у своїх батьків за адресою: вул. 9 січня , 25 в м. Покровськ. Відповідач дійсно чинить перешкоди у позивачці у користуванні житлом, оскільки змінив замки та відмовляється віддавати ключі. Цей факт підтверджено самим відповідачем в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. .ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ч. ч. 1,2 ст. 355, ч.1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб ( співвласників), належить їм на праві спільної власності ( спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

За змістом ст. 364 ЦК України квартира, яка є спільною сумісною чи частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлені позовні вимоги.

Відповідно до п. п. 6,7 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 року якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями ( квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення ( кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

Суд зазначає, що визначення порядку користування квартирою, якщо її неможливо поділити в натурі, є правом співвласника. При цьому не має правового значення те, чи чиняться такому співвласнику перешкоди у користуванні спільним майном.

Відповідно до роз»яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у п. 14 постанови від 22.12.1995 року № 20 « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника ( учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Виходячи з аналізу ст. 358 ЦК України слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку, виходячи із його частки в праві спільної власності на будинок. Разом з тим виділенні у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Встановлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в обєкт самостійної власності кожного з них.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 року № 6-12 цс 13 та відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Вказана квартира загальною площею 49,5 квадратних метри, жилою площею 26,1 квадратних метрии, складається з двох окремих ізольованих кімнат площею 11,6 квадратних метрів, 14,5квадратних метрів.

Згідно розрахунку ідеальних часток кожному співвласнику в квартирі належить (26,1/3) 8,7 кв.м. житлової площі.

Таким чином, враховуючи належні сторонам частки у праві власності на квартиру 7 будинку № 15 на мкр-ні Южний ( Південний) в м. Покровськ Донецької області,, пояснення сторін по справі, а також те, що сторони не можуть дійти згоди щодо користування квартирою, суд приходить до висновку, що позивачці з донькою необхідно виділити у користування кімнату площею 14,5 кв. м. з лоджією 5,8 кв. м., відповідачу кімнату площею 11,6 кв. м. ( а. с. 7).

При виділенні позивачці у користування кімнати площею 14,5 кв. м. з лоджією 5,8 кв. м. права відповідача, в даному випадку, порушені не будуть, оскільки йому виділяється кімната, площа якої є більшою ніж його частка у квартирі.

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема той факт, що судом встановлено факт спричинення з боку відповідача перешкод позивачці у користуванні житлом, суд, виходячи з принципу диспозитивності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_6, до ОСОБА_3 про вселення до житлового приміщення, встановлення порядку користування житловим приміщенням.

Що стосується позовних вимог в частині зобовязання ОСОБА_3 не чинити позивачці та її неповнолітній дитині ОСОБА_6 перешкод у користуванні виділеної кімнати, яка обладнана лоджією та підсобними приміщеннями , то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Оскільки правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем його права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

У звязку з цим вимоги щодо зобовязання ОСОБА_3 не чинити позивачці та її неповнолітній дитині перешкоди у користуванні виділеної кімнати, яка обладнана лоджією і підсобними приміщеннями, задоволенню не підлягають, оскільки заявлені на майбутнє.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 355,356 358 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_5, яка діє від свого імені та неповнолітньої ОСОБА_5, до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради , Красноармійський КП «Красноармійський центр єдиного замовника» про вселення до житлового приміщення, встановлення порядку користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 та неповнолітню доньку ОСОБА_5 в квартиру № 7 будинку № 15 мкр-на Южний у м. Покровськ Донецької області.

Встановити порядок користування житловим приміщенням квартирою № 7 у будинку № 15 мкр-на Южний м. Покровськ Донецької області, виділивши у користування ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, та ОСОБА_6 кімнату площею 14,5 кв. м. з лоджією 5,8 кв. м., ОСОБА_3 кімнату загальною площею 11,6 кв. м. У спільному користуванні залишити кухню площею 6,6 кв. м., вбиральню площею 0,9 кв. м., ванну кімнату площею 1,9 кв. м., передпокій площею 6,6 кв. м., шафу площею 1,6 кв. м.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: