АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 635/2220/14-ц Головуючий суддя І інстанції Караченцев І. В.
Провадження № 22-ц/790/294/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів купівлі-продажу
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.

суддів: Піддубного Р.М, ОСОБА_1,

за участю секретаря - Прологаєвої А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу будинку недійсним (нікчемним), визнання юридично значимих фактів, відновлення порушеного права та стягнення заподіяної майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що на підставі державного акту серії Р1 № 719096 він є власником двох земельних ділянок розташованих за адресою: Харківська область Харківський район с. Ржавець вул. 1-го Травня, 27. В 2007 році він продав ОСОБА_4 жилий будинок розташований за адресою: Харківська область Харківський район с. Ржавець вул. 1-го Травня, 27 без земельної ділянки, так як документи на землю не були готові. Згідно діючого в 2007 р законодавства не заборонялося продажу житлового будинку без земельної ділянки, на якій розташований будинок. 02.10.2010 р. вказаний будинок без земельної ділянки у ОСОБА_4 купив ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_6, а земельна ділянка під вказаним будинком площею 0,0804 га. залишилась у власності позивача ОСОБА_2 16.12.2011 р. ОСОБА_6 продав ОСОБА_3 житловий будинок розташований за адресою: Харківська область Харківський район с. Ржавець вул. 1-го Травня, 27, нотаріально засвідчив договір купівлі-продажу будинку, але, при цьому, неправильно вказав кадастровий номер земельної ділянки на якій розташований цей будинок та порушив право власності позивача ОСОБА_2 на належну йому земельну ділянку на якій розташоване домоволодіння у звязку із чим були порушені і інші, вищевказані права позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Після уточнення позовних вимог ОСОБА_2 остаточно просив визнати договір купівлі-продажу будинку розташованого за адресою: Харківська область Харківський район с. Ржавець вул. 1-го Травня, 27 укладеного 16.12.2011 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_3 недійсним (нікчемним); визнати, що ОСОБА_3 с 2001 р. незаконно зберігає у себе та незаконно користується за його рахунок без достатніх правових підстав належною йому на праві приватної власності земельною ділянкою розташованого за адресою: Харківська область Харківський район с. Ржавець вул. 1-го Травня, 27, а також незаконно користується належними ОСОБА_2 багаторічними насадженнями фруктових дерев та їх плодами, чим заподіює йому майнову шкоду; визнати, що при укладенні 16.12.2011 р. угоди між ОСОБА_6 і ОСОБА_3 з купівлі-продажу житлового будинку розташованого за адресою: Харківська область Харківський район с. Ржавець вул. 1-го Травня, 27 і при складанні нотаріального посвідчення 16.12.2011 р. договору купівлі-продажу будинку розташованого за адресою: Харківська область Харківський район с. Ржавець вул. 1-го Травня, 27 ОСОБА_3 порушені вимоги ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, порушено його право власності на земельну ділянку як третьої сторони, яка не є учасником договору від 16.12.2011 р.; відновити порушене ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку розташовану за адресою: Харківська область Харківський район с. Ржавець вул. 1-го Травня, 27, на якій розташований будинок, придбаний ОСОБА_3, 16.12.2011 р. і зобов'язати ОСОБА_3 з моменту набрання рішенням суду законної сили прибрати з території належної йому земельної ділянки розташованої за адресою: Харківська область Харківський район с. Ржавець вул. 1-го Травня, 27, на якому розташований належний ОСОБА_3 будинок - майданчик для стоянки автомашини і фундамент гаража, прибрати вулики, повністю звільнити земельну ділянку від будь-якого майна, яке належить ОСОБА_3, відновити родючий шар земельної ділянки розташованої за адресою: Харківська область Харківський район с. Ржавець вул. 1-го Травня, 27, на якій розташований будинок, не перешкоджати його проходу на земельну ділянку. Стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача 45000 грн. 00 коп. майнової шкоди та 5000 грн. 00 коп. моральної шкоди, стягнути понесені судові витрати.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 серпня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовлльнити у повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, на недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуального права.

Згідно ст. 303 ЦПК України апеляційний суд в апеляційному порядку перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.07.2002 р. Яковлівською сільською радою Харківського району Харківської області було прийнято рішення № 56 про передачу земельної ділянки у приватну власність, згідно якого ОСОБА_2 у приватну власність було передано земельну ділянку площею 0,182 га. розташовану в селищі Ржавець по вул. 1-го Травня, будинок № 21 для обслуговування житлового будинку з видачею державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 4719096 від 30.07.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №1076.

Відповідно до державного акту на право приватної власності серії Р1 № 719096 на землю виданого 30 липня 2002 р. Головою Яковлівської сільської Ради Харківського району Харківської області ОСОБА_2 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,1825 га. розташована за адресою: Харківська область Харківський район с. Ржавець вул. 1-го Травня, 21, садове товариство «Мрія», землю передано для обслуговування житлового будинку.

21.12.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: Харківська область Харківський район, селище Ржавець, вулиця 1-го Травня, будинок № 27 (колишній № 21), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 2374.

Крім того, між ОСОБА_4 та ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено іпотечний договір № 2909, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 21.12.2007 року за реєстровим № 2378, за яким житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Харківська область Харківський район, селище Ржавець, вулиця 1-го Травня, будинок № 27 (колишній № 21), було передано в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за Кредитним договором № 1320 від 21.12.2007 року, укладеним між ОСОБА_4 (позичальник) та ВАТ «Державний ощадний банк України».

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 своїх зобов'язань за Кредитним договором № 2320 від 21.12.2007 року, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.11.2008 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Ржавець, вулиця 1 - го Травня, № 27 (колишній № 21).

Згідно протоколу 134-02/190/10/а від 02.09.2010 року проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого рухомого майна ОСОБА_6 став переможцем торгів та 02 вересня 2010 року з прилюдних торгів придбав житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Харківська область, Харківський р-н. с. Ржавець. вулиця 1-Травня, будинок № 27 (колишній № 21).

16.12.2011 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8, за реєстровим № 4681, згідно якого він прийняв у власність житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Ржавець, вулиця 1-го Травня, будинок № 27 (колишній № 21).

За змістом п. 12 зазначеного договору, сторони домовились, що право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :03:010:0136, розміром 0,0775 га оформлюється Покупцем відповідно в порядку, передбаченому діючим законодавством.

Вищезазначений договір посвідчувався на підставі Свідоцтва про право власності виданого державним нотаріусом Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області ОСОБА_9 на підставі ОСОБА_1 №1112/9 державного виконавця про реалізацію арештованого майна, який 08.09.2010 року був складений державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_10

ОСОБА_2 наполягає, що зазначення в договорі купівлі-продажу від 16.12.2011 р. кадастрового номеру :03:010:0136 з виправленнями є неправомірним, оскільки спірна земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок за адресою: Харківська область Харківський район с. Ржавець вул. 1-го Травня, 27 площею 0,0804 га має кадастровий номер :03:010:0169, належить йому на праві власності, отже договір купівлі-продажу житлового будинку від 16.12.2011 р. є нікчемним.

Відповідно до ст. 3 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У ч. 1 ст. 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ч. 2ст. 16 ЦК України.

Проте, у відповідності із принципом диспозитивності, визначенимст. 11 ЦПК України, підстави та предмет позову визначає виключно позивач.

ОСОБА_2 вважає порушеним право власності, яке визначено Державним актом серії Р1 № 719096, на земельну ділянку 0,0804 га на якій розташований житловий будинок за адресою: Харківська область Харківський район с. Ржавець вул. 1-го Травня, 27.

Між тим, відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України (у редакції чинній на час укладення договору купівлі-продажу від 21.12.2007 року), яка кореспондується із змістом ст. 120 ЗК України (у редакції станом на 21.12.2007 року), до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України (у редакції чинній на час укладення правочинів від 02.09.2010 року та від 16.12.2011 р.), яка кореспондується із змістом ст. 120 ЗК України (у редакції станом на час виникнення правовідносин ) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Підпунктом «г» пункту 18 постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7, при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК України 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК України, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК України Законом України від 27 квітня 2007 року № 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК України, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, 21.12.2007 року, із придбанням ОСОБА_4 житлового будинку за адресою: Харківська область Харківський район с. Ржавець вул. 1-го Травня, 27, до нього перейшло право власності на ту частину земельної ділянки, належної ОСОБА_2, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

02.09.2010 року, із придбанням вказаного житлового будинку до ОСОБА_6, а 16.12.2011 р. до ОСОБА_3 перейшло право на земельну ділянку, на якій розміщене придбане ним нерухоме майно, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника.

Позивач не довів, що для обслуговування житлового будинку, тобто для підтримки у справному стані його елементів і внутрішньо будинкових систем, заданих параметрів і режимів роботи його конструкцій, обладнання і технічних пристроїв необхідною є земельна ділянка у меншому розмірі, ніж та, що надавалась для цієї мети Яковлівською сільською радою.

Зазначені обставини були предметом розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку.

Так, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2008 року за ОСОБА_3 визнано право власності на земельну ділянку розміром 0,0802 га, яка розташована за адресою: Харківська область Харківський район с. Ржавець вул. 1-го Травня, 27 (колишній 21).

Зазначене судове рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2016 року.

Згідно висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи № 3491 від 16.09.2016 року, яка була проведена в ході розгляду тієї справи, земельна ділянка, що розташована за адресою: Харківська область Харківський район с. Ржавець вул. 1-го Травня, 27 з кадастровим номером :03:010:0169, площею 0,0804 га надавалась та в цілому необхідна відповідно до будівельних, санітарних та протипожежних норм для садибної білянки у сільській місцевосоті для обслуговування та користування садибним житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами, які розташовані на цій земельній ділянці.

Отже, матеріалами справи спростовані доводи ОСОБА_2 про те, що договором купівлі-продажу житлового будинку від 16.12.2011 р. порушені його права, що ОСОБА_3 незаконно зберігає у себе та незаконно користується за його рахунок без достатніх правових підстав належною йому на праві приватної власності земельною ділянкою та багаторічними насадженнями фруктових дерев та їх плодами.

Правильним є висновок суду першої інстанції про те, що багаторічні насадження не можуть розглядатися як окремий обєкт права власності без земельної ділянки, на якій вони розташовані, оскільки є складовою частиною земельної ділянки. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного суду України у справі №6-14цс15, постанова від 25 лютого 2015 року.

Решта позовних вимог ОСОБА_2 є похідними, тому також задоволенню не підлягають.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в цілому.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді Р.М. Піддубний

ОСОБА_1