Справа № 487/6696/16-ц
Провадження № 2/487/653/17
РІШЕННЯ

Іменем України

26.01.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Щербини С.В., при секретарі Шевиряєвій К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ал-Сервіс» про стягнення боргу за договорами позики, -

ВСТАНОВИВ:

23.12.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ал-Сервіс» (далі - ТОВ «Ал-Сервіс) про стягнення боргу за договором позики від 22.09.2015 року у розмірі 320000 грн.

Крім того, 23.12.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ал-Сервіс» (далі- ТОВ «Ал-Сервіс) про стягнення боргу за договором позики від 18.11.2016 року у розмірі 300000 грн.

Також, 23.12.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ал-Сервіс» (далі- ТОВ «Ал-Сервіс) про стягнення боргу за договором позики від 26.10.2016 року у розмірі 330000 грн.

Крім того, 19.01.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ал-Сервіс» (далі- ТОВ «Ал-Сервіс) про стягнення боргу за договором позики від 12.10.2016 року у розмірі 340000 грн.

Ухвалою від 24.01.2017 року вказані вище позови були обєднані в одне провадження.

26.01.2017 року позивач збільшив розмір своїх позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики від 22.09.2015 року із змінами згідно Додатку №1 від 29.09.2015 року у розмірі 116218800 грн.; за договором позики від 12.10.2015 року із змінами згідно Додатку №1 від 19.10.2015 року у розмірі 138886200 грн.; за договором позики від 26.10.2015 року із змінами згідно Додатку №1 від 30.10.2015 року у розмірі 213399200 грн.; за договором позики від 18.11.2015 року із змінами згідно Додатку №1 від 25.11.2015 року у розмірі 242406000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного:

Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 18 вересня 2013 року за наслідками розгляду цивільної справи № 6-63цс13.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України, позичальник забовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі …, що були йому передані позикодавцем), у строк та порядку передбаченому договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобовязані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, 22.09.2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Ал-Сервіс» в особі директора ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 320000 грн., які відповідач зобовязався повернути 22.03.2016 року, що підтверджується оригіналом квитанції до прибуткового касового ордера №145 від 22.09.2015 року,

28.09.2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Ал-Сервіс» в особі директора ОСОБА_2 було укладено Додатко№1 до договору від 22.09.2015 року, за яким позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 25320000 грн., які відповідач зобовязався повернути 22.03.2016 року, що підтверджується оригіналом квитанції до прибуткового касового ордера №156 від 28.09.2015 року

Позивач належним чином виконав умови договору.

Незважаючи на взяті на себе зобов'язання щодо отримання від позивача грошових коштів, відповідач не повернув отримані грошові кошти у строк визначений у договорі позики.

Станом на 25.01.2017 року заборгованість відповідача складає 116218800 грн. з яких: 25320000 грн. основний борг, 12660000 грн. штраф (відповідно до умов п. 6 Договору від 22.09.2015 року), 78238800 грн. неустойка за 309 днів прострочення повернення грошових коштів за договором позики (відповідно до умов п. 6 Договору від 22.09.2015 року).

Крім того, 12.10.2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Ал-Сервіс» в особі директора ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 340000 грн., які відповідач зобовязався повернути 12.04.2016 року, що підтверджується оригіналом квитанції до прибуткового касового ордера №161 від 12.10.2015 року,

19.10.2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Ал-Сервіс»в особі директора ОСОБА_2 було укладено Додатко№1 до договору від 12.10.2015 року, за яким позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 35340000 грн., які відповідач зобовязався повернути 12.04.2016 року, що підтверджується оригіналом квитанції до прибуткового касового ордера №163 від 19.10.2015 року

Позивач належним чином виконав умови договору.

Незважаючи на взяті на себе зобов'язання щодо отримання від позивача грошових коштів, відповідач не повернув отримані грошові кошти у строк визначений у договорі позики.

Станом на 25.01.2017 року заборгованість відповідача складає 138886200 грн. з яких: 35340000 грн. основний борг, 17670000 грн. штраф (відповідно до умов п. 6 Договору від 12.10.2015 року), 101779200 грн. неустойка за 288 днів прострочення повернення грошових коштів за договором позики (відповідно до умов п. 6 Договору від 12.10.2015 року).

Також, 26.10.2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Ал-Сервіс» в особі директора ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 330000 грн., які відповідач зобовязався повернути 26.04.2016 року, що підтверджується оригіналом квитанції до прибуткового касового ордера №165 від 26.10.2015 року.

30.10.2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Ал-Сервіс» в особі директора ОСОБА_2 було укладено Додатко№1 до договору від 26.10.2015 року, за яким позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 50330000 грн., які відповідач зобовязався повернути 26.04.2016 року, що підтверджується оригіналом квитанції до прибуткового касового ордера №167 від 30.10.2015 року

Позивач належним чином виконав умови договору.

Незважаючи на взяті на себе зобов'язання щодо отримання від позивача грошових коштів, відповідач не повернув отримані грошові кошти у строк визначений у договорі позики.

Станом на 25.01.2017 року заборгованість відповідача складає 213399200 грн. з яких: 50330000 грн. основний борг, 25165000 грн. штраф (відповідно до умов п. 6 Договору від 26.10.2015 року), 137904200 грн. неустойка за 274 днів прострочення повернення грошових коштів за договором позики (відповідно до умов п. 6 Договору від 26.10.2015 року).

Крім того, 18.112015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Ал-Сервіс» в особі директора ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 300000 грн., які відповідач зобовязався повернути 18.05.2016 року, що підтверджується оригіналом квитанції до прибуткового касового ордера №169 від 18.11.2015 року,

25.11.2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Ал-Сервіс»в особі директора ОСОБА_2 було укладено Додатко№1 до договору від 18.11.2015 року, за яким позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 60300000 грн., які відповідач зобовязався повернути 18.05.2016 року, що підтверджується оригіналом квитанції до прибуткового касового ордера №172 від 25.11.2015 року

Позивач належним чином виконав умови договору.

Незважаючи на взяті на себе зобов'язання щодо отримання від позивача грошових коштів, відповідач не повернув отримані грошові кошти у строк визначений у договорі позики.

Станом на 25.01.2017 року заборгованість відповідача складає 242406000 грн. з яких: 60300000 грн. основний борг, 30150000 грн. штраф (відповідно до умов п. 6 Договору від 18.112015 року), 151956000 грн. неустойка за 252 днів прострочення повернення грошових коштів за договором позики (відповідно до умов п. 6 Договору від 18.11.2015 року).

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 27560 грн.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ал-Сервіс» про стягнення боргу за договорами позики задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ал-Сервіс» на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 22.09.2015 року із змінами згідно Додатку №1 від 29.09.2015 року у розмірі 116218800 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ал-Сервіс» на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 12.10.2015 року із змінами згідно Додатку №1 від 19.10.2015 року у розмірі 138886200 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ал-Сервіс» на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 26.10.2015 року із змінами згідно Додатку №1 від 30.10.2015 року у розмірі 213399200 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ал-Сервіс» на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 18.11.2015 року із змінами згідно Додатку №1 від 25.11.2015 року у розмірі 242406000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ал-Сервіс" на користь держави судовий збір у розмірі 27560 грн.

Рішення набирає законної сили через десять днів з моменту його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області в строк тау порядок, встановлений ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: С.В. Щербина