РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/17957/15-ц

Провадження № 2/643/164/17

18.01.2017 року Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді : Букреєвої І.А. , при секретарі Саілян Д.В. , за участю представника позивача ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, представників відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4, ОСОБА_5 , відповідача ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малалітньої ОСОБА_8 до ОСОБА_9 ВДВС Харківського міського управління юстиції , Приватного підприємства « Нива-В.Ш.» , Філії № 21 ПП « Нива-В.Ш.», Публічного акціонерного товариства « ПроКредитБанк» , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , третя особа : ОСОБА_11 нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_12»я Валеріївна, третя особа : ОСОБА_13 про скасування результатів прилюдних торгів та витребування майна з чужого незаконного володіння , про визнання договору купівлі-продажу недійсним , визнання право власності на квартиру , -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з заявою , в якої просять суд : прийняти рішення, яким скасувати публічні торги від 11.02.2011 року з реалізації квартири АДРЕСА_1, яка складається з 2-х жилих кімнат, загальною площею 44,5 кв.м., переможцем яких став ПАТ ПроКредит Банк та протокол проведення прилюдних торгів №2110217 від 11.02.2011 року філією №21 ПП НИВА-В.-Ш. м. Харків, що є структурним підрозділом ПП НИВА-В.Ш. м. Київ з реалізації іпотечного майна квартири АДРЕСА_2, яка складається з 2-х жилих кімнат, загальною площею 44,5 кв.м., переможцем яких став ПАТ ПроКредит Банк. Визнати недійсним договір купівлі-продажу ВТК №950918 від 19.08.2013 року квартири АДРЕСА_3, яка складається з 2-х жилих кімнат, загальною площею 44,5 кв.м., укладений між ПАТ ПроКредит Банк та ОСОБА_10, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_14, про що в реєстр за №3442 внесено відповідний запис та договор купівлі продажу між ОСОБА_10 та ОСОБА_6, посвідчений 01 березня 2016 року. Витребувати майно з чужого незаконного володіння у ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, у зв,язку з визнанням виконавчого напису таким, що не підлягав виконанню.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги і просили вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_10 проти позову заперечував з тих підстав, що майно вибуло з володіння ОСОБА_7, за її фактичною згодою, а також відсутність доказів, які б свідчили про недобросовісність ОСОБА_10 при набутті права власності на спірну квартиру, оскільки на момент укладання спірного договору купівлі - продажу у неї не було відомостей, що спірне майно неправомірно належить ПАТ «ПроКредитБанк» вона є добросовісним набувачем та квартира №23, що розташована за адресою: м. Харків, пр-т 50-річчя ВЛКСМ 34-В, не може бути у неї витребувана, в зв'язку з чим просив в позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_9 ВДВС Харківського міського управління юстиції також заперечував проти задоволення позову. Суду пояснила , що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження по виконанню виконавчого напису № 1534, виданого 11.08.2010 року приватним нотаріусом ОСОБА_15 щодо сстягнення з ОСОБА_7 на користь ЗАТ « ПроКредитБанк» суми боргу у розмірі 668 226 грн.70 коп. 28.02.2011 державним виконавцем повернено виконавчий документ стягувачеві, у зв»язку з недостністю коштів заставного майна за рахунок реалізації майна. Що до подальшого виконання надати інформацію немає можливості , оскільки строк зберіганн архівних виконавчих проваджень закінчився.

Відповідач ОСОБА_6 та його представник у судовому засіданні позов не визнали.

Відповідачі ОСОБА_11 підприємство « Нива-В.Ш.» , Філія № 21 ПП « Нива-В.Ш.», Публічне акціонерне товариство « ПроКредит Банк» , третя особа : ОСОБА_11 нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_12»я Валеріївна належним чином повідомлялися про день слухання справи. В судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомляли.

Суд, керуючись вимогами ст.ст.74, ч.4 ст.169 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та 3-ї особи, винести заочне рішення по справі. Представники позивача проти винесення заочного рішення не заперечували.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Між ЗАТ ПроКредит Банк, правонаступником якого на даний час є ПАТ ПроКредит Банк та ОСОБА_16 було укладено рамкову угоду №6440 від 32.11.2007 року на підставі та в межах якої було укладено договір про надання траншу №2.24637/6440 від 22.11.2007 року, відносно до якого було надано кредит в сумі -44 000,00 доларів США зі сплатою 14 % річних строком на 36 місяців.

Відповідно до умов зазначеного договору позичальник зобов»язувався своєчасно погашати кредит та сплачувати інші платежі передбачені договором.

В забезпечення вимог вищезазначених договорів між ЗАТ ПроКредит Банк та ОСОБА_7 було укладено договір іпотеки №6440-ДІ-1 від 22.11.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_14 (третя особа) згідно з яким, ОСОБА_7 передала в іпотеку належну їй на праві власності двокімнатну квартиру, загальною площею 44, 50 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_5 оціночною вартістю 222 200,00 гривень.

У зв,язку з тим, що позичальник своєчасно не виконала покладені на неї рамковою угодою та договором про надання траншу зобов,язань по своєчасному погашенню кредиту та відсотків за його користування, ПАТ ПроКредит Банк 02.08.2010 року звернувся в позасудовому порядку (ст.ЗЗ Закону України Про іпотеку) до приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_14, якою 11.08.2010 року було вчинено виконавчий напис на договорі іпотеки №6440-ДП-1 від 22.11.2007 року та запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_6, який частково задовольняв вимоги банку в сумі 666 426,70 гривень.

На виконання виконавчого напису нотаріуса, що є виконавчим документом, ОСОБА_9 відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції 16.08.2010 року було відкрито виконавче провадження №20910796 та розпочато процедуру реалізації арештованого нерухомого майна через проведення прилюдних торгів.

Зокрема, ОСОБА_9 ВДВС Харківського МУЮ для реалізації арештованого майна було залучено ПП НИВА-В.-Ш.11 лютого 2011 року ОСОБА_11 підприємство НИВА-В.-Ш. на виконання договору гро надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, укладеного з ОСОБА_9 відділом державної виконавчої служби Харківського МУЮ проведено прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить позивачеві ОСОБА_7, предмету потеки. Стартова (початкова) ціна нерухомого майна була встановлена в розмірі 191 475,00 гри.

Переможцем торгів було об,явлено ОСОБА_17, який діяв на підставі довіреності від 29.12.2009 року, виданої ПАТ ПроКредит Банк, який запропонував за виставлений лот стартову ціну - 191 475,00 гривень.

На підставі правочину (свідоцтва про право власності) ПАТ ПроКредит Банк за 198 000, 00 гривень здійснив продаж ОСОБА_18 спірної квартири 19.08.2013 року, що було оформлено договором купівлі-продажу ВТК №950918 та посвідчено приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_19, про що в реєстр за №3442 внесено відповідний запис.

Відповідно до рішення Московського районного суду м. Харкова від 30.05.2014 року , що набрало чинності , суд визнав недійсними публічні торги від 11.02.2011 року з реалізації квартири № 23, по пр. 50 років ВЛКСМ, 34- В в м. Харкові.

А також прийняв рішення про визнання недійсним та скасування протоколу проведення прилюдних торгів № 2110217 від 11.02.2011 року філією № 21 ПП Нива -В.НІ. м. Харків, що є структурним підрозділом ПП Нива -В.Ш. м Київ з реалізації іпотечного майна - квартири №23, по нр.50 років ВЛКСМ, 34-В в м. Харкові, яка складається з 2-х жилих кімнат, загальною площею 44,5 кв. м., переможцем яких став ПАТ ПроКредит Банк.

Визнати недійсним та скасувати акту державного виконавця про реалізацію іпотечного майна від 17.02.2011 року, а саме квартири № 23, по пр. 50 років ВЛКСМ, 34-В в м. Харкові, яка складається з 2-х жилих кімнат, загальною площею 44,5 кв. м.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу ВТК №950918 від 19.08.2013 року квартири № 23, по пр. 50 років ВЛКСМ,34-В в м. Харкові, укладений між ПАТ ПроКредит Банк та ОСОБА_10.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом зазначених правових норм зясуванню підлягають наступні питання: чи вибуло майно з володіння власника або володіння особи, якій воно було передане власником у користування, в силу зазначених обставин, а також чи придбав набувач це майно за відплатним договором і чи не знав та не міг знати про те, що майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати.

При цьому за змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Ураховуючи вимоги статті 10 ЦПК України та виходячи зі змісту статті 388 ЦК України, власник зобовязаний довести, що майно вибуло з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі, а набувач довести, що він придбав майно за відплатною угодою й що він не знав і не міг знати про те, що придбає майно в особи, якій не належить право його відчуження.

Крім того, майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Матеріали справи свідчать, що в розумінні статей 316, 317 ЦК України позивачі не є власниками спірного майна, оскільки втратили право розпоряджатися квартирою № 70 по вул. Олімпійській в м. Харкові. Арештоване державним виконавцем майно, а також майно, яке є предметом застави (іпотеки), не може вважатися таким, що вибуло з володіння боржника поза його волею.

В віндикаційному позові позивачі стверджують , що квартира перейшла у власність «ПроКредит Банк» у зв'язку із реалізацією спірної квартири на прилюдних торгах виконавчого напису нотаріуса, який був вчинений на Договорі іпотеки від 22.11.2007р. укладений між ОСОБА_7 та ПАТ «ПроКредит Банк», в забезпечення вимог банку з угодою від 22.11.2007р. №6440, укладеною між ОСОБА_2

Договір іпотеки від 22.11.2007р. №6440-ДІ-1, укладений між ОСОБА_7 та ПАТ Банк», був підписаний сторонами правочину та посвідчений нотаріусом у відповідності до діючого на той момент законодавства.

Підписання правочину стороною, є погодженням зі всіма його умовами, в частині настання негативних наслідків, у разі неналежного його виконання, а тому, ОСОБА_7, підписуючи договір іпотеки, висловила свою волю що до спірної квартири, у разі невиконання ОСОБА_2 умов рамкової угоди від 22.11.2007 у зв'язку із чим, враховуючи, що позивачами вказано, що ними не виконувались зобов'язання, наявне дійсне волевиявлення на реалізацію спірної квартири.

Крім цього, безпідставними є посилання відповідачів на те, що ОСОБА_10 усвідомлювала, що виконавчий напис нотаріуса не підлягав виконанню. Відповідно до копій судових рішень, наданих позивачами , вбачається, що ОСОБА_10 не брала участі при розгляді цивільної справи , в якій розглядався спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Оспорюваний договір купівлі-продажу був посвідчений нотаріусом відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій на якого покладено обов»язок перевірки можливості укладення правочину та на момент підписання договору, не було підстав, які б свідчили про неправомірність правочину.

Відповідно до частини 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Проте позивачі не довели, факту того , що ОСОБА_10 знала , що виконавчий напис не підлягав виконанню, а натомість фактичні обставини свідчать про протилежне, доводи позивачів про недобросовісність ОСОБА_10 є безпідставними та необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, що майно вибуло з володіння ОСОБА_7, за її фактичною згодою, а також відсутність доказів, які б свідчили про недобросовісність ОСОБА_10 при набутті права власності на спірну квартиру, оскільки на момент укладання спірного договору купівлі- продажу у неї не було відомостей, що спірне майно неправомірно належить ПАТ «ПроКредит Банк» вона є добросовісним набувачем та квартира №23, що розташована за адресою: м. Харків, пр-т 50-річчя ВЛКСМ 34-В.

Відповідно до ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно зі ст.330 ЦК України майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Таким чином, пред'явлення вимог до чергового добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого ст.ст.215, 216 ЦК України, є неналежним способом захисту права позивачки , яка вважає себе власником спірної квартири.

Норма ч.1 ст.216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

Щодо позовних вимог про витребування спірної квартири від ОСОБА_6 в порядку ст.388 ЦК України, суд зазнає наступне.

Стаття 216 ЦК України передбачає загальні наслідки недійсності правочину, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а згідно зі ст.236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача.

За загальним правилом наслідком недійсності угоди є застосування двосторонньої реституції, яка не ставиться в залежність від добросовісності сторін угоди.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Добросовісним повинен вважатися той набувач, який не знав і не повинен був знати, що набуває майно в особи, яка не має права його відчужувати, а недобросовісним володільцем - та особа, яка знала або повинна була знати, що її володіння незаконне.

Оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав у позивачки посилатись на п.3 ч.1ст.388 ЦК України для віндикації майна, так як спірна квартира вибула з володіння позивачки по її волі, оскільки, уклавши договір іпотеки з банком, вона погодилась на можливу реалізацію банком спірної квартири у разі недотримання зобов'язань за кредитним договором по поверненню кредитних коштів. Внаслідок недотримання зобов'язань за кредитним договором з боку позивачки банк реалізував своє право продажу спірної квартири на підставі договору іпотеки.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи икладене, керуючись ст.ст. 4, 8, 10, 11, 15, 60, 61, 79, 88, 209, 213-215, 226 Цивільного процесуального кодексу України,суд -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах себе та малолітньої ОСОБА_8 до ОСОБА_9 ВДВС Харківського міського управління юстиції , Приватного підприємства « Нива-В.Ш.» , Філії № 21 ПП « Нива-В.Ш.», Публічного акціонерного товариства « ПроКредитБанк» , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , третя особа : ОСОБА_11 нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_12»я Валеріївна, третя особа : ОСОБА_13 про скасування результатів прилюдних торгів з реалізації квартири АДРЕСА_7, про визнання договору купівлі-продажу ВТК № 950918 від 19.08.2013 року квартири АДРЕСА_7 між ПАТ « ПроКредитБанк» та ОСОБА_10 недійсним , визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_7 , укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , посвідчений 01 березня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 100 та витребування майна у ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 , визнання права власності за ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_7 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя