Справа № 545/3517/15-ц
Провадження № 2/545/18/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2017 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шелудякова Л.В.,

при секретарях Лабовкіній Г.Г., Ісай М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Полтавська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, усунення від права на спадкування та визнання права на спадкування, зустрічним позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, усунення від права на спадкування та визнання права на спадкування. Посилалась на те, що у червні 2012 року вона познайомилась з ОСОБА_4, з яким з середини жовтня 2012 року вона стала проживати як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. З вказаного часу вони стали вести спільне домашнє господарство. У листопаді 2012 року вона дізналась від ОСОБА_2, що той хворіє на туберкульоз, але до лікарів він звертатись не бажав. Під час їх спільного проживання, ОСОБА_4 влітку 2013 року під час розмови про їх подальші стосунки, запропонував їй зареєструвати шлюб, щоб вона отримала у спадщину належну йому квартиру, оскільки він не бажає залишати її колишній дружині та сину, які відмовились від нього. Після вказаної розмови вона вирішила розірвати шлюб з колишнім чоловіком, а тому звернулась з позовом до суду за місцем реєстрації свого чоловіка і рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 01 серпня 2013 року шлюб між нею та її чоловіком ОСОБА_5 був розірваний, але реєстрація шлюбу з ОСОБА_4 перенесена через незадовільний стан його здоровя. В кінці грудня 2013 року стан здоровя ОСОБА_4 погіршився і він майже перестав виходити на подвіря, практично не міг самостійно ходити та давати собі раду. З вказаного часу вона стала практично єдиною людиною, з якою ОСОБА_4 міг спілкуватись. Крім того вона надавала йому допомогу у побутових умовах, оскільки виключно вона сама здійснювала прибирання у квартирі, приготування їжі, прання одягу та інших речей. Також виключно вона здійснювала матеріальне забезпечення ОСОБА_4, купувала продукти харчування, ліки. В той період до квартири, де вона проживала з ОСОБА_4 часто заходив ОСОБА_6, а іноді інші знайомі ОСОБА_4 Так тривало майже рік, а одного разу, коли у них в гостях був ОСОБА_6, ОСОБА_4 передав їй всі документи на належну йому квартиру та документи про своїх батьків, свій паспорт та пообіцяв все належне йому майно переоформити на неї та зареєструвати з нею шлюб. Разом з тим, стан здоровя ОСОБА_4 не покращувався, і тому в грудні 2014 року, вона викликала лікарів, і ОСОБА_4 був госпіталізований до туберкульозного диспансеру. В лікувальному закладі ОСОБА_4 пробув майже шість місяців, але незважаючи на всі дії лікарів, 28 травня 2015 року він помер від туберкульозу легень. Похованням свого цивільного чоловіка ОСОБА_4 займалася вона при підтримці ОСОБА_6 Із слів ОСОБА_6 їй відомо, що останній повідомив сина ОСОБА_4 ОСОБА_2 про смерть його батька, але останній відмовився надавати матеріальну допомогу та не прийшов на похорон.

Вказала, що після поховання ОСОБА_4, 27 жовтня 2015 року вона звернулась з заявою до Полтавської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини на майно

ОСОБА_4, де дізналася, що ОСОБА_2, якого батько ніколи не цікавив, також 25 вересня 2015 року подав заяву про прийняття спадщини, і за його заявою заведена спадкова справа №544/2015. Вказаний вчинок ОСОБА_2 її обурив, оскільки вона на протязі трьох років жодного разу не бачила у квартири його батька, ОСОБА_4 не бажав навіть вести розмову про сина.

Спадкове майно після смерті ОСОБА_4 складається з квартири АДРЕСА_1 спільно з батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 17 серпня 1993 року відділом приватизації Полтавської експедиції геофізичних досліджень свердловин ДГП «Укргеофізика». Вказана квартира занесена в реєстрову книгу №2 у Полтавському КП «Інвентаризатор» за реєстровим номером №350 від 17 серпня 1993 року і має дві кімнати загальною площею 38,8 кв.м, де 26,0 кв.м житлова площа і у тому числі: одна кімната (5) площею 12,0 кв.м, друга кімната (6) площею 14,0 кв.м, кухні (4) 4,8 кв.м, ванної кімнати (3) площею 2,1 кв.м, вбиральні (2) площею 0,9 кв.м, коридору (1) площею 5,0 кв.м, що вказано в технічному паспорті.

ОСОБА_9 померла 26 червня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ №016858, виданим виконкомом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 29 червня 2005 року, а ОСОБА_8 помер 11 січня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ №024793, виданим виконкомом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 13 січня 2006 року.

Відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України ОСОБА_4 прийняв у спадщину квартиру АДРЕСА_1, оскільки на день смерті батьків, як інших співвласників, постійно проживав та був зареєстрований з вказаними спадкодавцями у вказаній квартирі, і протягом строку, визначеного ст.1270 ЦК України не заявляв про відмову від вказаної спадщини.

Виходячи з того, що з померлим ОСОБА_4 вона проживала як його дружина без реєстрації шлюбу, вона просила встановити факт проживання її ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сімєю як жінки та чоловіка з 13 серпня 2013 року без реєстрації шлюбу по день його смерті (до дня смерті ОСОБА_4) 28 травня 2015 року він помер.

Враховуючи, що син ОСОБА_4 - ОСОБА_2 постійно ухилявся від надання моральної підтримки та матеріальної допомоги своєму батькові при його життя, який із-за тяжкого стану здоровя та похилого віку на протязі більше одного року практично перебував у безпорадному стані і не міг існувати без сторонньої допомоги, яку надавала виключно вона, відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України просила усунути від спадкування за законом на належне ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_1, його сина ОСОБА_2

Також просила визнати за нею право на спадкування у першу чергу на належне спадкодавцю ОСОБА_4 нерухоме майно, а саме вищевказану квартиру.

До початку розгляду справи по суті ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 направив до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що після смерті 28 травня 2015 року його батько ОСОБА_4 відкрилась спадщина, а саме, на квартиру АДРЕСА_2. Полтавською районною державною конторою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з наявністю спору між спадкоємцями та відсутності правовстановлюючого документу. Вказану квартиру його батько отримав у власність із своїми батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а після їх смерті успадкував ту частину квартири, яка належала батькам, оскільки фактично там був зареєстрований та проживав.

Враховуючи вказане, просив визнати за ним, як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4, право власності на квартиру №27, розташовану по вул. Фрунзе, 8 в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримала та просила його задовольнити, зустрічний позов не визнала.

Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом адвокат ОСОБА_10 позовну заяву ОСОБА_1 вважав обґрунтованою, позовні вимоги доведеними, а тому просив її задовольнити. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити у звязку з безпідставністю.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 позов до нього не визнав, а зустрічний позов просив задовольнити.

Представник ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_11 вважала, що позовні вимоги до ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки він не відмовлявся від допомоги батька, останній її у нього не просив. Він є спадкоємцем першої черги, успадкувати майно через нотаріальну контору не має можливості, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно, яке належало його батьку.

Представник третьої особи Полтавської районної державної нотаріальної контори направила до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що 28 травня 2015 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ №296156, виданого виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с.9, 10).

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_2.

Вказана квартира на праві власності належала ОСОБА_4 та його батькам ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло, виданому 17 серпня 1993 року відділом приватизації Полтавської експедиції геофізичних досліджень свердловин ДГП «Укргеофізика». Вказана квартира занесена в реєстрову книгу №2 у Полтавському КП «Інвентаризатор» за реєстровим номером №350 від 17 серпня 1993 року і має дві кімнати загальною площею 38,8 кв.м, де 26,0 кв.м житлова площа і у тому числі: одна кімната (5) площею 12,0 кв.м, друга кімната (6) площею 14,0 кв.м, кухні (4) 4,8 кв.м, ванної кімнати (3) площею 2,1 кв.м, вбиральні (2) площею 0,9 кв.м, коридору (1) площею 5,0 кв.м, щ вказано в технічному паспорті (а.с.20-22).

ОСОБА_9 померла 26 червня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ №016858, виданому виконкомом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 29 червня 2005 року, а ОСОБА_8 помер 11 січня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ №024793, видане виконкомом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 13 січня 2006 року (а.с.18, 19)

Відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України ОСОБА_4 прийняв у спадщину квартиру АДРЕСА_2, оскільки на день смерті батьків, співвласників, постійно проживав та був зареєстрований з вказаними спадкодавцями у вказаній квартирі, і протягом строку, визначеного ст.1270 ЦК України не заявляв про відмову від вказаної спадщини.

Відповідно до свідоцтва про встановленні батьківства серії І-Е №102255 від 23 серпня 1996 року, ОСОБА_4 визнаний батьком ОСОБА_2, 19 липня1996 року народження, про що в книзі реєстрації актів про встановлення батьківства Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 23 серпня 1996 року зроблено запис №6 (а.с.36).

З серпня 2012 року ОСОБА_4 став проживати однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1. У шлюбі на той час ОСОБА_4 не перебував.

ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_5, який рішенням Ленінського районного суду Полтавської області від 01 серпня 2013 року був розірваний (а.с.13).

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 планували зареєструвати шлюб, але його реєстрація перенесена через незадовільний стан здоровя ОСОБА_4

Під час спільного проживання ОСОБА_4 передав ОСОБА_1 всі документи на належну йому квартиру та документи про своїх батьків, свій паспорт та пообіцяв все належне йому майно переоформити на неї та зареєструвати з нею шлюб, але 28 травня 2015 року він помер від туберкульозу легень.

27 жовтня 2015 року вона звернулась з заявою до Полтавської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини на майно ОСОБА_4 (а.с.13).

Також із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до Полтавської районної державної нотаріальної контори 25 вересня 2015 року звернувся ОСОБА_2, син спадкодавця (а.с.14).

Вирішуючи справу в частині позовних вимог ОСОБА_1 щодо встановлення факту проживання однією сімєю як жінки та чоловіка, починаючим з 13 серпня 2013 року, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини.

Судом установлено та не заперечувалось позивачем за первісним позовом ОСОБА_1, що остання проживала із спадкодавцем ОСОБА_4 однією сімєю з 13 серпня 2013 року по день смерті ОСОБА_4 28 травня 2015 року, тобто менше пяти років до часу відкриття спадщини. Померлий ОСОБА_4 заповіту не залишав.

Встановлення факту проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 протягом майже двох років до дня відкриття спадщини не породжує будь-яких юридичних наслідків для ОСОБА_1 в частині виникнення у неї права на прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4

ОСОБА_1. не буде призвана до участі у розподілі спадщини і встановлення даного факту не буде для неї мати юридичне значення.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині встановлення факту проживання однією сімєю як жінки та чоловіка.

Не підлягає задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 що усунення сина спадкодавця ОСОБА_2 від спадкування за законом на належне ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_2 виходячи з наступного.

Статтями 201, 203 СК України встановлено обовязок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними.

Виходячи зі змісту ч.5 ст.1224 ЦК України, суд, при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування, повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім цього, підлягає зясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування

відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність обставин: перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи та звернення спадкодавця по допомогу до цієї особи, ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Однак в судовому засіданні позивач за первісним позовом не навела будь-яких доказів щодо факту ухилення ОСОБА_2 від надання спадкодавцеві ОСОБА_4 допомоги та потребу спадкодавця в такій допомозі, не обґрунтувала перебування спадкодавця саме в безпорадному стані внаслідок тяжкої хвороби або інших обставин.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання за нею право на спадкування у першу чергу на належне спадкодавцю ОСОБА_4 нерухоме майно суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 5.2. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч.1 ст.1259 ЦК), або на підставі рішення суду (ч.2 ст.1259 ЦК).

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на предявлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Як вбачається з вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оскільки, під час судового розгляду справи не знайшов свого підтвердження факт проживання позивача ОСОБА_1 з померлим однією сімєю понад пяти років, і як наслідок позивач не являється спадкоємцем за законом четвертої черги, а позовні вимоги позивача про визнання права на спадкування за законом в першій черзі спадкоємців є похідними від встановлення факту проживання однією сімю, а тому у задоволенні позову в цій частині слід також відмовити.

Вирішуючи зустрічний позов суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема визнання права.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

За змістом ст.392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок.

У випадку відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Зустрічний позов предявлений до ОСОБА_1, яка не є спадкоємцем на майно ОСОБА_4, а тому не є належним відповідачем.

У разі предявлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст.33 ЦПК України).

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Викладене узгоджується зокрема із розясненнями, які дав Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листі від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Позов до належного відповідача, яким у даному випадку мав бути інший спадкоємець, а за його відсутності - територіальна громада в особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, позивачем не предявлено.

У силу вимог ст.33 ЦК України суд позбавлений самостійно визначатися з колом відповідачів, а відповідне клопотання позивачем заявлено не було.

Відтак, суд приходить до висновку що позов предявлений до неналежного відповідача у справі, а до належного відповідача позов не предявлений, що виключає можливість задоволення позову, а відтак позовну заяву слід залишити без задоволення.

Разом із тим, суд вважає за необхідне розяснити позивачу, що він не позбавлений права звернутися до суду з аналогічним позовом до належного відповідача(ів).

ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79-82, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Полтавська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, усунення від права на спадкування та визнання права на спадкування відмовити.

В задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд Полтавської області в десятиденний строк з дня його проголошення, а у разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_12