Справа № 219/7439/2014-ц
Провадження №4-с/219/28/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2017 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря Троян Л.К.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі за текстом ПАТ «Промінвестбанк») в особі представника за довіреністю ОСОБА_3 звернулось до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2, в якій просить: визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 щодо винесення повідомлення № 20.1/53500989/3 від 01 березня 2017 року про повернення виконавчого листа Артемівського міськрайонного суду Донецької області по справі № 219/7439/2014-ц від 17 грудня 2015 року без виконання; зобовязати відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження за виконавчим листом Артемівського міськрайонного суду Донецької області по справі № 219/7439/2014-ц від 17 грудня 2015 року, в якому не вказано дату народження боржника ОСОБА_4.

В обґрунтування скарги представником заявника зазначено, що на підставі заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 червня 2015 року підлягає стягненню в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Єнакієвський мясокомбінат» за кредитним договором про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 10-2008/к від 01 квітня 2008 року з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 48938216,67 гривень та судовий збір в розмірі 6354 гривень. На виконання зазначеного рішення 17 грудня 2015 року видано виконавчий лист, який з заявою № 09-12/758 про примусове виконання рішення від 03 лютого 2017 року ПАТ «Промінвестбанк» стягувачем направлено до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Повідомленням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 № 20.1/53500989/3 від 01 березня 2017 року повернуто зазначений виконавчий лист без виконання через те, що в виконавчому листі не зазначено дату народження боржника, що не відповідає вимогам до виконавчого документа, передбаченим статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження», та є підставою для повернення виконавчого листа без виконання. З вказаним повідомленням заявник не погоджується та вважає його незаконним через те, що на момент видачі виконавчого листа, тобто станом на 17 грудня 2015 року, діяв Закон України «Про виконавче провадження» в редакції від 21 квітня 1999 року, статтею 18 якого передбачено, що зазначення у виконавчому документі даних про дату народження боржника не є обовязковим. У звязку з викладеним, дії державного виконавця щодо повернення виконавчого листа є незаконними, а відповідне повідомлення таким, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав, просив суд її задовольнити на підставах, зазначених у скарзі.

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялась належним чином.

За таких обставин, з урахуванням встановлених статтею 386 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) строків розгляду скарги, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності державного виконавця на підставі пояснень представника заявника та наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Суд, заслухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду та вирішення по суті, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 17 грудня 2015 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області видано виконавчий лист № 219/7439/2014-ц; 2/219/1698/2015 про стягнення в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Єнакієвський мясокомбінат» за кредитним договором про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 10-2008/к від 01 квітня 2008 року з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (пров. Шевченка 12 м. Київ 01001, ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 48938216,67 гривень та судовий збір в розмірі 6354 гривень (а.с. 178).

Вказаний виконавчий лист з заявою про примусове виконання рішення суду від 03 лютого 2017 року направлено до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для примусового виконання (а.с. 143-144).

01 березня 2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу виконавчий лист № 219/7439/2014-ц, виданий 17 грудня 2015 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Єнакієвський мясокомбінат» за кредитним договором про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 10-2008/к від 01 квітня 2008 року з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (пров. Шевченка, буд. 12, м. Київ, 01001, ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 48938216,67 гривень та судовий збір в розмірі 6354 гривень через те, що виконавчий документ, предявлений до виконання, не містить дати народження боржника фізичної особи (а.с. 145-146).

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк предявлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів звязку та адреси електронної пошти. У разі предявлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України.

Так, відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону. У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Наведені у скарзі заявником твердження щодо незаконності дій державного виконавця через те, що державний виконавець повинен був керуватись при примусовому виконанні рішення суду Законом України «Про виконавче провадження» в редакції від 21 квітня 1999 року, оскільки виконавчий лист видавався на момент чинності вказаного закону, суд не приймає до уваги через їх хибність з наступних підстав.

05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, пунктом 7 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення»якого передбачено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Заяву про примусове виконання рішення суду, до якої додано оригінал виконавчого листа Артемівського міськрайонного суду Донецької області по справі № 219/7439/2014-ц від 17 грудня 2015 року, стягувачем надіслано до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 03 лютого 2017 року, тобто на момент чинності Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, отже всі виконавчі дії з виконання вказаного виконавчого листа повинні здійснюватись відповідно до зазначеного закону.

В свою чергу, частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті передбачено, що виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Окрім цього, пунктом 3 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, Законом України «Про виконавче провадження» прямо передбачено право державного виконавця самостійно звернутися до компетентних органів щодо надання інформації, яка необхідна для проведення виконавчих дій.

З оглянутого в судовому засіданні виконавчого листа встановлено, що він відповідає вимогам чинного процесуального законодавства, в ньому в повному обсязі зазначені відомості щодо боржника, які містяться в матеріалах справи, а саме: повне найменування та імя стягувача і боржника, їх місце знаходження і місце проживання, ідентифікаційний код стягувача як юридичної особи і рахунок та ідентифкаційний код боржника. Дата народження боржника не була відома суду, тому не була вказана у виконавчому листі, про що зазначено безпосередньо у виконавчому листі, отже, державний виконавець мав самостійно звернутися до компетентних органів щодо надання інформації, яка необхідна для проведення виконавчих дій.

З цих підстав суд приходить до висновку, що повернення виконавчого документу на цій підставі є необґрунтованим та не відповідає вимогам чинного законодавства.

Враховуючи, що недотримання державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» призвело до порушення прав та законних інтересів стягувача, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги та задовольняє її в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Так, частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. В свою чергу, відповідно до частини 3 вказаної статті, до витрат, повязаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Оскільки наведений у пункті 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» перелік позовних заяв (заяв, скарг, дій), за подання яких до суду або за вчинення яких судом встановлено ставки судового збору, за своїм змістом є вичерпним, справляння судового збору за подання зазначеної скарги не передбачено.

В свою чергу, документального підтвердження витрат, пов'язаних з розглядом скарги, а також розрахунку таких витрат суду сторонами не надано, що дає підставу вважати про відсутність відповідних вимог про відшкодування таких витрат.

З огляду на вищенаведене, керуючись статтями 1, 10, 11, 14, 59, 60, 79, 95, 209, 210, 212, 383-389 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 1, 4, 7, 18, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В :

Задовольнити скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2.

Визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 щодо винесення повідомлення № 20.1/53500989/3 від 01 березня 2017 року про повернення виконавчого листа Артемівського міськрайонного суду Донецької області по справі № 219/7439/2014-ц від 17 грудня 2015 року без виконання.

Зобовязати відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження за виконавчим листом Артемівського міськрайонного суду Донецької області по справі № 219/7439/2014-ц від 17 грудня 2015 року, в якому не вказано дату народження боржника ОСОБА_4.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі осіб, які її оскаржують, апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.С. Конопленко