Справа № 441/666/16 Головуючий у 1 інстанції: Ференц О.І.
Провадження № 22-ц/783/923/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Фейір К.О.,

з участю: ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 17 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Городоцька державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулася із зазначеним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02 жовтня 1997 року померла її мати ОСОБА_7

Останні роки життя ОСОБА_7 була у тяжкому фізичному стані і вона опікувалася нею.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на майно, зокрема земельна ділянка призначена для сільськогосподарського виробництва, що розташована на території с. Суховоля Суховільської сільської ради Городоцького району площею 1,1700 га.

Спадкоємцями за законом першої черги є: вона ОСОБА_4, а також її сестра ОСОБА_6 та брат ОСОБА_2

За життя зазначену земельну ділянку ОСОБА_7 розділила між ними в рівних частинах.

Позивач вважала, що вона прийняла спадщину, так як вступила в управління спадковим майном (в управління земельною ділянкою), але не оформила її.

Згідно рішення Городоцького районного суду Львівської області від 02 лютого 2006 року ОСОБА_2 було визначено додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, однак ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2012 року зазначене рішення суду було скасоване з ухваленням нового рішення про відмову в позові ОСОБА_2 за безпідставністю.

З моменту прийняття рішення Апеляційним судом Львівської області (31 травня 2012 року) і до кінця 2015 року вона перебувала на лікуванні у зв'язку з хірургічним втручанням, тому пропустила строк звернення до суду з поважних причин.

З урахуванням зазначених обставин позивач на підставі ст.267 ЦК України, ст.ст.528, 534, 554 ЦК УРСР просила:

визнати поважними причини пропущення позовної давності;

встановити факт прийняття нею, спадщини після смерті ОСОБА_7, яка померла 02.10.1997 року в с. Суховоля Городоцького району Львівської області, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном (а.с.1-2;108).

Оскаржуваним рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 17 листопада 2016 року позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_4 строк позовної давності.

Встановлено факт прийняття ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщини після смерті ОСОБА_7, яка померла 02.10.1997 року в с. Суховоля Городоцького району Львівської області, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що при задоволенні позову суд повинен встановити ряд обставин, котрі в сукупності підтверджують факт прийняття позивачкою спадщини шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Однак в матеріалах справи такі докази відсутні.

Вважає, що суд необґрунтованим посилання на поважність причин пропуску строку звернення до суду, оскільки з моменту коли ОСОБА_4 дізналася про порушення свого права з ухвали Апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2012 року пройшло більше 4 років. Також зазначає, що з моменту коли позивачка дізналася про порушення свого права і до моменту коли остання попала в лікарню пройшло два роки. Не погоджується з датою, яку суд визначив для обрахунку строку позовної давності.

Просить рішення Городоцького районного суду Львівської області від 17 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а рішення Городоцького районного суду Львівської області від 17 листопада 2016 року скасуванню на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про фактичний вступ ОСОБА_4 в управління та володіння спадковим майном ОСОБА_7 до 2006 року. Зокрема, ОСОБА_4 проживала разом із ОСОБА_7, опікувалася нею до смерті, а після смерті останньої обробляла земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.17 га, яка розташована на території Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області.

З таким висновком суду повністю погодитися не можна, виходячи із наступних підстав.

Згідно ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не замінено заповітом.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР, до спадкоємців першої черги за законом належать діти, дружина і батьки померлого, спадкоємці першої черги за законом успадковують майно померлого в рівних частках.

Відповідно до ч.1,2 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам звертається увага на те, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини).

Згідно п.113 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом міністерства юстиції України №185 від 14 червня 1994 року, яка діяла на момент відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР).

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої ОСОБА_3 народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після оформлення прав на нього.

Таких доказів вступу ОСОБА_4 в управління чи володіння спадковим майном ОСОБА_7 не подано.

Також встановлено, що ОСОБА_4 не подавала в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7

За таких обставин показання свідків - близьких родичів ОСОБА_4, в тому числі відповідача по справі ОСОБА_6, про вступ в управління спадковим майном сестри після смерті ОСОБА_7, за наявності неприязних відносин із відповідачем ОСОБА_2, не можуть братися до уваги.

Відтак, у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення позову.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення, рішення Городоцького районного суду Львівської області від 17 листопада 2016 року скасуванню на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 17 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Городоцька державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном відмовити за безпідставністю вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_8