Номер провадження: 22-ц/785/802/17
Головуючий у першій інстанції Бочаров А. І.
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича В.А.

суддів - Цюри Т.В.

- Сидоренко І.П.

при секретарі - Лопотан В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, ОСОБА_6, про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків та участь у додаткових витратах на дитину, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 листопада 2016 року, -

встановила:

02.03.2016 року ОСОБА_3 особисто та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків та участь у додаткових витратах на дитину, в обґрунтування якого зазначив, що позивачка перебувала в шлюбі з Відповідачем, зареєстрованому 07 серпня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 247.

09 грудня 2013 року вказаний шлюб було розірвано, про що апеляційним судом Одеської області було винесено відповідне рішення за №22-ц/785/8667/13.

Від шлюбу у них з відповідачем є неповнолітня дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дитина перебуває на утриманні Позивача, нею здійснюється піклування про його здоров'я, фізичний та духовний розвиток.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 09 грудня 2013 року по справі №22-ц/785/8667/13 встановлено, що між батьками не має спору щодо проживання дитини з матір'ю. Крім того, 30 серпня 2014 року між сторонами укладено Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків з визначенням місця проживання дитини (надалі - Договір), який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу О.Сватаненко, реєстр №1191.

Згідно п.1.4 Договору, місцем проживання дитини батьки визначили місце фактичного проживання позивачки. У разі зміни місця проживання дитини, мати зобов'язалася попереджувати батька письмово із зазначенням точного місця проживання дитини не пізніше одного місяця з моменту зміни місця проживання.

Відповідно до умов п.п.3.1.1 п.3.1 Договору, батько зобов'язався не чинити перешкоди у виїзді сина для відпочинку за межами України разом з позивачем та зобов'язався надавати необхідні письмові дозволи для виїзду дитини для відпочинку за межі України разом з матір'ю.

Отже, відповідач свої обов'язки визначені Договором не виконує, в утриманні дитини приймає мінімальну участь, яка не відповідає його фактичним можливостям, а також перешкоджає позивачу у здійсненні прав дитини закріплених національним законодавством.

Так, 01 лютого 2016 року позивачкою укладено трудовий контракт з компанією EDITRONIC INTERNATIONAL SRL (intr.Patinoarului 7, Bl. PM 50, Ap.3, sector 3, 030354 Bucharest, Romania, Commercial registration number: J40/5531/1995), який зареєстровано за №26/01.02.2016 в загальному реєстрі обліку найманих працівників, робота за спеціальністю - менеджер по зовнішньоекономічним зв'язкам, із виплатою робітнику заробітної плати в розмірі еквівалентному 940 доларів США, медичним страхуванням робітника та членів його сім'ї (дитини), строком на 3 роки.

Згідно з умовами контракту, робітник зобов'язаний приступити до роботи з 01 квітня 2016 року.

Згідно пункту F трудового контракту, до посадових обов'язків позивача належить: координація співробітництва з закордонними постачальниками з Італії, Германії, Франції та Польщі щодо заказів доставок та оплати, а також при необхідності відшкодування протягом гарантійного періоду; координація та облік клієнтів з Румунії та Республіки Молдова; розповсюдження інформації з метою знаходження нових клієнтів та дестриб'ютерів на інших закордонних ринках; відрядження до країн, яки є членами Європейського Союзу (Італія, Франція, Іспанія, Греція, Швейцярія, Угорщина, Болгарія, Польща, Голландія, Німеччина, Швеція та Португалія), а також в Україні, Росії та республіці Молдова з метою знаходження нових постачальників та потенційних клієнтів; відвідування спеціалізованих медичних виставок в країнах, які є членами Європейського Союзу, Дубаї, США, Україна, Республіка Молдова та Росія.

За умовами Додатку № 1 до особового трудового договору, внесено уточнення до пункту F, та передбачено: відрядження до країн, які є членами Європейського Союзу (Норвегія, Фінляндія, Данія, Бельгія, Великобританія, Ірландія, Чехія, Словаччина, Австрія, Болгарія, Мальта, Хорватія, Чорногорія, Словенія та Кіпр), а також до інших країн за межами Європейського Союзу таких як Швейцарія, США, Канада, Австралія, Нова Зеландія, Казахстан, Гонконг, Китай, Японія, Таїланд, Бразилія, Мексика, Аргентина, Венесуела, Чилі, Мальдіви, Кайманові Острови, Сейшели, В'єтнам, Південна Корея, Ізраїль, Індонезія, Куба, Маврикій, Саудівська Аравія, Кувейт, Туреччина, Марокко, Алжир, Єгипет, Індія, Вірменія, Грузія, та Балтійські країни (Естонія, Литва, Латвія) з метою знаходження нових постачальників та потенційних клієнтів, а також для відвідування спеціалізованих медичних виставок. Відповідач категорично відмовляється надати дозвіл на виїзд сина за межи України в зв'язку із тимчасовою зміною місця проживання матері - на строк її роботи по контракту в Румунії, протягом якого передбачаються відрядження у вищезазначені країни, що можуть здійснюватися разом із дитиною.

Позивачка наголошувала на тому, що робота за межами України є для неї єдиним джерелом доходів, тому позбавлення можливості заробітку за кордоном поставить її з сином в скрутне матеріальне становище. Отримувати дохід в розмірі, необхідному для утримання дитини в неї є можливість тільки за кордоном. Разом з тим, син залишився проживати з матір'ю, а перебуваючи тривалого часу за кордоном без дитини, вона буде позбавлена можливості належним чином виконувати свої обов'язки. При цьому, батько дитини має можливість відвідувати його за новим місцем проживання, тому що регулярно виїжджає за межі України, зокрема у держави Євросоюзу, в зв'язку із своєю роботою. У такий спосіб, батько штучно погіршує умови проживання сина, та порушує Договір й свої батьківські обов'язки.

Вважала, що така позиція батька, шкодить інтересам дитини та ні в якому разі не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку. Водночас, до вищенаведених обставин вважає за необхідне додати, що відповідач неналежним чином виконує покладений на нього обов'язок по утриманню свого малолітнього сина. Як відомо, у зв'язку із нестабільною ситуацією в країні, віднедавна відбулося значне подорожчання цін на продукти харчування, ліки, комунальні послуги та інші витрати населення. Через ці обставини витрати на утримання їх з відповідачем сина значно зросли, і виникла необхідність у додатковому забезпеченні дитини.

Позивачка вважала за необхідне зобов'язати відповідача взяти участь у додаткових витратах на дитину та стягнути з нього грошові кошти у розмірі 10 000 грн. щомісячно.

На підставі вище викладеного, з посиланням на ст.ст.150, 155, 185 СК України, ст.ст.1, 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», пп.2 п.4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», просить суд дозволити тимчасовий виїзд з України, строком на 3 (три) роки з моменту набрання рішенням законної сили, неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу його батька ОСОБА_5 у супроводі матері ОСОБА_3 - до Румунії та країн, які є членами Європейського Союзу (Італія, Франція, Іспанія, Греція, Швейцарія, Угорщина, Болгарія, Польща, Голландія, Німеччина, Швеція, Португалія Норвегія, Фінляндія, Данія, Бельгія, Великобританія, Ірландія, Чехія, Словаччина, Австрія, Болгарія, Мальта, Хорватія, Чорногорія, Словенія, Кіпр), та до країн за межами Європейського Союзу (Швейцарія, США, Канада, Австралія, Нова Зеландія, Казахстан, Гонконг, Китай, Японія, Таїланд, Бразилія, Мексика, Аргентина, Венесуела, Чилі, Мальдіви, Кайманові Острови, Сейшели, В'єтнам, Південна Корея, Ізраїль, Індонезія, Куба, Маврикій, Саудівська Аравія, Кувейт, Туреччина, Марокко, Алжир, Єгипет, Індія, Вірменія, Грузія, Дубаї, Республіка Молдова, Росія, та Балтійські країни (Естонія, Литва, Латвія)); надати дозвіл на оформлення всіх пов'язаних із перетинанням державного кордону України документів, для тимчасового виїзду, строком на 3 (три) роки з моменту набрання рішенням законної сили, з України неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу його батька ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1), - до Румунії та країн, які є членами Європейського Союзу (Італія, Франція, Іспанія, Греція, Швейцарія, Угорщина, Болгарія, Польща, Голландія, Німеччина, Швеція, Португалія Норвегія, Фінляндія, Данія, Бельгія, Великобританія, Ірландія, Чехія, Словаччина, Австрія, Болгарія, Мальта, Хорватія, Чорногорія, Словенія, Кіпр), та до країн за межами Європейського Союзу (Швейцарія, США, Канада, Австралія, Нова Зеландія, Казахстан, Гонконг, Китай, Японія, Таїланд, Бразилія, Мексика, Аргентина, Венесуела, Чилі, Мальдіви, Кайманові Острови, Сейшели, В'єтнам, Південна Корея, Ізраїль, Індонезія, Куба, Маврикій, Саудівська Аравія, Кувейт, Туреччина, Марокко, Алжир, Єгипет, Індія, Вірменія, Грузія, Дубаї, Республіка Молдова, Росія, та Балтійські країни (Естонія, Литва, Латвія)); стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 грн.

щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

Ухвалою суду від 06 червня 2016 року у справу залучена ОСОБА_6 - бабуся дитини та мати ОСОБА_5, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Представник позивача адвокат Доніна Л.А. в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви ОСОБА_3, та просила задовольнити їх повністю.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_10 заперечував проти задоволення позову, вважаючи його необґрунтованим та таким, що спрямований на звуження батьківських прав відповідача.

Вважав, що позовні вимоги суперечать умовам Договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків з визначенням місця проживання дитини від 30 серпня 2014 року, який в установленому порядку не розривався та не змінювався, оскільки виїзд дитини на тривалий час унеможливить спілкування дитини з батьком та бабусею у передбаченому договором порядку.

Крім того, позовні вимоги суперечать рішенню апеляційного суду від 03 липня 2014 року у справі №22-ц/785/4412/14, яке є чинним та в установленому порядку не змінювалося, та відповідно до якого визначено участь батька ОСОБА_5 у вихованні сина ОСОБА_4, у такий спосіб: - щотижневі побачення в середу з 16.00 години до 20.00 години з перебуванням дитини за місцем проживання батька; - щотижневі побачення в суботу з 12.00 години до 12.00 години неділі з перебуванням дитини за місцем проживання батька; - спільний відпочинок з дитиною на період не менше 7 діб двічі на рік на час відпустки батька, в тому числі з виїздом на відпочинок за кордон.

Також апеляційним судом визначено участь бабусі ОСОБА_6 у вихованні внука ОСОБА_4, у такий спосіб: - щотижневі побачення у вівторок, четвер та неділю у визначений рішенням час. Якщо позивачка бажає виїхати за кордон, то місцем проживання дитини має бути визначено місце проживання батька, якій бажає цього та в змозі забезпечити належне утримання та виховання дитини. Мета, з якою позивач просить надати дозвіл на виїзд за кордон на тривалий термін, не відповідає інтересам дитини.

Наданий «Особовий трудовий договір» на думку представника відповідача, є фіктивним, а керівник фірми-роботодавця є людиною, яка підтримує інтимні стосунки з позивачкою. ОСОБА_5 сплачує аліменти в розмірі 4 000 грн. на місяць. Крім сплати аліментів добровільно несе інші витрати на утримання дитини, а саме: витрати на лікування, придбання одягу, оплата індивідуальних занять педагога з дитиною. Ним постійно, з народження дитини та по теперішній час оплачується медичне страхування дитини та матері в медичному центрі «Інто-Сана». Три дні на тиждень дитина знаходиться з батьком або його матір'ю, які на цей час повністю забезпечують дитину харчуванням, одягом, та іншим необхідним для повноцінного життя дитини. Мати відповідача - ОСОБА_6 опікується додатковими заняттями Нікіти та його дозвіллям. При цьому сама позивачка не обмежує себе в витратах, в тому числі на відпочинок за межами України.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області Назарава Т.В. в судовому засіданні вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Третя особа - ОСОБА_6, заперечувала проти задоволення позову, наполягаючи на тому, що ОСОБА_3 намагається позбавити її прав на спілкування з онуком у спосіб визначений рішенням апеляційного суду від 03 липня 2014 року. Внук звик до участі бабусі в його вихованні та утриманні, розлучення спричинить для нього страждання, та не відповідає його інтересам. Вважає, що позивачка може їхати куди завгодно, а сина повинна залишити бабусі та батьку, яки спроможні забезпечити дитину всім необхідним.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 листопада 2016 року позов задоволений частково.

Наданий дозвіл на тимчасовий виїзд з України, строком на 3 (три) роки з моменту набрання рішенням законної сили, неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, без згоди та супроводу його батька ОСОБА_5 у супроводі матері ОСОБА_3 до Румунії та країн, які є членами Європейського Союзу (Італія, Франція, Іспанія, Греція, Швейцарія, Угорщина, Болгарія, Польща, Голландія, Німеччина, Швеція, Португалія Норвегія, Фінляндія, Данія, Бельгія, Великобританія, Ірландія, Чехія, Словаччина, Австрія, Болгарія, Мальта, Хорватія, Чорногорія, Словенія, Кіпр), та до країн за межами Європейського Союзу (Швейцарія, США, Канада, Австралія, Нова Зеландія, Казахстан, Гонконг, Китай, Японія, Таїланд, Бразилія, Мексика, Аргентина, Венесуела, Чилі, Мальдіви, Кайманові Острови, Сейшели, В'єтнам, Південна Корея, Ізраїль, Індонезія, Куба, Маврикій, Саудівська Аравія, Кувейт, Туреччина, Марокко, Алжир, Єгипет, Індія, Вірменія, Грузія, Дубаї, Республіка Молдова, Росія, та Балтійські країни (Естонія, Литва, Латвія)).

Наданий дозвіл на оформлення всіх пов'язаних із перетинанням державного кордону України документів, для тимчасового виїзду, строком на 3 (три) роки з моменту набрання рішенням законної сили, з України неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, без згоди та супроводу його батька ОСОБА_5 до Румунії та країн, які є членами Європейського Союзу (Італія, Франція, Іспанія, Греція, Швейцарія, Угорщина, Болгарія, Польща, Голландія, Німеччина, Швеція, Португалія Норвегія, Фінляндія, Данія, Бельгія, Великобританія, Ірландія, Чехія, Словаччина, Австрія, Болгарія, Мальта, Хорватія, Чорногорія, Словенія, Кіпр), та до країн за межами Європейського Союзу (Швейцарія, США, Канада, Австралія, Нова Зеландія, Казахстан, Гонконг, Китай, Японія, Таїланд, Бразилія, Мексика, Аргентина, Венесуела, Чилі, Мальдіви, Кайманові Острови, Сейшели, В'єтнам, Південна Корея, Ізраїль, Індонезія, Куба, Маврикій, Саудівська Аравія, Кувейт, Туреччина, Марокко, Алжир, Єгипет, Індія, Вірменія, Грузія, Дубаї, Республіка Молдова, Росія, та Балтійські країни (Естонія, Литва, Латвія)).

В задоволенні позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 додаткових витрати на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 1 102,40 грн.

Не погодившись з цим рішенням ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 листопада 2016 року в частині надання дозволу на виїзд дитини та оформлення документів на виїзд без згоди батька та ухвалити нове рішення , яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межax доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином колегія суддів перевіряє законність рішення суду першої інстанції тільки в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Судом встановлено, що ОСОБА_3, перебувала у шлюбі із ОСОБА_5, який зареєстровано 07 серпня 2004 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис за №247, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2 від 06 червня 2013 року.

27 квітня 2010 року, під час перебування у шлюбу, у сторін народився син - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 06 травня 2010 року.

Шлюб розірвано рішенням апеляційного суду Одеської області від 09 грудня 2013 року по справі №22-ц/785/8667/13, малолітній син залишився проживати за місцем проживання позивачки та перебуває на її утриманні.

З наданого позивачкою трудового контракту вбачається, що вона 01 лютого 2016 року уклала трудовий контракт строком на 3 роки з компанією EDITRONIC INTERNATIONAL SRL (intr.Patinoarului 7, Bl. PM 50, Ap.3, sector 3, 030354 Bucharest, Romania, Commercial registration number: J40/5531/1995), який зареєстровано за №26/01.02.2016 в загальному реєстрі обліку найманих працівників, робота за спеціальністю - менеджер по зовнішньоекономічним зв'язкам, із виплатою робітнику заробітної плати в розмірі еквівалентному 940 доларів США, медичним страхуванням робітника та членів його сім'ї (дитини), наданням самостійного житла.

Позивачка бажає виконувати умови трудового контракту на протязі строку його дії, тому існує необхідність виїзду в Румунію, куди на тимчасове місце проживання має намір вивезти малолітнього сина, але відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, відповідачем не наведено.

Згідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У відповідності до абз. 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон, може бути дозволено на підставі рішення суду.

Аналогічне положення міститься у пункті 4-2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, про те, що виїзд громадян України, які не досягли 16-річного віку здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно із п.1 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

У відповідності до ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

При постановленні рішення щодо надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу батька суд повинен зазначити в рішенні назву держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Як визнав суд у позивачки відсутні гарантії отримання згоди від відповідача у вигляді оформленої нотаріально заяви про надання згоди на виїзд дитини за кордон.

Відповідач діями, що спрямовані на ухилення у наданні дозволу на тимчасовий виїзд за дитини кордон, безпідставно зловживає своїми правами та діє всупереч інтересам дитини.

Наявність трудового контракту з конкретним строком дії, переліку країн, в які можливі відрядження позивачки за цим трудовим контрактом, суд першої інстанції вважав свідчать про той факт, що є усі правові підстави для задоволення позовних вимог у цієї частині.

На підставі наведеного суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку наявні усі передбачені законом підстави для: надання дозволу на оформлення всіх пов'язаних із перетинанням державного кордону України документів, для тимчасового виїзду та надання дозволу тимчасовий виїзд, строком на 3 (три) роки з моменту набрання рішенням законної сили, з України неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, без згоди та супроводу його батька ОСОБА_5.

У свою чергу, суд першої інстанції вважав безпідставними, необґрунтованими і не може прийняти до уваги посилання відповідача на порушення його прав, як батька на участь у вихованні дитини.

Однак, судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції дійшов таких висновків неповно з'ясувавши обставини по справі та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 03.07.2014 року зобов'язано ОСОБА_3 не перешкоджати батькові ОСОБА_5, бабусі ОСОБА_6 в спілкуванні з дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5. та визначено участь батька у вихованні дитини шляхом щотижневого побачення в середу з 16.00 до 20.00 з перебуванням дитини за місцем проживання батька, щотижневого побачення в суботу з 12.00 до 12.00 години неділі з перебуванням дитини за місцем проживання батька, спільний відпочинок з дитиною на період не менше 7 діб двічі на рік на час відпустки батька. А також визначено участь бабусі ОСОБА_11 у вихованні дитини шляхом щотижневого побачення у вівторок, четвер та неділю у визначений рішення час.

Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до п. п. 3, 4 Правил перетинання державного кордону України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.02.1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного

віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Тобто, в даному випадку для в'їзду за кордон позивачці з малолітніми дітьми необхідна нотаріально посвідчена згода відповідача, як батька неповнолітніх дітей, або рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач заперечував проти виїзду його малолітної дитини за кордон і не надавав згоди на це в установленому законом порядку, посилаючись на те, що будуть порушені його права як батька, щодо спілкування з дітьми, участі у вихованні дітини та порушені інтереси та права дитини, вказуючи, що позивачка перешкоджає йому в спілкуванні з дитиною та участі в його вихованні, в зв'язку з чим він звернувся з відповідним позовом до суду, що підтверджується рішенням апеляційного суду Одеської області.

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК України).

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України).

Згідно ст. 18 Конвенції «Про права дитини», яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до вищезазначених норм чинного законодавства та вимог Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» судом можливо ухвалення рішення на разовий виїзд без згоди батька, не позбавленого батьківських прав та, що надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на виїзд дітей за кордон без згоди батька суперечить вищевказаним нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дітей.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст. 18 Конвенції «Про права дитини»).

За таких обставин, судова колегія вважає, що позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенні, оскільки порушують права відповідача на спілкування з дитиною, та перешкоджають виконання відповідачем своїх обов'язків щодо участі у вихованні дитини, а також порушують і права дитини, щодо перебування зі своїми батьками в період визначений судом апеляційної інстанції, адже діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою (ст. 142 СК України).

Таким чином, на підставі наведеного, судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача, і вважає, що рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 листопада 2016 року необхідно скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 листопада 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.А. Станкевич

Судді: І.П. Сидоренко

Т.В. Цюра