УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в місті Києві в особі старшого слідчого слідчого управління в місті Києві Національної поліції України Мельника Яківа Володимировича, треті особи: Перша Київська державна нотаріальна контора, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про звільнення квартири з-під арешту, усунення перешкод у здійсненні права власності на майно за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції України в м. Києві в особі старшого слідчого слідчого управління в м. Києві Національної поліції України Мельника Я.В., треті особи: Перша Київська державна нотаріальна контора, Управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві, про звільнення квартири з-під арешту, усунення перешкод у здійсненні права власності на майно.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року у відкритті провадження у справі відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права.

Зазначав, що твердження суду про те, що накладення арешту майно було вчинено на в рамках кримінальної справи, яка знаходиться в суді, а відтак позивач не позбавлений можливості в рамках кримінального провадження ініціювати питання про скасування арешту майна є помилковим.

Вказував, що на даний час судом розглядається тільки обвинувальний акт, тобто проводиться підготовча стадія процесу, а не судовий розгляд кримінального провадження.

Наголошував, що позбавлений можливості звернутися з клопотанням про зняття арешту, оскільки арешт був накладений за правилами не чинного на сьогоднішній день КПК України, а досудове розслідування вже закінчено.

Посилаючись на викладене, просив скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року та направити справу до суду першої інстанції.

Справа № 753/147/17
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4193/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Комаревцева Л.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
В судовому засіданні представник позивача просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити з огляду на її безпідставність.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме позовної заяви ОСОБА_1, 11.12.2008 слідчим в ОВС СУ ГУ МВС в м. Києві Мельником Я.В. винесено постанову у кримінальній справі №60-3006 про накладення арешту на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності позивачу.

Також з позовної заяви вбачається, що на даний час триває розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_5

Звертаючись із позовом до суду, позивач вважав, що способом захисту порушеного права у даному випадку є звернення із цивільним позовом, оскільки арешт квартири здійснювався в рамках КПК України 1960 року, який на даний момент не є чинним.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що арешт на майно позивача було накладено в рамках кримінальної справи в порядку кримінального судочинства.

Колегія суддів не може погодитися з даним висновком суду з огляду на наступне.

За змістом ст. HYPERLINK "http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1772/ed_2016_10_19/pravo1/T041618.html?pravo=1"15 ЦПК HYPERLINK "http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1772/ed_2016_10_19/pravo1/T041618.html?pravo=1"України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 HYPERLINK "http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3759/ed_2016_12_21/pravo1/T124651.html?pravo=1"КримінальногоHYPERLINK "http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3759/ed_2016_12_21/pravo1/T124651.html?pravo=1" HYPERLINK "http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3759/ed_2016_12_21/pravo1/T124651.html?pravo=1"процесуальногоHYPERLINK "http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3759/ed_2016_12_21/pravo1/T124651.html?pravo=1" кодексу HYPERLINK "http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3759/ed_2016_12_21/pravo1/T124651.html?pravo=1"України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI "Перехідні положення" КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно правової позиції Верховного Суду України,викладеної в постанові від 15 травня 2013 року, вимоги особи, що грунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаться за правилами, установленимим для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбачениому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.

Таким чином, право власності особи на майно, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту в рамках законодавства про захист права власності.

Суд першоїї інстанції вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року скасувати, питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: