Справа № 347/2313/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді: Сабадаха Б.В.,

секретаря: Удудяк І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зареєстрованого 28.08.2014 року у виконавчому комітеті Уторопської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, за актовим записом № 3.

В судове засідання позивач не з"явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав.

Із позовних вимог вбачається, що шлюб було зареєстровано 28.08.2014 року. Від даного шлюбу народилася донька: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачкою не склалося, причина в тому, що вони не зійшлися характерами, постійно сварилися без всяких на те причин. Втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. З причин взаємного непорозуміння подальше спільне проживання, примирення та збереження шлюбу неможливі та суперечать їхнім інтересам та інтересам дитини. Просить позов задоволити.

Відповідачка, ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позов визнає.

Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підставними і такими, що підлягають до задоволення за наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 28.08.2014 року у виконавчому комітеті Уторопської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6).

Відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с.5), в сторін, за час перебування в шлюбі, народилася донька: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначені в позовній заяві обставини свідчать про те, що надії на збереження сімї немає ніякої, шлюб між ними носить формальний характер. Підстав для примирення чи збереження сім"ї суд не вбачає.

Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11, охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З урахуванням того, що позов подано одним із подружжя, а саме ОСОБА_1 продовжувати подальше спільне подружнє життя позивач з відповідачкою не бажає, а тому суд вважає, що в інтересах сторін, позов слід задовольнити.

Неповнолітню доньку: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - слід залишити на виховання та проживання при матері, ОСОБА_2

Відповідно до ч.4 ст174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 56, 104, 110, 112, 161 СК України, п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 та керуючись ст.ст. 10, 11, 174, 197, 213-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що зареєстрований 28.08.2014 року у виконавчому комітеті Уторопської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3,- розірвати.

Неповнолітню доньку: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. - залишити на виховання та проживання із матір"ю ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Б.В. Сабадах