Справа № 168/3/17
Провадження № 2/168/39/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Назарука О.В.,

секретар судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Стара Вижівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Синівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2017 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до Синівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Палія, 13 в с.Синове Старовижівського району Волинської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 березня 2016 року померла її мати ОСОБА_4. За життя вона склала заповіт, за яким все належне їй майно заповіла в рівних частинах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Заповіт був посвідчений виконавчим комітетом Синівської сільської ради Старовижівського району і за життя спадкодавця не змінювався та не відмінявся. Позивач вказує, що їй було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок.

Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 31 січня 2017 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_3.

Позивач в судове засідання не зявилась, представник позивача подав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Синівська сільська рада просить розглядати справу за відсутності її представника, позов визнає.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Судом, з матеріалів справи та наданої в судове засідання державним нотаріусом спадкової справи за № 141/2016, заведеної після смерті ОСОБА_4, яка померла 26 березня 2016 року, встановлені наступні обставини.

Спадкодавець ОСОБА_4 померла 26 березня 2016 року (арк. справи 8). За життя остання склала заповіт, який був посвідчений виконавчим комітетом Синівської сільської ради Старовижівського району 06 червня 2013 року, та все своє майно заповіла в рівних частинах дітям: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (арк. справи 39). Відповідно до заяви, яка міститься в матеріалах спадкової справи та поданої до нотаріуса в шестимісячний строк, позивач прийняла спадщину (арк. справи 38). Інший спадкоємець спадщину в передбаченому законом порядку не прийняла, від належної їй частки у спадковому майні відмовились (арк. справи 14).

Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Палія, 13 в с.Синове Старовижівського району Волинської області, через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що державним нотаріусом винесена відповідна постанова (а.с. 22).

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Довідкою, виданою виконавчим комітетом Синівської сільської ради Старовижівського району від 10 січня 2017 року № 9/02-07, підтверджується право спадкодавця ОСОБА_4 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Палія, 13 в с.Синове Старовижівського району Волинської області (арк. справи 42).

Відповідачі позов визнають повністю, що підтверджується поданими до суду відповідними заявами (арк. справи 44,45). Дані обставини, в силу вимог статті 174 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами входить до складу спадщини, на яку у позивачки виникло право після смерті спадкодавця ОСОБА_4 (в силу вимог статті 1218 ЦК України), а тому у є всі законні підстави для визнання за нею права власності на це майно в порядку спадкування за заповітом.

Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачкою ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Палія, 13 в с.Синове Старовижівського району Волинської області, що залишилося після смерті ОСОБА_4, яка померла 26 березня 2016 року.

Керуючись ст.ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 197, 208, 212, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, що знаходяться по вул. Палія, 13 в с.Синове Старовижівського району Волинської області.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_5