РІШЕННЯ

іменем України

"30" березня 2017 р. 145/559/16-ц

2/145/22/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

при секретарі Мигдальській Н.М.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відновлення становища, яке існувало раніше, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Гніванська міська рада,

встановив:

ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що їй на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями в м. Гнівань Тиврівського району, вул. Красіна (Подільська), 44, який розташований на земельній ділянці площею 0.0464 га з кадастровим № :01:005:0091.

Суміжна земельна ділянка, яка розташована за адресою м. Гнівань, вул. Красіна, 42 перебуває у власності відповідача ОСОБА_6

Між їхніми земельними ділянками були облаштовані межові знаки у вигляді дерев'яного паркану. На даний час відповідач паркан зняла та облаштовує огорожу, під яку заклала бетонний фундамент.

Закладаючи фундамент під нову огорожу, відповідач порушила межу між їх земельними ділянками, відступивши в сторону її земельної ділянки 0.54 м. Вона намагалася вирішити спір в досудовому порядку. Вона зверталася до відповідачки з проханням облаштовувати огорожу на тому самому місці, де стояв старий паркан, що відповідає фактичному користуванню їх земельними ділянками та даним земельно-кадастрової документації, на підставі якої виготовлявся її державний акт, однак її прохання ігнорувалися.

При виготовленні технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують її право власності на земельну ділянку складався протокол погодження та закріплення меж земельної ділянки від 25.02.2011р. В протоколі зазначено, що відповідач з існуючими межами згідна, про що розписалася.

На сьогодні відповідачкою облаштовується огорожа, що не відповідає межовим знакам, які існували на момент виготовлення технічної документації. На відстані в 1,5 м. розташований її житловий будинок. Встановлення відповідачем огорожі на закладеному нею фундаменті, перешкоджатиме їй в обслуговуванні її житлового будинку.

Комісією міської ради рекомендовано встановити огорожу у відповідності до меж винесених згідно правовстановлюючих документів. Відповідачка ігнорує рекомендації комісії міської ради.

Оскільки відповідач навмисно порушує норми добросусідства та добровільно не бажає відновити межовий знак у вигляді паркану згідно межі, яка була до порушення, вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Просить зобов'язати ОСОБА_5 відновити межу між земельними ділянками, розташованими по вул. Подільська, 42 та Подільська, 44 в м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, які існували до порушення, згідно земельно-кадастрової документації та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 086731 від 27.12.2011 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві. Пояснила, що позивачка на належну їй земельну ділянку по вул. Подільській, 44 (бувша Красіна) виготовила технічну документацію 22.03.2011 року. Підпис в акті погодження меж, як сусідній землекористувач, зробила мати ОСОБА_5 - ОСОБА_7, яка постійно проживала по Подільській, 42 (бувша Красіна). Позивачка отримала державний акт на належну їй земельну ділянку, який на даний час чинний і ніким не оспорюється. Власником суміжної земельної ділянки є ОСОБА_5 чоловік якої зняв старий паркан і став зводити новий і без будь якого погодження з ОСОБА_4 частково змістив паркан на земельну ділянку позивачки. Дане порушення стверджується Актом відновлення меж земельної ділянки в натурі від 10.11.2015р. за участю представника міської ради землевпорядника ОСОБА_8, та інженера геодезиста ОСОБА_9 Однак незважаючи на заперечення позивачки ОСОБА_5 продовжують зводити новий паркан і на даний час вже завершили його монтування змістивши частину паркану на ділянку позивачки.

Мирним шляхом конфлікт врегулювати не вдалось, просить позов задовільнити, також просить врахувати положення ст. 146 ЦПК України, наслідки ухилення від експертизи і норми ДБН - відстань від будинку до межі має бути не менше 1 метра.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та звернув увагу суду на те, що згідно схеми землекористування, яку складала інженер геодезист ОСОБА_9 відстань від будинку позивачки до межі є не меншою 1 метра, а тому позов не підлягає до задоволення.

Представник третьої особи ОСОБА_3 просить позов задоволити.

Суд, вислухавши осіб, що беруть участь у справі вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

ОСОБА_4 на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями в м. Гнівань Тиврівського району, вул. Подільська, 44, що стверджується договором купівлі-продажу від 22.06.1989 (а.с. 6). Договір зареєстровано в КП «ВООБТІ» 10.07.1989р., згідно чинного на момент укладення договору законодавства.

Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0.0464 га з кадастровим № :01:005:0091. Дана земельна ділянка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, належить позивачці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 086731, виданого 27 грудня 2011 року (а.с. 11).

Суміжна земельна ділянка, яка розташована за адресою м. Гнівань, вул. Подільська, 42 перебуває у власності відповідача ОСОБА_6, що стверджується рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с. 24), згідно якого, 03.02.2016 року вона зареєструвала належну їй земельну ділянку у реєстраційній службі Тиврівського районного управління юстиції за реєстраційним № 45, кадастровий № :01:005:0117 (а.с. 25).

Відповідно до акту відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 10.11.2015р., комісією в складі геодезиста ОСОБА_9, землевпорядна ОСОБА_8, встановлений самозахват землі суміжником (а.с. 3).

Згідно плану землекористування в м. Гнівань, по вул. Подільській, 44 мають місце порушення меж земельних ділянок (а.с. 4)

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 06.02.2017 р. між сусідами по вул. Подільська, 44 ОСОБА_4 та по вул. Подільська, 42 ОСОБА_6 фактично змонтовано металевий паркан на фундаментній основі.

Свідок ОСОБА_8 дала показання про те, що вона була представником міської ради при винесенні в натурі земельної ділянки ОСОБА_4 в м. Гнівань по вул. Подільська, 44. Обміри робила ліцензований спеціаліст-геодезист ОСОБА_9 і виявили, що земельна ділянка ОСОБА_4 не відповідає межам, визначеним даній земельній ділянці в державному акті, в зв'язку з тим, що сусід ОСОБА_10 встановив самовільно паркан, яким частково зайняв край земельної ділянки, що належить ОСОБА_4, про що вони склали акт, в присутності ОСОБА_10 чоловіка відповідачки.

Свідок ОСОБА_11 дала показання про те, що вона дочка позивачки, вони з сусідкою ОСОБА_7, - матірю відповідачки, протягом довгих років жили нормально, поки новим власником хати та земельної ділянки не стала ОСОБА_5, яка із своїм чоловіком знесли старий паркан і почали споруджувати новий, а оскільки в нього є автомобіль Камаз, який не вміщався в ворота, ОСОБА_10, проти їх волі змістив новий паркан на їхню земельну ділянку, чим порушив їхнє право і обмежив їм доступ до будинку для його обслуговування. На її зауваження він не реагував і відмовлявся ставити новий паркан по лінії старого паркану, який простояв біля 20 років, протягом яких між ними не було жодного спору з приводу межі.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії,

які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів на стростування позову не надано, також відповідачем не надано будь-яких доказів правомірності своїх дій стосовно зміщення нового паркану на земельну ділянку позивачки, як і пояснень з яких причин здійснено дане зміщення.

Слід також зазначити, що ухвалою суду від 16.03.2017 р. за клопотанням представника відповідачки у справі призначено судову земельно технічну експертизу на вирішення якої поставлено питання: чи є порушення меж земельних ділянок на місцевості (або) накладення земельних ділянок відповідно до правовстановлювальних документів та документів із землеустрою на земельні ділянки кадастровий номер :01:005:0091, що розташована в м. Гнівань Тиврівського р-ну Вінницької обл., по вул. Красіна, 44 та належить ОСОБА_4 та земельних ділянок кадастровий номер :01:005:0118, кадастровий номер :01:0058:0117, що розташовані в м. Гнівань, Тиврівського р-ну Вінницької обл., по вул. Красіна, 42 та належать ОСОБА_5.

Витрати за проведення експертизи покладено на відповідачку, однак від оплати даних витрат вона відмовились, повідомлення суду про необхідність оплати вартості експертизи залишились без реагування, її представник також не зміг дати пояснень такої поведінки відповідачки.

Представником позивачки надано для стягнення із відповідача квитанцію про оплату витрат здійснених позивачкою на проведення обмірів її земельної ділянки інженером геодезистом на суму 500 грн. Однак суд вважає, що дані витрати не підлягають до стягнення із відповідача оскільки відповідно до ч. 1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, а зазначені позивачкою витрати понесені до звернення до суду з даним позовом.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 12, 156, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст.3,15,16, 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст. 78, 103, 107, 152 ЗК України,

вирішив:

Позов задоволити повністю.

Зобов'язати ОСОБА_5 відновити межу між земельними ділянками, розташованими по вул. Красіна, 42 та Красіна, 44 в м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, які існували до порушення, згідно земельно-кадастрової документації та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 086731 від 27.12.2011 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 сплачений нею судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати на юридичну допомогу в розмірі 1500 (ОСОБА_7 тисяча п'ятсот) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Мазурчак А. Г.