Справа №694/73/17
У Х В А Л А

Іменем України

26.01.2017 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Гончаренко Т.В. розглянувши подання старшого державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу ДВС ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України до погашення заборгованості за виконавчим документом,

В С Т А Н О В И Л А:

Старший державний виконавець Звенигородського відділу ДВС ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням, в якому просив тимчасово обмежити ОСОБА_2 в праві виїзду за межі України, до виконання своїх зобовязань по виконанню виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 694/156/13-ц від 15 травня 2013 року, виданий Ватутінським міським судом Черкаської області про заборгованості на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" у сумі 124878,00 грн., оскільки боржником вказане рішення суду не виконується, просить суд обмежити її у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобовязань, тобто наявність лише самого зобовязання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того факт ухилення від виконання зобовязань має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні. До подання державного виконавця ставляться такі ж вимоги, що й до позовної заяви згідно статей 119, 120 ЦПК України.

У відповідності до п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, на яку покликається позивач. Так, звертаючись до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державному виконавцю необхідно було зазначити докази, на які він покликається для обґрунтування законних підстав застосування такого заходу. Як вбачається з матеріалів справи, суду не надано та в матеріалах справи відсутні докази того, що боржник має можливість та намір виїхати за кордон. Крім цього, покликаючись на те, що боржнику надавався строк для добровільного виконання рішення суду, він був належно повідомлений про це, та те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання даного рішення суду, державному виконавцю необхідно було зазначити докази на підтвердження таких покликань. Тому, з огляду на те, що даний захід передбачає суттєве обмеження конституційного права особи, передбаченого ст. 33 Конституції України, а саме свободи пересування, вільного вибору місця проживання, права вільно залишати територію України, обовязком державного виконавця є обґрунтування необхідності обмеження особи в такому його праві.

З подання та доданих до нього документів вбачається, що з метою виконання виконавчого листа № 694/156/13-ц, за яким ОСОБА_2 є боржником, державним

виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2014 року. Даних про те, що божник отримав постанову про відкриття провадження немає.

Крім цього, додані до подання копії виконавчого листа, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 71279952, листа територіального сервісного центру № НОМЕР_1 України регіонального сервісного центру в Черкаській області від 28.10.2016 № 31/23/43 вих-3828 є належним чином не завіреними та не можуть братися судом як доказ.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст.121 ЦПК України суддя залишає позовну заяву без руху, якщо така подана без дотримання вимог, викладених у ст. 119, 120 ЦПК України.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що подання не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме не зазначено доказів того, що боржник має можливість та намір виїхати за кордон, ухиляється від виконання рішення суду та окремі копії документів подані не завіреними, а тому подання старшого державного виконавця Звенигородського відділу ДВС ОСОБА_1 слід залишити без руху.

На підставі викладеного та керуючись п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження", ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України», ст. 119, 120, ст. 377-1 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И Л А :

подання старшого державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу ДВС ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України до погашення заборгованості за виконавчим документом залишити без руху.

Державний виконавець має право протягом строку, який не перевищує пяти днів усунути недоліки подання. Якщо державний виконавець усуне зазначені недоліки подання у визначений ухвалою строк, воно вважатиметься поданим в день первісного його подання до суду. Інакше таке буде вважатись неподаним і повернеться державному виконавцю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Звенигородського

Районного суду ОСОБА_3