У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В.,Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненської міської ради Рівненської області, виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області про виділення земельної ділянки .

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29 листопада 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Рівненської міської ради Рівненської області, виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області про виділення земельної ділянки відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній скарзі позивач вказує на його незаконність, оскільки висновок суду не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Просить рішення скасувати та постановити нове про задоволення позову.

В запереченні на апеляційну скаргу відповідач вказуює, що рішення суду законне та обґрунтоване, просять залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та безпідставності.

На підтвердження такого висновку в рішенні суду наведенні відповідні мотиви та докази з якими погоджується і апеляційний суд.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги покликався на те, що у 1985 році був виселений з АДРЕСА_1 у зв'язку із знесенням будинку із цього часу перебуває на квартирному обліку в статусі тимчасово відселених осіб із знесеного будинку. А тому просив суд зобов'язати відповідача надати йому рівноцінну земельну ділянку з побудованим житлом, або земельну ділянку для будівництва, або грошову компенсацію за знесене житло.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Однак будь-яких доказів проте, що позивач був відселений із квартири АДРЕСА_1 а будинок знесений позивач суду не надав і судом їх не здобуто.

Також відсутні докази про перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку в статусі тимчасово відселеного.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий :

Судді :