Справа № 464/3986/16 Головуючий у 1 інстанції: Радченко Е.А.
Провадження № 22-ц/783/321/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

секретар Бохонко Е.Р.

З участю: представника позивача ОСОБА_2, представника Сихівської РА - ОСОБА_3, прокурора Панькевич Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 04 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до Львівської міської ради, Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради та Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Прокуратура Львівської області, Профспілковий комітет працівників органів прокуратури Львівської області, про визнання права користування квартирою, вселення та зобов»язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4, його дружиною ОСОБА_5 та доньками ОСОБА_6 і ОСОБА_6 право користування квартирою №81 в будинку №72А по проспекту Червоної Калини у м.Львові.

Вселено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 в квартиру №81 в будинку №72 А по проспекту Червоної Калини у м.Львові..

Зобов»язано Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради укласти договір житлового найму з ОСОБА_4 на склад сім»ї чотири особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 щодо квартири АДРЕСА_1.

Рішення оскаржив В.о. голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_8.

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що в силу ст.ст.15,16 ЦК України захисту підлягає лише право набуте особами в установленому законом порядку у зв»язку з цим суд дійшов помилкового висновку про наявність в позивачів права користування оспорюваним житлом, оскільки порядок набуття такого права у відповідності з нормами ЖК України не було дотримано. Звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.58 ЖК України ордер видається громадянинові на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчим комітетом міської ради народних депутатів, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Стверджує, що житлові відносини породжує саме ордер, а не рішення, за яким його надали. Вважає, що при вирішенні спорів щодо визнання права користування жилим приміщенням судам треба враховувати, що однією з суб»єктивних підстав виникнення права на житло, тобто набуття права користування конкретним жилим приміщенням є вселення у нього в установленному законом порядку, однак в даному випадку він не дотриманий через відсутність у позивачів ордера на вселення в житлове приміщення. Відтак враховуючи те, що у позивачів відсутній ордер на вселення підстав для укладення договору найму з ними немає. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивачі відмовились від частини позовних вимог, а сааме від вимоги про вселення та зобов»язання укласти договір найму. Відмова прийнята судом, рішення в частині задоволення вказаних вимог скасовано та такрито провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи вимоги вказаної статті рішення суду переглядається лише в частині позовних вимог про визнання права позивачів на користування квартирою №81 в будинку №72А, що на проспекті ОСОБА_9 у м.Львові.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Сихівської РА - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2, думку прокурора Панькевич Р.В., вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що аідстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Ухвалюючи рішення про задоволення вказаної позовної вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 08.12.2015 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16.02.2016 року зобов'язано виконавчий комітет Львівської міської ради та Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради видати спеціальний ордер на вселення позивачів в квартиру за адресою: м.Львів, пр. Червоної Калини,72А/81, однак рішення суду не виконане у зв»язку з чим право позивачів на користування квартирою є порушеним та підлягає захисту в судовому порядку.

Колегія суддів цілком погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Згідно з ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ОСОБА_10 народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЖК України службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Згідно зі ст. 122 ЖК України на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

ОСОБА_10 Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37 «Про службові жилі приміщення» (із змінами і доповненнями) затверджено «Перелік категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення» та «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР».

Згідно із п. 40 зазначеного Переліку, до категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, віднесено працівників прокуратури за переліком, визначеним Генеральним прокурором України.

Відповідно до наказу Генерального прокурора України від 16.04.2004 року №48/13-ок «Про затвердження переліку категорій працівників органів прокуратури, яким може бути надано службове житло, та про затвердження Положення про облік та розподіл службової житлової площі Генеральної прокуратури України», службове жиле приміщення може бути надано, в тому числі, начальникам управлінь і відділів, старшим помічникам та помічникам прокурорів, заступникам начальників управлінь та відділів, старшим прокурорам управлінь і відділів, прокурорам управлінь і відділів.

Згідно із п. 16 «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації, у віданні якої ці приміщення знаходяться, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті ОСОБА_10 народних депутатів, на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач працює в органах прокуратури Львівської області з 24.12.2004 року.

З 19.01.2016 року позивач займає посаду прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури області.(а.с.33).

Наказом прокурора Львівської області № 1999к від 25.11.2013 року, погодженого головою профспілкового комітету працівників органів прокуратури Львівської області старшому прокурору відділу управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області ОСОБА_11 на склад сім'ї 4 особи (він, дружина, 2 доньки) надано двокімнатну квартиру №81, що знаходиться в будинку №72 А на пр. Червоної Калини у м.Львові. Вказана квартира виділена адміністрацією прокуратури Львівської області як службова (а.с.23).

З Наказу прокурора Львівської області № 807к від 13.06.2014 року, погодженого головою профспілкового комітету працівників органів прокуратури Львівської області вбачається, що квартирі №81, в будинку 72 а на пр.Червоної Калини в м.Львові рішенням Виконавчого комітету ЛМР №985 від 20.12.2013 року надано статус службового житла та виділено адміністрацією Прокуратури Львівської області як старшому прокурору відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління прокуратури області ОСОБА_4 на склад сім'ї 4 особи (а.с.28-31).

Протоколом №10 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету прокуратури Львівської області від 13.06.2014 року підтверджено рішення №24 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету прокуратури області від 24.12.2013 року про закріплення житла за працівниками прокуратури, які перебувають на квартирному обліку в тому числі за ОСОБА_4С.(а.с.24-27).

Відтак, враховуючи наведені обставини та докази наявні в матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що за позивачами у встановленому законом порядку закріплене службове житло, правомірність отримання вказаного житла підтверджена рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 08 грудня 2015 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16 лютого 2016 року, однак не використовується для проживання за відсутності ордера на вселення та договору найму, яких позивач не може отримати з вини відповідача, який в порушення чинного законодавства не виконує рішення суду, яке набрало законної сили про зобов»язання видати спеціальний ордер на вселення.

Висновки суду про підставність позовних вимог відповідають матеріалам справи, встановленим обставинам по справі та вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що в силу ст.ст.15,16 ЦК України захисту підлягає лише право набуте особами в установленому законом порядку у зв»язку з цим суд дійшов помилкового висновку про наявність в позивачів права користування оспорюваним житлом, оскільки порядок набуття такого права у відповідності з нормами ЖК України не було дотримано, спростовуються вищенаведеним та не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки є голослівними та необгрунтованими.

Крім цього, відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи те, що відповідачі не визнають право позивачів на користування квартирою таке є оспорюваним та підлягає захисту.

Твердження апелянта про те, що житлові відносини породжує саме ордер, а не рішення, за яким його надали є надуманим та таким, що суперечить положенням житлового законодавства, а саме вимогам ст. 122 ЖК України.

Інші доводи апеляційної скарги, колегією суддів не спростовуються, оскільки стосуються позовних вимог від яких позивачі відмовилися і провадження в цій частині справи судом закрито.

Відповідно до статті 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи, наведене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.ст.213-214 ЦПК України, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 04 серпня 2016 року в частині визнання заОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 права користування квартирою № 81 на проспекті ОСОБА_9, будинок № 72А у Львові залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Ю.Р.Мікуш

Судді: А.В.Ніткевич

ОСОБА_12