про забезпечення позову
31 березня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Шалагінової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, заяву публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії ЗОУ АТ «Державний ощадний банк України» про забезпечення позову до ОСОБА_1, треті особи Вознесенівський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про звільнення заставного майна з-під арешту,
18 листопада 2016 р. до суду надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, треті особи Вознесенівський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про звільнення заставного майна з-під арешту.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2016 провадження у справі було відкрито.
За змістом позовних вимог (з урахуванням їх уточнення), позивач просить звільнити з-під арештів двокімнатну квартиру, загальною площею 73,83 кв.м, житловою площею 29,2 кв.м. зі всіма невідємними її приналежностями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві власності ОСОБА_1 та знаходиться в іпотеці ПАТ «Державний ощадний банк», що були накладені державними виконавцями 06.01.2011 за № 10696913 на підставі постанови ППВР ВДВС ГУЮ у Запорізькій області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 032996 від 14.12.2010, а також 24.03.2017 за № 19615315 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 53566814 від 24.03.2017.
31.03.2017 через канцелярію суду позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій зазначив, що в процесі розгляду справи позивачеві стало відомо, що у Вознесенівському відділі ДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області знаходяться на виконанні виконавчі провадження щодо примусового виконання виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_1 на користь інших осіб, за якими планується накладення арешту на майно відповідача, у т.ч. на предмет іпотеки, з огляду на що просить заборонити органам виконавчої служби вчиняти будь-які дії стосовно предмету іпотеки квартири АДРЕСА_2, у т.ч. накладати на неї арешт.
Відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Тому суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову за відсутності учасників процесу.
Вивчивши подані суду матеріали, суд доходить таких висновків.
Відповідно до частини першої статті 151 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.
Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Згідно з пунктами 2, 6 частини першої статті 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії, зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.
Отже, за змістом наведених вимог ЦПК України, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються судом як гарантія реального виконання рішення суду. Тобто, забезпеченням позову є сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Згідно з розясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 94 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір з приводу звільнення з-під арешту належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_2, яка перебуває в іпотеці ПАТ «Державний ощадний банк України».
Проаналізувавши доводи заяви про забезпечення позову, позовну заяву з урахуванням уточнення та надані позивачем матеріали, суд доходить висновку, що позивачем доведено наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.
Так, в даному випадку позивачем предявлено позов про звільнення з-під арештів вищезазначеної квартири. При цьому, один з арештів, а саме від 24.03.2017 № 19615315 було накладено на підставі постанови Вознесенівського Відділу ДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 53566814 від 24.03.2017 вже під час перебування даної справи в провадженні суду, що обумовило уточнення позовних вимог позивачем.
Крім того, як зазначає позивач у своїй заяві, на даний час в провадженні Вознесенівського Відділу ДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області знаходяться й інші виконавчі провадження щодо боржника ОСОБА_1, за якими також може бути накладено арешт на належну їй квартиру.
Таким чином, на даний час можливо зробити обґрунтоване припущення, що до закінчення розгляду даної справи щодо даного майна можуть бути вчинені виконавчі дії, накладено інші арешти на квартиру, що утруднить виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Крім того, зазначені обставини обумовлять необхідність знов уточнення позовних вимог позивачем, що, своєю чергою, вплине на можливість розгляду справи у розумні строки.
Однак, зазначаючи у заяві про забезпечення позову вимогу про заборону вчиняти органам виконавчої служби будь-які дії стосовно предмету іпотеки, в т.ч. повязані із накладенням арешту, позивачем залишено поза увагою, що ці вимоги звернуті до невизначеного кола органів виконавчої служби. У цей же час, зі змісту заяви позивача про забезпечення позову випливає, що виконавчі провадження щодо боржника ОСОБА_1 здійснюються конкретним органом виконавчої служби Вознесенівським Відділом ДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області.
Таким чином, враховуючи викладене, суд доходить переконання, що заява позивача про забезпечення позову є обґрунтованою та такою, що може бути задоволена судом частково, а саме шляхом заборони державним виконавцям Вознесенівського Відділу ДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області вчиняти виконавчі дії стосовно предмета іпотеки в межах виконавчих проваджень, відкритих щодо боржника ОСОБА_1, у т.ч. щодо накладання арешту на вказаний предмет іпотеки.
Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд
Заву публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії ЗОУ АТ «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.
заборонити державним виконавцям Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області вчиняти виконавчі дії стосовно предмета іпотеки двокімнатної квартири, загальною площею 73,83 кв.м, житловою площею 29,2 кв.м. зі всіма невідємними її приналежностями, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний (Леніна), 198, квартира 13, та належить на праві власності ОСОБА_1, та яка знаходиться в іпотеці ПАТ «Державний ощадний банк», в межах виконавчих проваджень, відкритих щодо боржника ОСОБА_1, у т.ч. щодо накладання арешту на вказаний предмет іпотеки.
В задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя А.В. Шалагінова