Справа № /222/1749/16-ц
Провадження № 2/222/48/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Подліпенця Є.О.,

при секретарі Павловій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нікольське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми коштів за повернутий товар неналежної якості ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою з урахуванням уточнень вказуючи, що наприкінці травня 2016 року вона купила у відповідачки ОСОБА_2 за 1100 грн. для особистих потреб домашню тварину козу. Всі умови договору сторонами були виконані, продавець повідомила, що коза хвороб не має, дає 3 літру молока на день, передала товар та прийняла від покупця обумовлену суму грошей.

В перші чотири дні володіння, у кози вона виявила недоліки, а саме педікульоз, необроблені копита, в місці хвосту виявився наліп після окоту, також коза при випасі падала на передні ноги, не давала доїтися, кричала, підтягувала вимя та не давала потрібної кількості молока.

Також зазначила, що про виявлені недоліки вона повідомила відповідачку, яка запропонувала повернути козу та пообіцяла повернути гроші. В звязку з чим на початку червня 2016 року вона повернула тварину відповідачки, яка її прийняла, проте гроші до теперішнього часу не повернула.

На підставі вищевикладеного просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь кошти в сумі 1100 грн. за товар неналежної якості, який було повернуто продавцю.

Позивачка ОСОБА_1 під час розгляду справи уточнену позовну заяву з вищезазначених підстав підтримала у повному обсязі та наполягала на її задоволенні. Також суду пояснила, що вона для домашнього господарства вирішила придбати козу. Їй стало відомо, що жителька смт Нікольське ОСОБА_2 продає козу. Після чого вона зі своїм співмешканцем ОСОБА_3 приїхали до ОСОБА_2 з приводу покупки кози. Остання їй повідомила, що коза захворювань немає, дає в середньому три літри молока на день та продемонструвала удойність кози на місці, здоїла молока та надала на пробу. Товар її влаштував, і вона купила козу за обумовлену з продавщицею суму 1100 грн. Вона передала кошти ОСОБА_2, а остання їй козу. Також пояснила, що в перші дні користування твариною вона виявила у кози вощів, мокротіння в місці хвосту, також її поведінка була неадекватною, вона падала на коліна, кричала, не давала доїтися, тим паче не давала трьох літрів молока на день. Вона про дані обставини повідомила відповідачку, яка сказала, що молоко у коз може пропадати та запропонувала привезти їй козу для того щоб вона її «відшептала». Через чотири дні вона привезла козу до відповідачки, залишила на деякий час, і після чого знов забрала до себе. Проте після зазначеної процедури стан кози не змінився, вона не почала давати потрібної кількості молока. В звязку з чим було вирішено повернути козу ОСОБА_2 та забрати сплачені кошти. Через чотири дні вона зі своїм співмешканцем ОСОБА_3 привезли козу до відповідачки та залишили її останній. Відповідачка козу прийняла, але кошти в розмірі 1100 грн. не повернула, оскільки такої суми у неї не було. Пообіцяла віддати гроші пізніше. Проте до теперішнього часу так гроші і не повернула.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_4 позов з урахуванням уточнень по вищезазначеним підставам підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні. Також суду пояснив, що відповідачка продала позивачки товар неналежної якості, який був повернутий продавцю, а тому є всі підстави для стягнення з продавця на користь покупця суми коштів сплачених за товар неналежної якості.

Відповідачка ОСОБА_2 під час розгляду справи позов з урахуванням уточнень не визнала у повному обсязі та заперечувала проти його задоволення. Суду пояснила, що в її власності перебувала коза, яку вона вирішила продати за 1100 грн. Коза була повністю здорова, охайна, удойна, мала декілька окотів, знаходилася в придатному для використання стані. Наприкінці весни 2016 року до неї звернулася ОСОБА_1 з приводу покупки кози. Вона розповіла останній все як є, та продемонструвала останній удойність кози. Товар позивачку влаштував і вона погодилася його купити за обумовлену суму 1100 грн. Вона передала козу ОСОБА_1, а остання їй гроші. Згодом, приблизно через неділю до неї звернулася позивачка та повідомила про виникли проблеми з приводу доїння молока кози. На що вона повідомила, що козу потрібно правильно доїти, щоб не перегорало молоко і не виник мастит та запропонувала привезти їй козу щоб вона її правильно роздоїла. ОСОБА_1 привезла їй козу, вона її роздоїла та повернула останній. Через декілька днів ОСОБА_1 знов привезла їй козу та повідомила, що така коза їй непотрібна, вона хвора, молока не дає. Коза дійсно була не в задовільному стані. Також пояснила, що козу від ОСОБА_1 вона приймати не бажала, остання самовільно завела козу у двір її домоволодіння та залишила. Вважає, що вона продала ОСОБА_1 товар належної якості, а остання його неналежним доглядом сама привела в непридатний стан, а тому ніякі гроші вона платити покупцю неповинна. Також зазначила, що оскільки коза була в дуже хворобливому стані, вона її знищила та скормила собакам.

Допитаний під час розгляду справи свідок ОСОБА_3 пояснив, що він мешкає разом з ОСОБА_1 однією сімєю без реєстрації шлюбу на протязі шести років, ведуть спільне господарство. ОСОБА_1 попросила його на автомобілі привезти козу, яку вирішила купити у відповідачки ОСОБА_2 для домашнього господарства. Наприкінці весни 2016 року вони приїхали до місця мешкання ОСОБА_2 з метою покупки кози. Він з продавцем ні про що не домовлявся і під час купівлі тварини присутнім не був, оскільки чекав дружину в машині. Проте йому відомо, що козу було придбано за 1100 грн. Після купівлі кози, він погрузив її до автомобілю та відвіз додому. Згодом стало відомо, що коза не давала доїтися, скакала, її потрібно було утримувати, щоб надоїти, також коза могла не ставати на ноги і взагалі була якась «неосудна». Проте, молоко він пробував і воно йому сподобалося. Дружина вирішила повернути козу продавцю і попросила його відвести козу на автомобілі ОСОБА_2 По приїзду на місце, дружина повела козу на двір домоволодіння останньої, а він залишився в машині. Про що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 спілкувались і домовлялися йому невідомо. Може підтвердити тільки те, що ОСОБА_1 повернулася до машини без кози і грошей та повідомила, що гроші за козу ОСОБА_2 пообіцяла повернути пізніше, але досі гроші не повернуті. Більше нічого пояснити не може.

Вислухавши пояснення позивачки, її представника, та відповідачки, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Так, відповідно правового змісту ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, і це не заперечується сторонами, що наприкінці травня 2016 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено усний договір купівлі - продажу тварини (кози) відповідно до умов якого ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 у власність козу, а остання сплатила продавцю ОСОБА_2 обумовлену суму в розмірі 1100 грн. В червні 2016 року ОСОБА_1 повернула козу ОСОБА_2, в непридатливому для використання стані, а остання кошти в сумі 1100 грн. не повернула.

Також незважаючи на заперечення відповідачки, судом встановлено, що вона прийняла товар від позивачки, оскільки підтвердила, факт розпорядження ним.

Крім цього укладаючи зазначений договір сторони не обумовили відповідальність та умови повернення товару у разі виявлення його недоліків, неналежної якості, тощо.

Позивачка, як на підставу задоволення позовних вимог посилається на ту обставину, що відповідачка продала їй товар неналежної якості (хворобливий стан тварини, низька удойність), що і стало підставою для його повернення продавцю.

Проте, дана обставина стороною відповідача не визнається, а будь яких доказів з цього приводу суду не представлено, в звязку з чим ця обставина є недоведеною стороною позивача.

Пояснення свідка з приводу того, що коза не давала доїтися, скакала, її потрібно було утримувати, щоб надоїти, не ставала на ноги і взагалі була якась «неосудна», суд не бере до уваги, як доказ хворого стану тварини та відсутність належної удойності, оскільки факт наявності хвороб тварини у тому числі тенденції їх розвитку може бути доведений тільки певними засобами доказування (зафіксованими документально, а саме висновками експертиз, актами, довідками відповідних лікарів ветеринарів, показами спеціалістів, тощо), а факт наявності від кози якісного молока свідком не заперечується.

Статтею 15 ЦК України кожній особі гарантовано право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що стороною позивача не доведено, поважність причин для повернення товару відповідачу, суд вважає, що право сторони позивача не порушено, а тому судовому захисту не підлягає, в звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Також слід зазначити, що відмовляючи в задоволенні позову, суд також виходить з того, що оскільки сторони при укладанні договору не визначили відповідальності за продаж товару неналежної якості та умови повернення такого товару, а тому всі ризики повязані з якістю товару сторона покупця несе самостійно.

Суд вважає, що позивачка отримавши законно право власності на товар належної якості на власний розсуд розпорядилася долею свого майна та свідомо, добровільно не на договірних умовах передала його відповідачки, що в свою чергу не покладає на останню обовязок повернути кошти за проданий товар належної якості.

Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивачці в задоволенні її позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що сплачені нею при зверненні до суду судові витрати у виді суми судового збору в розмірі 551,20 грн. відшкодуванню на її користь з боку відповідачки не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми коштів за повернутий товар неналежної якості - відмовити.

Судові витрати у виді судового збору в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок відшкодуванню на користь позивачки ОСОБА_1 відповідачкою ОСОБА_2 не підлягають.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.О. Подліпенець.