Провадження № 2/641/906/2017 Справа № 641/1151/17
31 березня 2017 року
Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Курганникової О.А.
при секретарі судового засідання - Щеглової Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Казеного підприємства Південукргеологія про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди,-
Позивачка звернулась до суду з позовом до казеного підприємства Південукргеологія про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 31.07.2015 року , згідно наказу №74 від 31.07.2015 року позивач був звільнений за власним бажанням з посади водія автотранспортного засобу КП Південукргеологія. На час його звільнення існувала заборгованість по виплаті заробітної плати за період з січня 2014 р. По 31 липня 2017 року.
Таким чином позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, компенсацію з втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів виплати з урахуванням індексу інфляції та індексації заробітної плати за кожен місяць та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні до дати його працевлаштування, а саме до 01.10.2015 року.
В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, окрім того в заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Також в заяві зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився , про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.
У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.
У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.
Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 працював у КП Південукргеологія на посаді водія автотранспортних засобів, у період з 06.02.2006 р. по 31.07.2015 р. . (а.с. 9-12)
Відповідно до наказу №74 від 31.07.2015 року ОСОБА_1 був звільнений за власним бажанням з посади водія автотранспортного засобу КП Південукргеологія.
Згідно дост. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства , установи, організації, провадиться в день звільнення.
Згідност.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені вст. 116 КЗпП України, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до ст.. 116 КЗпП якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до п. 20постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставіст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Також судом встановлено, що відповідач при звільненні і до теперішнього часу не провів розрахунок .
З довідки від 15.03.2017 року, виданої КП «Південукргеологія»» вбачається, що середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1, розрахована згідно з «Порядком обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995р. №100, складає 2370,56 грн
Зазначені обставини, наявність заборгованості по заробітній платі та розмір середньомісячної заробітку, сторонами по справі не спростовувався.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (постанова у справі № 6-64цс13 від 03.2013 року) згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі Порядок), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.
Відповідно до п. 5 розд. IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.
Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку).
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. З п. 8 Порядку).
Згідно довідки наданої КП Південукргеологія, кількість відпрацбованих годин за останні два місяці складає 128 годин, середньогодинна заробітна плата ОСОБА_1 складає 37,04 грн, середньомісячна заробітна плата складає 2370,56 грн.
Таким чином з відповідача підлягає стягненню середня заробітна плата за період з 31.07.2015 року (з часу звільнення з роботи) по 01.10.2015 (відповідно до позовних вимог) у сумі 4741,12 грн.
Пунктом 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Таким чином, компенсація за втрату частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати з урахуванням індексу інфляції становить 4741,12_+ 145,49 грн = 4886,61 грн. яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до ст.. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Індексація за серпень, вересень та жовтень дорівнює 0,00, а тому вимога позивача щодо стягнення на його користь індексації, задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 237-1 Кодексу законів про працю відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Позивачу внаслідок невчасної виплати заробітної плати була спричинена моральна шкода, яка пов'язана з тим, що відсутність коштів впливала на її фізичний стан, брак коштів не дозволяв вести їй нормальний спосіб життя, придбати необхідні продукти харчування та предмети побуту, сплачувати своєчасно комунальні послуги.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір моральної шкоди суд визначає, виходячи з характеру та обсягу страждань позивача, їх глибини та сутності, їх тривалості, та вважає 500,00 гривень достатніми для їх відшкодування.
Враховуючи, що несвоєчасна виплати заробітної плати не може не викликати моральних страждань і у будь-якому випадку вимагають від особи, що не має інших доходів додаткових зусиль для організації свого життя додаткових доказів наявності моральної шкоди спричиненої несвоєчасною виплатою заробітної плати не потребує.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги тривалість затримки виплати заробітної плати і періоди за які така виплата не здійснювалась.
Внаслідок порушення трудових прав позивача, він зазнав моральні страждання, змушений звертатися до державних установ, прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 500,00 грн. В іншій частині позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди суд відмовляє за його недоведеністю.
На вимогу ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах стягнення заробітної плати не більше ніж за один місяць.
Суд вважає, що з відповідача в порядку ст.88 ЦПК України, та Закону України "Про судовий збір", підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.
З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 24, 34 Закону України „Про оплату праці", ст.ст. 115, 237-1 КЗпП України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 15, 38, 60, 61, 212-215, 224-226 ЦПК України суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення суду в частині стягнення заробітної плати не більше ніж за один місяць підлягає негайному виконанню

Стягнути з Казеного підприємства «Півленукргеологія» код. на користь держави судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_2