Справа № 639/8144//16-ц
2/639/437/17 р.
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 квітня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова
у складі: головуючого судді - Іванової І.В.,
за участю секретаря - Тущенко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
28 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить ухвалити рішення, згідно якого стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 500,00 гривень щомісячно, починаючи з дня предявлення нею позову до суду та до досягнення сином повнолітнього віку.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 10 травня 2012 року по 27 березня 2014 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 2013 року вони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 березня 2014 року їх шлюб з відповідачем було розірвано. Син залишився проживати разом з нею, усі витрати, повязані з утриманням дитини вона несе сама без будь-якої участі з боку відповідача. Останній ухиляється від виховання і матеріального утримання дитини, не цікавиться його потребами. Добровільно відповідач приймати участь у матеріальному утриманні сина не бажає. Усі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, дитина знаходиться на її повному утриманні. Позивач зазначила, що дитині, в усякому разі повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Вона одноособово несе всі витрати на придбання одягу для дитини, на харчування, сплату дитячого садку та інші потреби сина. На теперішній час у неї виникли труднощі з працевлаштуванням, вона ніде не працює, у звязку з цим у неї є суттєві матеріальні труднощі, внаслідок чого вона не має можливості забезпечити дитині гідний рівень життя. Відповідач всупереч вимогам законодавства, ухиляється від свого обовязку щодо утримання малолітнього сина. Він працездатний, інших малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, також немає на утриманні інших осіб, які потребують обовязкового утримання з його боку, тому він має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Позивач зазначила, що наскільки їй відомо відповідач офіційно ніде не працює, не отримує регулярного доходу у вигляді заробітної плати, що не дає можливості визначити розмір аліментів у вигляді частки від його заробітку, що є тими істотними обставинами, які надають підстави визначити розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Тому вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання сина у розмірі 1 500,00 гривень щомісячно. У звязку з цим, вона була вимушена звернутися до суду з проханням примусово стягувати з відповідача кошти на утримання сина.
У судове засідання позивач не зявилась, надала до суду заяву, відповідно до якої підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутністю.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи призначався неодноразово, повістки, які надсилалися на адресу відповідача, у тому числі і повістка з викликом у зазначене судове засідання, поверталися до суду з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання . Зазначене свідчить про той факт, що відповідач відмовляється отримувати судову повістку, на повідомлення поштового відділення про необхідність явки для отримання заказаної кореспонденції не реагує. Відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини.
Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 10.05.2012 року.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.03.2014 року шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано (а.с.9).

Згідно з копією свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 народився 12 червня 2012 року. Батьком дитини відповідно до свідоцтва про народження є ОСОБА_2 (а.с.7).

Син ОСОБА_3 знаходиться на утриманні матері. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Як роз'яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення .

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, а частинами 1, 4 статті 60 ЦПК встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, відповідач не являється платником аліментів іншим дітям, його матеріальне становище дозволяє сплачувати аліменти.

Згідно з ч. 1 ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1 500,00 гривень щомісячно.

Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Суд розяснює сторонам, що відповідно до ст.ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Згідно з положеннями ч.3 ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави, так як позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 169, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України ст.ст. 180-184, 191 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 500,00 гривень щомісячно, починаючи з 28.10.2016 року та до досягнення дитиною повнолітнього віку, а саме 12.06.2030 року.

Стягнути з ОСОБА_2, судовий збір на користь держави у розмірі 640 грн. 00 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з моменту одержання його копії.

Суддя І.В. Іванова