МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Пр. №2-р/521/19/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Тищенко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 заяву Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про розяснення рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки,

встановив:

14 березня 2017 року головний державний виконавець Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - головний державний виконавець Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області) звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з зазначеною заявою, посилаючись на те, що в провадженні Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області знаходиться виконавче провадження №50037450 з примусового виконання виконавчого листа по справі №521/21532/14ц від 25 січня 2016 року виданого за рішенням Малиновського районного суду м. Одеса від 11 листопада 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму забезпечувального платежу за договором про наміри в розмірі 79700,00 грн. та неустойки в розмірі 79700,00 грн., а всього 159400,00 грн. Заявник зазначав, що ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2016 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2015 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2015 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення неустойки скасовані, справа в цій частині була направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. Вказував, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2016року, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки були залишені без задоволення. Крім того, стверджував, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2016 року було задоволено подання Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області та надано дозвіл державним виконавцям Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області примусово здійснити проникнення до будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Марата, будинок 12А, для проведення виконавчих дій без згоди боржника - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначав, що оскільки вказаним рішенням позовні вимоги в частині стягнення неустойки залишені без задоволення, то для нього не зрозуміло чи підлягає примусовому виконанню виконавчий лист Малиновського районного суду м. Одеси №521/21532/14-ц від 25 січня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 159400,00 грн.

Посилаючись на вказані обставини, заявник просив суд розяснити рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 січня 2016року, а саме чи є необхідність в отриманні ОСОБА_2 нового виконавчого листа в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 лише суми забезпечувального платежу за договором про наміри в розмірі 79700,00 грн. або виконавчий лист №521/21532/14-ц від 25 січня 2016 року підлягає виконанню в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суми забезпечувального платежу за договором про наміри в розмірі 79700,00 грн., а також розяснити чи підлягає виконанню в рамках примусового виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 січня 2016року, ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2016 року про примусове проникнення до житла боржника, у разі видачі нового виконавчого листа.

Сторони в судове засідання по розгляду заяви про розяснення рішення суду не зявилися, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином.

У звязку з неявкою учасників судового засідання, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що заява Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму забезпечувального платежу за договором про наміри у розмірі 79700,00 грн. та неустойку в розмірі 79700,00 грн. У решті вимог відмовлено (т.1 а.с.17-20).

Судом встановлено, що 25 січня 2016р. на виконання зазначеного рішення суду був виданий виконавчий лист по справі №521/21532/14ц від 25 січня 2016 року виданого за рішенням Малиновського районного суду м. Одеса від 11 листопада 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму забезпечувального платежу за договором про наміри в розмірі 79700,00 грн. та неустойки в розмірі 79700,00 грн., а всього 159400,00 грн.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2016 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2015 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2015 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення неустойки скасовані, справа в цій частині направлена на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с.21-23).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 липня 2016 року були прийняті до провадження позовні вимоги в частині стягнення неустойки по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення забезпечувального платежу за договором про наміри, неустойки та моральної шкоди (т.2 а.с.40).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2016року, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки були залишені без задоволення (т.2 а.с.144-145).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2016 року було задоволено подання Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області про проникнення до житла чи іншого володіння ОСОБА_3 та надано дозвіл державним виконавцям Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області примусово здійснити проникнення до будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Марата, будинок 12А, для проведення виконавчих дій без згоди боржника - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2 а.с. 172-173).

Частиною першою ст. 221 ЦПК України встановлено, що якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

З резолютивної частини рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2015 року, вбачається, що позов ОСОБА_2 був задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму забезпечувального платежу за договором про наміри у розмірі 79700,00 грн. та неустойку в розмірі 79700,00 грн. У решті вимог відмовлено (т.1 а.с.17-20).

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2016 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2015 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2015 року скасовані в частині вирішення позовних вимог про стягнення неустойки.

Таким чином, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2015 року, та ухвала апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суми забезпечувального платежу за договором про наміри у розмірі 79700,00 грн. - на даний час набрали законної сили, та підлягають виконанню.

Саме у звязку з цією обставиною ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2016 року було задоволено подання Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області про проникнення до житла чи іншого володіння ОСОБА_3 та надано дозвіл примусово здійснити проникнення до будинку без згоди боржника.

Відповідно до вимог ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим суд за заявою осіб, які брали участь у справі, може постановити ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається кілька варіантів тлумачення, а приводом для роз'яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане, або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання (ч.2 ст.221 ЦПК України).

Тому розясненню підлягають тільки ті рішення, які набрали законної сили і підлягають виконанню. З матеріалів справи вбачається, що рішення набрало законної сили.

У пункті 21 постанови пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року зазначено, що роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Резолютивна частина вищевказаного рішення суду є доступною, зрозумілою та такою, що не припускає іншого тлумачення.

Виходячи з норми ст. 221 ЦПК України, суд вважає, що відсутні будь-які підстави щодо задоволення заяви Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області.

Фактично державний виконавець звернувся до суду із заявою про встановлення порядку виконання рішення суду.

Суд звертає увагу державного виконавця, що відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

Згідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 18 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Крім того, відповідно до п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі вищенаведеного в розясненні рішення суду слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. 221 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про розяснення рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: О.М. Сегеда