Справа № 310/5046/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 13 грудня 2016 року до участі по справі залучено в якості співвідповідача Бердянське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначив, що він як пенсіонер звернувся до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в особі начальника Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ОСОБА_2 із заявою про перерахунок пенсії по стажу та заробітній платі. Бердянським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України витребувано відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку в м. Бердянську. Згідно отриманої відповіді було виявлено, що перерахунок пенсії по заробітній платі проводити недоцільно, оскільки індивідуальний коефіцієнт заробітку зменшується з 1,90622 до 1,40184, а отже, і заробітна плата для обчислення пенсії становила би 1679,28 грн. (1197,91x1,40184) замість раніше визначеної - 1770,52 грн. (1197,91 р. х 1,47801). З урахуванням зазначеного йому з 01.01.2009 року зроблено перерахунок пенсії лише по стажу згідно п. 4. ст. 42 та ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». У результаті вказаного перерахунку, загальний стаж роботи склав 55 років 21 день, коефіцієнт страхового стажу становить 0,74250 ((55х12)х1,35):1200). Стаж враховано по 11.12.2008 року. Заробіток після перерахунку пенсії залишився незмінним - 1770,52 грн. (1197,91x1,90622) обчислений за період роботи з 01.01.1973 року по 31.12.1977 року та з 01.07.2000 року по 31.12.2005 року із застосуванням показника середньомісячного заробітку по Україні за 2007 рік - 1197,91 грн. та індивідуального коефіцієнта - 1,90622. Таким чином загальний розмір пенсії з 01.01.2009 року становить 1570,77 грн.

Частиною 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (зі змінами, внесеними Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України») передбачено проведення перерахунку пенсій з урахуванням страхового стажу, набутого після її призначення та із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та які відповідно до Закону враховуються для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, що визначається згідно статті 40 Закону.

Рішенням Конституційного суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року зміни, що були внесені до статей 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в частині визначення зазначеного вище показника заробітної плати та порядку проведення перерахунку пенсій були визнані неконституційними. Відповідно до ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність. Отже з дня визнання неконституційними норм Закону про бюджет 2008 р., ці норми закону втратили чинність. Саме з цього часу відновлюється дія ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині визначення зазначеного вище показника заробітної плати в порядку перерахунку пенсій. Але відповідач здійснював йому перерахунки пенсії відповідно до підпункту третього пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та відповідно до спільного листа Міністерства праці та соціальної політики та Пенсійного фонду України від 11.03.2009 року №20/0/18-19/039 щодо законодавчого врегулювання питання перерахунків пенсій та визначення показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, в якому зазначено, що перерахунки пенсій у 2009 році проводяться із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та відповідно до Закону враховується для обчислення пенсій за 2007 рік (1197,91 грн.). Враховуючи що відповідачі при перерахунку пенсій застосували підзаконні акти такі як Постанови Кабінету Міністрів України та спільний лист Міністерства праці та соціальної політики України та Пенсійного фонду України, а не користувалися положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які мають вищу силу над підзаконними актами, то такі дії відповідачів про відмову в перерахунку пенсії за заробітною платою є неправомірними і тому необхідно провести перерахунок як працюючому пенсіонеру, з 01.09.2009 року відповідно до ст. ст. 40, 42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) на одну застраховану особу за 2008 рік, розрахованої з урахуванням вимог ч. 2. ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

27 листопада 2009 року Бердянський міськрайонний суд Запорізької області розглянув справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у місті Бердянську Запорізької області про перерахунок пенсії та стягнення моральної шкоди та виніс постанову в якій зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в м. Бердянську провести перерахунок пенсії як працюючому пенсіонеру з 01.01.2009 року відповідно до ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з застосуванням середньої зарплати (доходу) на одну застраховану особу за 2008 р. розрахованої з урахуванням ч. 2. ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На даний час зазначена постанова відповідачами не виконана, а начальник Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду ОСОБА_3 усіляко намагається завадити його виконанню.

Відповідачі при нарахуванні йому пенсії не виконували вимоги чинного законодавства, а на його звернення відповідач ОСОБА_2 відповідав у грубій формі та пояснював ці дії тим, що він є посадовою особою, а він тільки простий пенсіонер. Зазначеним йому була спричинена моральна шкода. Протягом п'яти років він майже кожного дня був змушений звертатись до різних інстанцій та доводити свою правоту про необхідність виконання рішення суду, але отримував відмову. У нього склалося враження, що всі ці перешкоди ОСОБА_3 створював навмисно.

10.07.2013 року Бердянським MB УМВС України в Запорізькій області до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0004265 в м. Бердянську та Бердянському районі внесено відомості за фактом невиконання посадовими особами УПФУ в м. Бердянську та Бердянському районі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 382 КК України. На протязі майже трьох років співробітники прокуратури проводять перевірку пенсійної справи. ОСОБА_3 повідомив його, що зараз немає можливості зробити перерахунок, оскільки пенсійна справа знаходиться на перевірці у експерта.

Постійні моральні знущання ОСОБА_2 доводять його до морального виснаження, так 01.06.2016 року своєю поведінкою на особистому прийомі ОСОБА_3 довів його до гіпертонічного кризу і після цих подій він важко хворів, перебував на амбулаторному лікуванні.

Моральна шкода спричинена йому незаконними діями Бердянського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, а саме винесення незаконного рішення №6 від 03.12.2015 року щодо невиконання рішення Бердянського міськрайнного суду Запорізької області від 27.11.2009 року у справі за його позовом до Управління Пенсійного фонду України у місті Бердянську Запорізької області про перерахунок пенсії та стягнення моральної шкоди.

Моральна шкода також спричинена йому незаконними діями ОСОБА_2А, який безпосередньо чинив перепони у виконанні рішення Бердянського міськрайоного суду Запорізької області від 27.11.2016 року і який на особистому прийомі 01.06.2016 року довів його до гіпертонічного кризу, внаслідок чого йому була викликана швидка допомога до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України для надання невідкладної медичної допомоги.

У зв'язку з переліченими неправомірними діями зі сторони відповідачів він зазнав значної моральної шкоди, яка виразилася в емоційних та душевних стражданнях та хвилюваннях. Відповідачі змусили його переживати і морально страждати. Внаслідок протиправної поведінки відповідачів він деякий час був позбавлений можливості реалізувати свої уподобання та бажання, як звичайна людина, яка вела досить енергійний спосіб життя, що викликало у нього моральні страждання. У зв'язку з цією ситуацією, він відчув себе ошуканим, що негативно позначилося на його психічному стані, змусило його сильно нервувати і переживати. Крім цього, протиправні дії відповідачів спричинили порушення його звичайного життєвого укладу, тому що у нього зявилася необхідність звертатися до різних організацій щоб відстоювати свої права у судовому порядку, витрачати на це багато особистого часу.

Відшкодування заподіяної моральної шкоди визначив у сумі 101 000 гривень. Ця сума обумовлена глибиною його душевних страждань, значним погіршенням внаслідок страждань стану його здоров'я та необхідністю захищати свої права в поліції, прокуратурі, державній виконавчій службі та в судовому порядку. Змушений був прикладати додаткових зусиль для організації та налагодження звичайного режиму життя.

Просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів 101 00 моральної шкоди та 1010 грн. судових витрат.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав. Зазначив, що посилання в позовній заяві на спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди незаконним рішенням Бердянського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області №6 від 03.12.2015 року є помилковим і просив не брати його до уваги. Крім того, в позовній заяві помилково зазначено про рішення Бердянського міськрайонного суду від 27.11.2016 року, оскільки рішення було прийнято у 2009 році.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позов підтримав і просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у письмових запереченнях та в судовому засіданні позов не визнав і пояснив суду, що посилання на душевні страждання, підвищення тиску, яких він зазнав у звязку з його протиправною поведінкою є субєктивними і ніякими доказами не підтверджуються. Постановою Бердянського міськрайонного суду від 24.11.2009 року у справі 2а-2466/2009 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1, зобов'язано управління здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2009 року відповідно до ст. ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) на одну застраховану особу за 2008, розрахованої з урахуванням вимог ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Зазначене рішення виконано в липні 2011 року. Відповідно до «Журналу особистого прийому громадян начальником управління» за період з 01.01.2014 року по 31.05.2016 року ОСОБА_1 на прийом до начальника управління на зявлявся. 01.06.2016 року ОСОБА_1 був на особистому прийомі у начальника управління, на якому залишив письмову заяву, зареєстровану за №74/Ф-100, стосовно виконання постанови Бердянського міськрайонного суду від 24.11.2009 року по справі №2а-2466/2009. Попереднє письмове звернення від заявника було зареєстровано 26.02.2014 року за №42/Ф-4. На письмові звернення ОСОБА_1 були надані відповіді з поясненням всіх дій. Вимоги про стягнення моральної шкоди безпосередньо з нього як начальника обєднаного управління не можуть бути задоволені, оскільки при встановленні факту заподіяння ним моральної шкоди під час здійснення повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ОСОБА_6 у письмових запереченнях та в судовому засіданні позов не визнала і пояснила суду, що постановою Бердянського міськрайонного суду від 24.11.2009 у справі 2а-2466/2009 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1, зобов'язано управління здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2009 року відповідно до ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) на одну застраховану особу за 2008, розрахованої з урахуванням вимог ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2010 року постанова Бердянського міськрайонного суду від 24.11.2009 року залишена без змін. 21.12.2010 управлінням до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду направлено заяву про роз'яснення резолютивної частини ухвали суду від 24.11.2009 щодо кінцевої дати та врахування раніше виплачених сум.

31.01.2011 року з підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Запорізькій області надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 23949158 від 26.01.2011 року управлінням здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2009 по 31.12.2009 згідно ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) на одну застраховану особу за 2008 рік - 1573,99 грн., розрахованої з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Доплата за період з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р. виплачена у розмірі 3366,96 грн. у березні 2011 року. 03.06.2011 надійшла ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2011 по справі №2а-2466/09, якою відмовлено у роз'ясненні ухвали суду від 16.09.2010. У зв'язку цим та на підставі заяви ОСОБА_1 від 11.07.2011 про виконання рішення суду з урахуванням раніше виплачених сум проведено перерахунок пенсії з 01.01.2010 р. з використанням середньої заробітної плати по Україні за 2008 р. -1573,99 грн. Загальний розмір пенсії з 01.01.2010 року склав 1896,65 грн. Доплату за період з 01.01.2010 р. по 31.07.2011 р. у сумі 5015,42 грн. ОСОБА_1 виплачено в липні 2011року. Пенсія виплачується відповідно до зазначених судових рішень.

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 23.05.2011 року ВП №23949158 встановлено «згідно заяви боржника від 22.03.2011 року за вих. №4462/13 та протоколу індивідуального перерахунку від 01.02.2011 р. № о/р 153838 ОСОБА_1 проведено перерахунок та виплату пенсії 24.03.2011 року за вищевказаним документом. Таким чином, виконавчий документ виконано боржником у добровільний строк, фактично у повному обсязі. Ураховуючи викладене, керуючись п. 8 ч. 1 ст. 49 статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» старший державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області постановив виконавчий лист № 2а-2466/09 виданий 10.01.2011 року про зобов'язання управління Пенсійного фонду України у м. Бердянську Запорізької області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 як працюючому пенсіонеру з 01.01.2009 року відповідно до ст. 40, 42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) на одну застраховану особу за 2008 рік, розрахованої з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» закінчити. Таким чином, рішення суду виконано в повному обсязі в липні 2011 року.

У вищезазначеному судовому рішенні вказано, що відповідач при нарахуванні пенсії виконував вказівки та спільні листи керівництва, надавав позивачу відповіді на свої дії, також враховуючи, що позивач не надав докази спричинення йому моральної шкоди, а перерахунок пенсії відповідно до діючого законодавства можливо розцінити як відшкодування позивачу моральної шкоди, тому суд вважає, що підстав для задоволення позову про стягнення моральної шкоди немає.

01.06.2016 р. ОСОБА_1 був на особистому прийомі у начальника управління, на якому залишив письмову заяву, зареєстровану за №74/Ф-100, стосовно виконання постанови Бердянського міськрайонного суду від 24.11.2009 р. по справі 2а-2466/ 2009. Посилання позивача на те, що начальник об'єднаного управління 01.06.2016 р. на особистому прийомі довів його до гіпертонічного кризу є безпідставним та необґрунтованим, оскільки позивач є людиною похилого віку, має ряд захворювань. Згідно карти виїзду швидкої медичної допомоги від 01.06.2016 року позивач від госпіталізації відмовився. Що свідчить про задовільний стан позивача та відсутність існування загрози здоров'ю. Посилання на душевні страждання позивача, підвищення тиску, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою, є суб'єктивним, ніякими доказами не підтверджуються.

Позивач у позові вказує, що моральна шкода спричинена винесенням незаконного рішення №6 від 03.12.2015 р. щодо невиконання - рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27.11.2009 року у справі за його позовом, але такого рішення не існує.

Позивач також вказує, що ОСОБА_3 чинив перепони у виконанні рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27.11.2016 року, але таке рішення не приймалось.

Під час листування з позивачем орган Пенсійного фонду надавав ОСОБА_1 відповіді на звернення та пояснював свої дії.

Вважала, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів у солідарному порядку моральної шкоди, яка була спричинена невиконанням судового рішення від 24 листопада 2009 року по справі №2а-2466/2009 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №384/2011 затверджено Положення про Пенсійний фонд України, яким визначено, що Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Стаття 1173 ЦК України визначає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Звертаючись з позовом до суду позивач вважав, що відповідачі своїми діями та бездіяльністю заподіяли йому моральну шкоду, оскільки вони не виконали постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2009 року по справі за його позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Бердянську Запорізької області про перерахунок пенсії, а при здійсненні перерахунку пенсії не виконали вимог чинного законодавства. Начальник Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду ОСОБА_3 навмисно створював в цьому перешкоди і усіляко намагався завадити його виконанню, відповідав йому в грубій формі і на особистому прийомі 01.06.2016 року довів його до гіпертонічного кризу. Протягом п'яти років він майже кожного дня був змушений звертатись до різних інстанцій та доводити свою правоту про необхідність виконання рішення суду, але отримував відмову.

Вказуючи на зазначені обставини, дії та бездіяльність відповідачів позивач зазначив, що моральна шкода полягає в емоційних та душевних стражданнях, переживаннях та хвилюваннях. Він деякий час був позбавлений можливості реалізувати свої уподобання та бажання, як звичайна людина, яка вела досить енергійний спосіб життя.

Він відчував себе ошуканим, що негативно позначилося на його психічному стані, змусило його сильно нервувати і переживати. Було порушено його звичайний життєвий уклад, тому що у нього зявилася необхідність звертатися до різних організацій щоб відстоювати свої права у судовому порядку, витрачати на це багато часу.

Разом з тим, посилаючись на ці обставини позивач не надав суду доказів, які підтверджують, що зазначеними діями йому спричинено моральні страждання та сам факт заподіяння йому моральних страждань.

Так, судом встановлено, що позивач є пенсіонером і йому призначена пенсія за віком (а.с.6).

Не погоджуючись з розміром пенсії ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Бердянську Запорізької області про перерахунок пенсії та стягнення моральної шкоди. Постановою Бердянського міськрайонного суду від 24 листопада 2009 року по адміністративній справі №2-а-2466/2009 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Бердянську Запорізької області про перерахунок пенсії та стягнення моральної шкоди позов задоволено частково. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Бердянську провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, як працюючому пенсіонеру, з 01.01.2009 року відповідно до ст. ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої зарплати (доходу) на одну застраховану особу за 2008 рік розрахованої з урахуванням вимог ч. 2. ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». У решті частині позову відмовлено (а.с.4-5).

Головною підставою для звернення з позовом до суду ОСОБА_1 вважав невиконання відповідачами постанови Бердянського міськрайонного суду від 24.11.2009 року, але судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Соломенної К.В. від 23.05.2011 року виконавче провадження з примусового виконання рішення суду за виконавчим листом №2-а-2466/09, який видано 10.01.2011 року Бердянським місьрайонним судом Запорізької області про зобовязання Управління Пенсійного фонду України у м. Бердянську Запорізької області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, як працюючому пенсіонеру, з 01.01.2009 року відповідно до ст. ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) на одну застраховану особу за 2008 рік розрахованої з урахуванням вимог ч. 2. ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» закінчено, оскільки ОСОБА_1 проведено перерахунок та виплату пенсії 24.03.2011 року за зазначеним виконавчим документом. Виконавчий документ виконано боржником у добровільний строк, фактично, у повному обсязі (а.с.114-115).

Таким чином, судом встановлено, що рішення суду виконано, а тому позивачем не доведено бездіяльність відповідачів з виконання постанови Бердянського міськрайонного суду від 24.11.2009 року та порушення вимог законодавства при здійсненні перерахунку пенсії.

Другою підставою для стягнення моральної шкоди ОСОБА_1 вважав дії начальника Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду ОСОБА_3, але не надав суду жодного доказу, який підтверджує навмисне створення перешкод і намагання ОСОБА_2 завадити виконанню постанови Бердянського міськрайонного суду від 24.11.2009 року, а також ту обставину, що відповідач на особистому прийомі відповідав йому в грубій формі.

На підтвердження доведення його ОСОБА_2 на особистому прийомі 01.06.2016 року до гіпертонічного кризу позивач надав довідку від 07.06.2016 року КУ «БЦПМСП» БГС про стан його здоровя і необхідність в медикаментозному лікуванні. Але в зазначеній довідці відсутні відомості про погіршення стану здоровя позивача 01.06.2016 року та про причини такого (а.с.3).

Крім того, за повідомленням директора КУ БМР «Бердянське територіальне медичне обєднання» від 22.11.2016 року ОСОБА_1 у період з 01.06.2016 року по теперішній час за медичною допомогою не звертався та на стаціонарному лікуванні не перебував (а.с.73). Факт звернення до лікаря за медичною допомогою в звязку з подією, яка мала місце 01.06.2016 року також спростовується довідкою КУ «Бердянський центр первинної медико-санітарної допомоги» Бердянської міської ради (а.с.109).

Заявляючи позовні вимоги про стягнення з відповідачів моральної шкоди в розмірі 101 000 грн. позивач жодним чином не зазначив з яких міркувань він виходи, визначаючи розмір шкоди та не надав жодного доказу, який його підтверджує.

За викладених обставин позивачем не доведено, що незаконними діями та бездіяльністю відповідачів йому спричинено моральну шкоду, а тому позовні вимоги є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 23, 1167, 1173, 1174 ЦК України, Положенням про Пенсійний фонд України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя