Справа № 203/680/17
Провадження № 6/0203/40/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2017 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Заярній А.Ю.,

за участю представника заявника ОСОБА_1

представника стягувача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку

встановив:

23 лютого 2017 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області з заявою про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку. В обґрунтування заяви зазначено, що на виконанні виконавчої служби перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого судом щодо солідарного стягнення з боржників на користь стягувача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Державним виконавцем були здійсненні дії спрямовані на виконання вказаного документу, в ході яких було встановлено, що майно власником якого є боржниця на яке можливо здійснити звернення, не зареєстроване за нею в установленому законом порядку, тому заявник просить суд вирішити питання про звернення стягнення на нерухоме майно, що належить боржниці, яке не зареєстроване за нею в законному порядку.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просив її задовольнити. Зазначав, що у звязку з тим, що за боржницею її майно не зареєстроване в законному порядку, виконавча служба позбавлена можливості звернути на нього стягнення самостійно.

Представник стягувача в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. Вказувала, що майно, на яке просить заявник звернути стягнення є особистою власністю боржника.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника стягувача, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню виходячи з такого.

16 січня 2016 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська був виданий виконавчий лист у цивільній справі № 206/6422/14-ц (провадження 2/203/41/15) щодо солідарного стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0/П від 15 жовтня 2007 року, яка утворилась станом на 18 лютого 2015 року в загальному розмірі 6 173 579 грн. 87 коп. та солідарному стягненні судового збору в розмірі 2 677 грн. із кожного (а.с.7). Постановою державного виконавця від 02 лютого 2016 року було відкрито виконавче провадження ВП № 50018396 щодо примусового виконання вказаного вище виконавчого листа (а.с.10).

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем здійснювались необхідні дії для встановлення майна та доходів боржника, за результатами яких згідно відповіді Пенсійного фонду України про осіб боржників, які працюють за трудовим та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, стосовно ОСОБА_3 інформації не знайдено (а.с.21), згідно відповіді Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб, інформація стосовно ОСОБА_3 щодо сум доходу, нарахованого, сплаченого податковим агентом на користь платника податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня (а.с.22), за даними Управління державного нагляду за безпекою мореплавства флоту рибного господарства риболовних суден у Державному судновому реєстрі та Судновій книзі України за власником ОСОБА_5 не зареєстровано (а.с.23), інформація в електронно-обліковій системі інспекцій про реєстрацію сільськогосподарської техніки за громадянкою ОСОБА_5 відсутня (а.с.24), великовантажні та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, в Головному управлінні Держпраці у Дніпропетровській області за ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не зареєстровані (а.с.25) згідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС України інформація щодо наявності в ОСОБА_3 відсутня (а.с.27), згідно відповіді Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії стосовно ОСОБА_3 інформації не знайдено (а.с.33), згідно відповіді Державної фіскальної служби України платник податків з податковим номером НОМЕР_1 на обліку в органах ДПС не перебуває (а.с.35).

Постановою державного виконавця від 02 лютого 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_7 із забороною здійснювати його відчуження (а.с.11).

Як пояснила представник стягувача кредитні кошти надавались ОСОБА_7 для придбання нею квартири, яку вона в свою чергу передала банку в іпотеку.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2015 року у цивільній справі № 206/6422/14-ц було встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами 15 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», назву якого було змінено на ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 був укладений договір іпотеки №0//З, за умовами якого остання передала банку в заставу нежитлове приміщення по пр. Пушкіна,19 у м. Дніпропетровську.

Зі змісту іпотечного договору вбачається, що ОСОБА_8 передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, просп. Пушкіна, буд. 19 та є власністю ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 15 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за номером реєстру 6238, також внесено запис про реєстрацію правочину в Державний реєстр правочинів за реєстраційним номером 2418185 (а.с.42).

В матеріалах справи наявний договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15 жовтня 2007 року укладеним між ОСОБА_11 та ОСОБА_6, який 15 жовтня 2007 року був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10, за реєстровим № 6238, за умовами якого ОСОБА_5 придала у власність приміщення № 4, що знаходиться в будинку № 19 по просп. Пушкіна в місті Дніпропетровську (а.с.46-47).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 80959210, сформованої 22 лютого 2017 року, вбачається, що за ОСОБА_6 право власності на будь-яке нерухоме майно не зареєстроване (а.с.38-41).

З матеріалів справи вбачається, що спірне майно на даний час зареєстроване за колишнім власником ОСОБА_11, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 80959515, сформованої 22 лютого 2017 року (а.с.36 на зв.)

В судовому засіданні представник заявника пояснив, що оскільки за ОСОБА_6 вказане майно не зареєстроване, звернути стягнення на нього не можливо.

Вирішуючи питання щодо наявності у ОСОБА_3 права на вказане майно, суд виходить з такого.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на час укладання договору купівлі-продажу від 15 жовтня 2007 року) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації)

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 Цивільного кодексу України в редакції 14 червня 2007 року діючій на момент укладення вище вказаного договору купівлі-продажу право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст. 210 ЦК України в редакції 14 червня 2007 року, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно абз. 3 ч.2 ст. 331 ЦК України в редакції 14 червня 2007 року, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що під час укладення договору купівлі-продажу був внесений запис про реєстрацію правочину в Державний реєстр правочинів за реєстраційним номером 2418185 (а.с.42). За цих обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 фактично є власником вказаного майна, незалежно від того, що відомості в реєстрі речових прав на нерухома майно наразі відсутні.

Відповідно до абз. 2 ч.4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Згідно ч.1 ст.377 ЦПК України питання про звернення стягнення на належні боржнику від інших осіб грошові кошти, що знаходяться на рахунках цих осіб в установах банків та інших фінансових установах, а також про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

При вирішенні питання щодо форми звернення суд зазначає, що заявник звернувся до суду із заявою, що відповідає положенням встановленим законодавством.

З огляду на вище викладене, приймаючи до уваги, що державним виконавцем були здійснені необхідні дії спрямовані на виконання виконавчого провадження, проте здійснити виконання виконавчого листа окрім, як звернути стягнення на майно можливості не має, враховуючи, що відсутність відомостей в реєстрі речових прав щодо наявності права ОСОБА_3 на вказане майно фактично позбавляє державного виконавця здійснити звернення на іпотеку виконати виконавчий лист виданий судом, враховуючи, що судом було встановлено, що власником вказаного майна є ОСОБА_5, вбачаються підстави для задоволення заяви державного виконавця та звернення стягнення на нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 61, 208, 210, 377 ЦПК України, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 182, 210, 331 Цивільного кодексу України в редакції станом на 14 червня 2007 року, суд

ухвалив:

Заяву відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку - задовольнити.

Звернути стягнення на нерухоме майно нежиле приміщення, у житловому будинку літ. А-9, на першому поверсі приміщення № 4 косметичний салон, поз. 1-7, загальною площею 42,2 кв.м., ганок а, адреса: м. Дніпро, просп. Пушкіна, будинок 19, що виступає предметом іпотеки згідно іпотечного договору № 00//З від 15 жовтня 2007 року переданого в забезпечення кредитного договору № 0/П від 15 жовтня 2007 року ОСОБА_6, РНОКПП: НОМЕР_1, і належить по праву власності ОСОБА_7, РНОКПП: НОМЕР_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15 жовтня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10, права власності на вказане нерухоме майно зареєстроване за попереднім власником ОСОБА_12, РНОКПП НОМЕР_2.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 5 днів з дня її проголошення, а особами, які не брали участі в судовому засіданні протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя С.В. Єдаменко