Справа № 134/273/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 березня 2017 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого - судді: Зарічанського В.Г.

з участю секретаря: Балух О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на частину житлового будинку,-

В С Т А Н О В И В :

Своїм позовом до суду позивач просила визнати за нею право на право власності на 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Вказала, що на даний час їй належить на праві власності 3/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1. Дану частину вона отримала у власність наступним чином: на 1/5 частину житлового будинку зареєструвала право власності як член бувшого колгоспного двору; 2/5 частини отримала у спадщину після смерті своїх батьків, які були членами колгоспного двору, що підтверджується рішенням Крижопільського районного суду від 15 листопада 2016 року № 134/1408/16-ц.

Вказаний житловий будинок до 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи колгоспних дворів членами якого являлись вона, її батько - ОСОБА_5, мати ОСОБА_6, чоловік - ОСОБА_4 та син - ОСОБА_3 Після ліквідації колгоспів будинок перейшов у їхню спільну часткову власність, що підтверджується довідкою Городківської сільської ради.

Бувший чоловік позивача, ОСОБА_4, та син, ОСОБА_3 своє право власності на інших 2/5 частин житлового будинку на своє ім'я не оформляли.

Відповідачі з 2001 року в спірному житловому будинку не проживають, будь-якої участі коштами чи працею в господарстві двору не приймають більше 15 років. Весь цей час ОСОБА_3 проживає в м. Ірпінь Київської області, ОСОБА_4 проживає в Російській Федерації. За таких обставин вважає, що вони втратили право на отримання своїх часток в дворі.

Позивач все життя прожила в даному будинку, являючись єдиним членом двору, який не втратив право на свою частку в ньому. Коли вона звернулась до державного реєстратора з проханням зареєструвати на своє ім'я неоформлені 2/5 частини житлового будинку, то отримала рішення про відмову від 22 лютого 2017 року. Відмова грунтувалась на тому, що згідно погосподарського обліку відповідачі рахуються членами колгоспного двору. Тому їй було рекомендовано в судовому порядку доводити обставини втрати відповідачами права на свої частки в колгоспному дворі та відстоювати свої майнові права на майно колгоспного двору.

Відповідачі повідомили ОСОБА_1, що не збираються оформляти свої майнові права на частини житлового будинку. З цих підстав вона змушена звернутись до суду з даною заявою.

Позивач в своїй заяві до суду просила позов задовольнити, справу розглянути в її відсутність.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, але подали заяви, в яких просили справу розглянути в їх відсутність, так як вони не заперечують проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності 3/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1. Дану частину вона отримала у власність наступним чином: на 1/5 частину житлового будинку зареєструвала право власності як член бувшого колгоспного двору; 2/5 частини отримала у спадщину після смерті своїх батьків, які були членами колгоспного двору, що підтверджується рішенням Крижопільського районного суду від 15 листопада 2016 року № 134/1408/16-ц. Відповідачі з 2001 року в спірному житловому будинку не проживають, будь-якої участі коштами чи працею в господарстві двору не приймають більше 15 років. Весь цей час ОСОБА_3 проживає в м. Ірпінь Київської області, ОСОБА_4 проживає в Російській Федерації. Своє право власності на інших 2/5 частин житлового будинку на своє ім'я не оформляли і не збираються оформляти свої майнові права на частини житлового будинку, що підтверджується їхніми заявами про визнання позову (а.с. 23, 24).

Позивач являється єдиним членом двору, який не втратив право на свою частку в ньому. При зверненні позивача до державного реєстратора про реєстрацію на своє ім'я неоформлених 2/5 частини житлового будинку, вона отримала рішення про відмову № 33976550 від 22 лютого 2017 року, оскільки відповідно до погосподарського обліку відповідачі рахуються членами колгоспного двору і мають право на свої частки (а.с. 17).

Відповідно до роз'яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності ", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберегло

ся після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до

15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втра

тили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років

підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного

господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній

строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх

його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатно

го члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовго

часному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи кош

тами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили

права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору,

яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права чи свободи інших осіб, а тому приймається судом.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню як такий, що доведений витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, довідками Городківської сільської раи, технічним паспортом на житловий будинок, свідоцтвом про розірвання шлюбу, рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, обґрунтований ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, 25, 30, 174, 328,1220 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 174, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на право власності на 2/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1, які належали члена колгоспного двору ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: