Справа № 473/857/17
РІШЕННЯ

іменем України

"03" квітня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Вуїва О.В., при секретарі Заблоцькій М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в якому вказував, що 08 жовтня 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, актовий запис № 231.

Мають спільну неповнолітню доньку Ірину, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте сімейні відносини не склалися та з січня 2017 року припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є відсутність порозуміння в сімї. Місце мешкання дитини визначено В зв'язку з цим ОСОБА_1 просив про розірвання шлюбу.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не згоден.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю, на примирення не згодна.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про їх взаємовідносини.

Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

При цьому судом встановлено, що 08 жовтня 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 231.

Мають спільну неповнолітню доньку Ірину, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте сімейні відносини між позивачем та відповідачкою не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю. Позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Згідно ст. 112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

За таких обставин, враховуючи відносини між подружжям, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу -- задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстровано 08 жовтня 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області, актовий запис № 231 - розірвати.

Після розірвання шлюбу сторонам присвоюються прізвища: позивачу «Ніколєнко», відповідачці «Ніколєнко».

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В.Вуїв