Головуючий у 1 інстанції: Переверзєва Л.І.
Доповідач: Новікова Г.В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

25 січня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Новікової Г. В.,

суддів: Санікової О.С.,Азевича В.Б.

при секретарі: Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду від 12 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального ландшафтного парку «Краматорський» про визнання дій незаконними, скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, визнання вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 1 лютого 2013 року відповідно до наказу №4-к від 23.01.2013 року він був прийнятий на роботу в Регіональний ландшафтний парк «Краматорський» на посаду начальника відділу рекреації та екологічної освіти. Його робоче місце конкретно не встановлено. Роботи він повинен проводити по всій території ландшафтного парку. У нього склалися неприязні відносини з начальником охорони парку Гетьманенко А.І., який погрожував звільнити його з роботи.

16 червня 2016 року він як завжди виконував свої посадові обов'язки і проводив роботи згідно раніше затвердженого плану, що підтверджується отриманими матеріальними результатами роботи. При виконанні робіт 16 червня 2016 року в лісовій зоні парку він отримав укуси кліща, що викликало погіршення стану його здоров'я і він був змушений звернутися за допомогою в медичний заклад. В період з 17.06.2016 року по 25.06.2016 року він перебував на амбулаторному лікуванні.

24.06.2016 року він отримав копію наказу №7-К від 16 червня 2016 року за підписом виконуючого обов'язки директора Гетьманенко А.І. про його звільнення за п.4 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з прогулом 16 червня 2016 року.

На думку ОСОБА_1, дії адміністрації по заповненню трудової книжки і її направленню є незаконними, виконаними з порушенням п.п. 4.1, 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Вважав дії адміністрації підприємства в частині розірвання трудового договору на підставі п.4 ст.40 КЗпП України незаконними, наказ про звільнення сфальсифікованим, а звільнення не відповідає вимогам діючого законодавства України з наступних підстав.

16 червня 2016 року він виконував свої посадові обов'язки відповідно до раніше затвердженого адміністрацією підприємства плану, що підтверджується отриманими матеріальними результатами праці, не був відсутнім на робочому місці без поважної причини, і не здійснював дій, за які передбачено звільнення за п.4 ст. 40 КЗпП України.

Вважав доводи в.о. директора РЛП «Краматорський» Гетьманенко А.І. про його відсутність на роботі 16 червня 2016 року безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, а наказ про його звільнення винесеним на ґрунті особистих неприязних відносин та таким, що носить характер помсти з використанням своїх посадових повноважень.

15.06.2016 року в.о. директора підприємства виконував Курячий К.В., який затвердив план роботи на червень 2016 року та перед яким він звітував за виконану роботу. На якій підставі Гетьманенко А.Н. виконував обов'язки директора невідомо, до відома такої інформації не повідомлено та з наказом про те, що з 16.06.2016 року обов'язки директора виконує Гетьманенко А.Н., його не ознайомили. Тому, наказ про його звільнення підписаний не уповноваженою особою.

Дата наказу про його звільнення сфальсифікована, оскільки всі дії пов'язані з розірванням трудового договору проводились 21 червня 2016 року, тобто після 5 календарних днів та 2 робочих днів після прийнятого наказу. В зв'язку з цим цей наказ прийнятий з порушенням законодавства в період його тимчасової непрацездатності, а саме ст. 40 КЗпП України, тому підлягає скасуванню.

Відповідно до п.4.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок робітників при затримці видання трудової книжки днем звільнення є день видання трудової книжки. У випадку затримки трудової книжки робітнику про новий день звільнення видається наказ та вноситься запис в трудову книжку. Попередній запис є недійсним згідно п.2.10. Інструкції. Тому, згідно з п.4.1.Інструкції днем звільнення є 21.06.2016 року, тобто період його тимчасової непрацездатності.

Записи в трудовій книжці, виконані керівництвом підприємства, не відповідають вимогам п.4.1. Інструкції, тобто не завірені підписом керівника підприємства та печаткою, в порушення п.4.2. Інструкції, трудова книжка була направлена йому поштовим відправленням без його письмової згоди. В зв'язку з цим вважає, що адміністрацією підприємства допущено грубе порушення трудового законодавства по веденню трудових книжок та звільненню робітників.

Крім того, зазначив, що в внаслідок умисного порушення трудового законодавства адміністрацією підприємства йому було завдано моральну шкоду. Протизаконні дії відповідача призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та потребують від нього додаткових затрат для організації його життя. Фактично відповідачі своїми незаконними діями позбавили його можливості заробляти кошти на життя. У зв'язку з викладеним оцінює моральну шкоду в 10000 гривень.

З урахуванням уточненої позовної заяви, наданої 03.10.2016 року, просив суд визнати дії посадових осіб Регіонального ландшафтного парку «Краматорський», пов'язані з веденням та видачею трудових книжок працівників неправомірними і такими,що порушують вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року; Наказ №7-К від 16.06.2016 року про його звільнення за прогул 16.06.2016 року без поважних причин скасувати, та поновити його на посаді начальника відділу рекреації та екологічної освіти Регіонального ландшафтного парку «Краматорський» у зв'язку із звільненням його без законних підстав. Визнати період з 16.06.2016 року по день його поновлення на посаді вимушеним прогулом та стягнути з Регіонального ландшафтного парку «Краматорський» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 394,71 гривень за один робочий день та 10000 гривень в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Рішенням Краматорського міського суду від 12 жовтня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити його вимоги в повному обсязі. Зазначив, що в порядку ст..137 ЦПК України звернувся до суду з клопотанням про витребування документів, без яких розгляд справи не можливий, однак суд залишив вказане клопотання поза увагою.

02.09.2016 року судом першої інстанції безпідставно відмовлено в прийнятті доказів, підтверджуючих виконання позивачем робіт, в тому числі на електронному носії, оскільки не мають навичок в роботі з електронними носіями.

Під час судового засідання 02.09.2016 року представник РЛП «Краматорський» Гетьманенко А.Н. надав суду та позивачу засвідчені копії табелю звіту відпрацювання робочого часу за червень 2016 року, який є одним з документів заявлених в клопотанні позивача, однак суд першої інстанції не поставив питання про долучення до матеріалів справи.

Крім того, суд не прийняв рішення за вимогами щодо неправомірних дій посадових осіб РЛП в частині заповнення та ведення трудових книжок робітників, тобто порушення вимог п.4.1.,4.2. Інструкції, що призвело до неповного з'ясування обставин справи.

Суд безпідставно зробив висновок про те, що йому підприємством визначено робоче місце, робочим місцем є офісне приміщення парку, розташоване в кімнаті 16 буд. 30 по бульвару Машинобудівників в м. Краматорську, «Візит-центр», розташований більш, ніж 21 км від офісного приміщення в пос. Камишеваха в м. Краматорськ. Такий висновок суду не відповідає дійсності та посадовій інструкції. Представник відповідача в.о. керівника Курячий В.І. підтвердив, що конкретне місце роботи йому не визначено ні посадовими інструкціями, ні Правилами внутрішнього трудового розпорядку, ні будь-якими іншими управлінськими документами.

Суд не дав належної оцінки протоколу №2/16 від 16.06.2016 року зборів трудового колективу в частині дотримання процедури звільнення ОСОБА_1, що є обов'язковою умовою при звільненні працівника.

На думку апелянта, зазначені 16.06.2016 року загальні збори трудового колективу не проводились в рамках робочого часу, тому, то в рамках робочого часу 16.06.2016 року не міг бути виданий наказ про його звільнення у відповідності з вимогами трудового законодавства, в тому числі не могла бути видана трудова книжка.

Згідно ст.116 КЗпП України видача трудової книжки та направлення наказу про звільнення, а також листа адміністрації підприємства в поліцію про здійснення ним розкраданні матеріальних цінностей мали місце 21.06.2016 року.

Вказав, що 12.10.2016 року представник відповідача - Гетьманенко А.Н. пояснив, що в рамках робочого часу 16.06.2016року збори трудового колективу парку щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_1 не проводились та наказ про його звільнення не видавався. Вважав, що він в порушення вимог ст.40 КЗпП України звільнений в період тимчасової непрацездатності.

Висновок суду про відсутність на робочому місці більш 3 годин вважав також помилковим та необґрунтованим, оскільки в його посадову інструкцію виконання функцій касиру в «Візит-центрі» парку не входить. Роботи 16.06.2016 року він виконував за попередньо затвердженим планом роботи відділу на червень 2016 року, в якому виконання функцій касиру в «Візит-Центрі» не передбачені. Фактично даний план робіт є письмовим наказом, затвердженим директором парку на виконання робіт. Заяви про надання посади касира за сумісництвом професій підприємству не надавав, оплату за таку роботу не отримував. В штатному розписі парку взагалі не передбачена посада касира.

Суд не надав належної оцінки розбіжностям щодо показань ОСОБА_6, однак в своєму рішенні не врахував показання ОСОБА_7 та не вказав причину не прийняття його пояснень в якості належних доказів.

Суд помилково зробив висновок, не відповідний обставинам справи про те, що він 16.06.2016 року не проводив захід в учбовому закладі. Зазначив, що він по дорозі на роботу зустрів свого підлеглого ОСОБА_6, в якого зламався велосипед, тому він надавав йому допомогу - чинив зламаний велосипед протягом 1 години, тобто до 10:30 год. Тому вважав, що допомога в усуненні поломки транспортного засобу працівника по дорозі на роботу не може бути неповажною причиною відсутності на робочому місці.

Крім того, висновки суду про те, що він також був відсутній на робочому місці без поважної причини 16.06.2016 року в період з 11:30год. до 17:00год. та був звільнений за відсутність на робочому місці протягом всього робочого дня не відповідають дійсності та законодавству.

На думку апелянта, він фактично був звільнений за відсутність на робочому місці в період з 9:45год до 10:45год 26.06.2016 року, тобто за час ремонту транспортного засобу ОСОБА_6, а не за відсутність на робочому місці протягом всього робочого дня в цей день відповідно до табелю звіту робочого часу, що не відповідає діючому законодавству. Якщо працівник не покинув територію розташування підприємства, він не може бути звільнений на підставі п.4 ст.40 КЗпП України.

В судове засідання з`явилися ОСОБА_1 та його представник за дорученням- ОСОБА_8, представники відповідача- Гетьманенко А.Н. та Ємельяненко О.В..

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення є порушення або неправильне застосування судом норм матеріального або процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Згідно з вимогами ст. 40 п.4 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Як роз'яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Судом встановлено, що наказом №4-К від 23.03.2015 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в регіональний ландшафтний парк «Краматорський» на посаду начальника відділу рекреації та екологічної освіти. Наказом №7-К від 16.06.2016 року звільнений з займаної посади з 16.06.2016 року за прогул на підставі п.4 ст.40 КЗпП України.

Наказом №22 від 15.06.2016 року на період з 16.06.2016 року по 29.06.2016 року виконання обов'язків керівника РЛП »Краматорський» покладено на начальника відділу охорони ПЗФ Гетьманенко А.Н..

Наказом №19 від 03.06.2016 року начальнику відділу рекреації ОСОБА_1 було оголошено догану за порушення трудової дисципліни.

Загальними зборами трудового колективу РЛП »Краматорський» надано згоду на звільнення ОСОБА_1, що підтверджується протоколом загальних зборів трудового колективу №2/16 від 16.06.2016 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 був відсутнім на роботі 16 червня 2016 року протягом робочого дня більше 3 годин без поважних причин,чим допустив прогул, звільнення відбулося з дотриманням норм трудового законодавства, тому підстави для поновлення його на роботі відсутні.

Висновок суду підтверджується поясненнями ОСОБА_6, який пояснив, що 16.06.2016 року він разом із ОСОБА_1 біля 8-ої години виїхали на велосипедах на робоче місце в «Візит-Центр» РЛП »Краматорський». По дорозі зламався його велосипед, лопнуло колесо , із-за жари вони зайшли до магазину,де купили 2 пляшки алкогольного пива і випили. Відремонтували велосипед і приїхали на роботу біля 13 години, де зустріли Гетьманенко А.М.,який став вимагати від них пояснень причини відсутності на роботі. ОСОБА_1 ніяких пояснень не надавав, а пішов до лісу.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили, що 16.06.2016 року ОСОБА_1 прийшов на роботу біля 13 години.

Відповідно довідки за підписом директора ЗОШ№1 Митішок І.Н. 16.06.2016 року з 8-30 до 9-00 в літньому таборі «Сонцеград» проводилася ОСОБА_1 бесіда на тему »Опасні тварини» (а.с.38). Однак зазначена довідка спростовується заявою Левченко О.Б.,яка виконувала обов'язки начальника табору «Сонцеград», який працював на базі ЗОШ№1 з 1 по30 червня 2016 року,з якої вбачається,що РЛП »Краматорський» проводилося три лекції-02.06.2016 року,07.06.2016 року, а третя лекція проводилася в період з 17.06.2016 року по 23.06.2016 року. Запис третьої лекції здійснено власноручно ОСОБА_1.Підпис Левченко О.Б. засвідчено директором ЗОШ№1 Григор»янц А.О.(а.с.52). Директор школи Григор»янц А.О. в своїй відповіді на запит адвоката підтвердив, що записи в книгу про дату проведення лекцій та час проведення вносились працівниками РЛП »Краматорський». Таким чином судом правильно не прийнято до уваги пояснення про те, що ОСОБА_1 проводив 16.06.2016 року з 8-30 до 9-00 лекцію в літньому таборі «Сонцеград», оскільки такі пояснення спростовуються заявою начальника табору «Сонцеград» Левченко О.Б. та поясненнями свідка ОСОБА_6.

Сам ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтвердив, що робочий день триває з 8 до 17 години, працівники в тому числі і він збираються в «Візит-Центрі» РЛП »Краматорський», де в офісі для працівників є кімната зі столами та комп'ютерами для роботи і при виході на територію парку працівники повинні ставити до відома своє керівництво. 16.06.2016 року він дійсно прийшов на роботу біля обіду, оскільки з 8-30 до 9-00 читав лекцію в літньому таборі «Сонцеград», а потім допомагав ремонтувати велосипед своєму підлеглому ОСОБА_6. Його посилання на те, що він дійсно був відсутнім на роботі,однак менше ніж три години,спростовуються встановленими обставинами. Отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у позивача є робоче місце,куди він повинен приходити на роботу і саме в «Візит-Центрі» РЛП »Краматорський» і що 16.06.2016 року протягом дня він був відсутнім не тільки на робочому місці, а і на території підприємства без поважних причин,так як ремонт велосипеда свого підлеглого в робочий час не є поважною причиною відсутності на роботі.

Доводи про те, що ОСОБА_1 16.06.2016 року на виконання плану робіт проводив фотозйомки на місцевості,в підтвердження чого надав фотографії,судом першої інстанції правильно не прийняті до уваги, оскільки відсутні докази, що саме в цей день проводилася фотозйомка і про виконання саме цих робіт він не ставив керівництво до відома.

Посилання на те, що 16.06.2016 року позивачем проводилися міроприємства на території парку згідно плану і не було допущено прогулу не можуть бути прийнятими до уваги, так як спростовуються встановленими обставинами. Крім того, план роботи,на який посилається позивач, не містить конкретних дат виконання того чи іншого пункту.

Судом першої інстанції правильно не прийнято до уваги довід про те, що звільнення позивача відбулося в період перебування його на лікарняному. Оскільки наказ про звільнення було видано 16.06.2016 року, а лікарняний відкрито з 17.06.2016 року, при цьому позивач 16.06.2016 року не скаржився на стан здоров'я.

Вказівка на те, що в обов'язки ОСОБА_1 не входить виконання обов'язків касира для даного спору не має правового значення, так як прогул-це відсутність на роботі. Позивач же в цей день повинен був бути на роботі для виконання своїх безпосередніх обов'язків.

Доводи про те, що збори колективу фактично 16.06.2016 року не проводилися, не можуть бути прийнятими до уваги,оскільки спростовуються встановленими обставинами, і зокрема наявністю протоку зборів трудового колективу з підписами працівників.

Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з'ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Неодержання письмового пояснення від працівника не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.Така правова позиція викладена Верховним Судом України у справі N 6-2801цс15.

Надані інвентаризаційні описи не можуть бути прийнятими до уваги,як підтвердження того, що 16.06.2016 року не було виготовлено наказу про звільнення,оскільки 17.06.2016 року ОСОБА_1 був включений як член ревізійної комісії до інвентаризаційних відомостей, так як відомість заповнювалася працівником позивача, а ОСОБА_1 вона не підписана.

Посилання на те, що наказ про звільнення не був виготовлений 16.06.2016 року, так як повний розрахунок і трудову книжку позивачеві було видано 22.06.2016 року, не можуть бути прийнятими до уваги,так як видача трудової книжки та проведення повного розрахунку зі звільненим працівником в разі його відсутності на роботі проводиться за першою його вимогою і дата такого звернення не співпадає з днем звільнення.

За таких обставин, суд першої інстанції, на підставі поданих сторонами доказів, правильно встановив характер правовідносин, вірно застосував норми матеріального права, та з урахуванням встановлених обставин справи дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Постановлене судом рішення є законним і обгрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержані.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду від 12 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: