Справа № 161/1399/17
Провадження № 2/161/1395/17
У Х В А Л А

02 лютого 2017 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Крупінська С.С., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до житлово-комунального підприємства № 7 про зобовязання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд із позовом до ЖКП № 7 про зобовязання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

Заява подана без додержання вимог, передбачених ч. 5 ст. 119 ЦПК України.

Перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільг щодо його сплати визначено статтями 3, 5 Закону України «Про судовий збір».

У пункті 7 частини першої статті 5 Закону було передбачено, що споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав звільняються від сплати судового збору.

Проте, Законом України від 22 травня 2015 № 484-VIII, який набрав чинності 1 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено статтю 5 цього Закону в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав не передбачено.

Відповідно до частини третьої статті 2 ЦПК України провадження у цивільних правах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Оскільки позивачі звернулися до суду із вказаною позовною заявою 14 листопада 2016 року, тобто на момент чинності статті 5 Закону України «Про судовий збір» у новій редакції, якою не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, то правові підстави для звільнення від сплати судового збору за подання та розгляд заяви позивачам відсутні.

Разом з тим, позивач зазначає, що згідно положень Закону України «Про захист прав споживачів» вони, як споживачі, звільняється від сплати судового збору.

Дійсно, частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Проте, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню.

Тому, виходячи з того, що статтею 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, то ОСОБА_1 не звільняється від сплати судового збору за подання вказаної позовної заяви.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання вимоги немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на р/р 0002, одержувач м. Луцьк 22030001, банк ГУДКУ у Волинській області м. Луцьк, ЗКПО - 38009628, МФО 803014. А тому позивачу слід сплатити судовий збір та надати суду квитанцію про проведення оплати.

З врахуванням викладеного, суд вважає за необхідне залишити дану заяву без руху та надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до житлово-комунального підприємства № 7 про зобовязання вчинити дії та стягнення моральної шкоди залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків протягом 5-ти днів з дня отримання ними копії ухвали.

У випадку не усунення недоліків у зазначений судом строк заява буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С.Крупінська