Справа № 192/2983/16-ц
Провадження № 2/192/56/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"20" січня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Стрельникова О.О.

за участю секретаря судового засідання Корота Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ», приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, згідно уточнених позовних вимог, звернувся до суду з позовом до ТОВ «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ», приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення коштів.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 14 вересня 2016 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ» було укладено договір фінансового лізингу № 000291 (далі Договір) з Додатком №1, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_2, згідно якого предметом лізингу по даному договору був транспортний засіб Jac J5.

За умовами цього договору ТОВ «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ» зобовязалось придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування автомобіль «Jac J5», позивач зобовязався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові та інші передбачені договором платежі. Через мережу інтернет позивач знайшов бажаний автомобіль за ціною 215000 грн. та зателефонував відповідачеві ТОВ «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ», представник якого розяснив йому, що дійсно таке авто є за зазначеною акційною ціною і що позивач повинен спочатку сплатити передплату за транспортний засіб в сумі 21 500 грн. після чого буде укладено договір лізингу і протягом кількох днів відповідач ТОВ «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ» передасть в користування предмет лізингу. На виконання договірних умов, 14 вересня 2016 року позивач сплатив відповідачу авансовий платіж у розмірі 21500 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок відповідача, а також приватному нотаріусу за посвідчення недійсного договору 3400 грн. Однак, уважно почитавши договір та додатки до нього позивач зрозумів, що його обманули та ввели в оману щодо умов виконання договірних зобовязань та ціни транспортного засобу, яка є значно нижчою ніж ринкова, також він дізнався, що згідно умов договору можливості розірвати договір в нього немає, оскільки його розірвання з ініціативи лізингоодержувача без втрати грошових коштів неможливе, що є порушенням його прав, як споживача. Крім того, вважає, що оскільки підписаний ним договір є договором приєднання, тому відповідач не може включати витрати на підготовку документів для укладення договору та зобовязати споживача їх сплатити.

Таким чином позивач вважає, що умови договору щодо надання можливості продавцю не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця у звязку з розірванням або невиконанням ним договору, про надання продавцю права розірвати договір з споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві такого права не надається, про визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була на момент укладення договору, про звільнення або обмеження юридичної відповідальності продавця у разі смерті або ушкодження здоровя споживача спричинених діями чи бездіяльністю продавця несправедливими і тому просив визнати недійсним договір, та повернути сторони у первісний стан, а також стягнувши з приватного нотаріуса на його користь понесені ним витрати за посвідчення договору.

Позивач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 96) в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та прохала суд задовольнити позов з підстав викладених в уточненій позовній заяві.

Представник відповідача ТОВ «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ» в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с. 98). Надав суду письмові заперечення (а.с. 87-91), згідно яких посилався на безпідставність вимог позивача, прохав суд відмовити в задоволенні позову. Вважає, що позивача в оману не введено, договір фінансового лізингу відповідає вимогам Закону, з ним позивач був ознайомлений після чого його підписав погодившись тим самим з умовами договору.

Відповідач приватний нотаріус ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, надала суду заяву згідно якої прохала розглядати справу у її відсутність (а.с. 79) та письмові заперечення (а.с. 77-78) в яких прохала суд відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з неї грошових коштів у розмірі 3400 грн. на його користь, у звязку з незаконністю та необґрунтованістю вимог, а також за відсутності доказів щодо заявлених вимог.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

В судовому засіданні встановлено, що 14 вересня 2016 року між позивачем та ТОВ «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ» було укладено договір фінансового лізингу № 000291 (далі Договір) з Додатком №1, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_2 (а.с 12-18).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, лізингодавець зобовязується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно (предмет лізингу визначений у п. 1.2 цього договору), а лізингоодержувач зобовязується прийняти предмет лізингу та сплачувати платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно п. 1.2 договору фінансового лізингу, предметом лізингу є автомобіль марки JAC моделі J5 (а.с. 12).

Статтею 2 договору передбачено, що платіж за адміністрування договору це першочерговий одноразовий платіж, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за підготовку, перевірку та розгляд документів для укладання договору, пошуку предмета лізингувідповідно до встановлених специфікацій лізингоодержувачем, незалежно від призначення платежу у квитанції на сплату. Розмір платежу за адміністрування договору становить погоджений сторонами відсоток від вартості предмету лізингу, який вказується в додатку № 1 до договору.

Відповідно до п. 13.1, 13.2, 13.3 договору платіж за адміністрування договору являє собою винагороду лізингодавця за організаційні заходи повязані з підготовкою та укладенням договору. Розмір платежу за адміністрування договору, погоджений сторонами складає десять відсотків від вартості предмету лізингу та вказується в додатку № 1 до договору.

Згідно додатку № 1 до договору платіж за оформлення договору складає 21500 грн.

Відповідно до п. 16.1 договору лізингоодержувач, який сплатив платіж за адміністрування договору (частину платежу за адміністрування договору) частково або повністю сплатив авансовий платіж та не отримав предмету лізингу, має право розірвати даний договір за власним бажанням, про що має повідомити лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвання договору, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу лізингодавця. У строк встановлений чинним законодавством. Лізингодавець розглядає заяву лізингоодержувача та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. В такому випадку поверненню підлягає сплачений лізингоодержувачем авансовий платіж та/або частина авансового платежу. Платіж за адміністрування договору (частина платежу за адміністрування договору) в такому випадку поверненню не підлягає.

Пунктом 16.2 договору лізингоодержувач, який повністю сплатив авансовий платіж та не отримав предмету лізингу, має право розірвати даний договір за власним бажанням у випадку неможливості придбання предмету лізингу лізингодавцем або відмови продавця здійснити продаж та/або поставку предмету лізингу, про що має повідомити лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвання договору, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу лізингодавця. У строк встановлений чинним законодавством. Лізингодавець розглядає заяву лізингоодержувача та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. В такому випадку поверненню підлягає сплачений лізингоодержувачем авансовий платіж. Платіж за адміністрування договору (частина платежу за адміністрування договору) в такому випадку поверненню не підлягає.

Також згідно п. 16.5 договору лізингодавець має право розірвати договір в односторонньому порядку з підстав передбачених у п. 4.7 статті 4 договору. У такому випадку лізингодавець повертає ліингоодержувачу сплачений ним авансовий платіж або частину авансового платежу за мінусом 20 % відсотків, які лізингодавець утримує в якості штрафу за невиконання договору. Платіж за адміністрування договору поверненню не підлягає.

При цьому п. 4.7 договору передбачено, що в односторонньому порядку розірвати даний договір у випадку неможливості придбання предмету лізингу або відмови продавця здійснити продаж та/або поставку предмета лізингу та у разі не обрання нового предмета лізингу лізингоодержувачем протягом трьох місяців з моменту повідомлення лізингоодержувача про таку обставину. У таком випадку лізингодавець повертає лізингоодержувачу кошти на умовах п. 16.5 ст. 16 даного договору, що стосується обсягу повернення коштів.

Відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Згідно із частиною другою статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобовязується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України» Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За частиною другою статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Так, за змістом частини пятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути визнано недійсним або змінено, а не сам договір.

У разі коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживачу.

Несправедливими згідно із частиною третьою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобовязань, включаючи умови про взаємозалік, зобовязання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 24); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13).

Перелік несправедливих умов у договорі зі споживачем не є вичерпним (частина четверта статті 18 цього Закону).

Таким чином, враховуючи зазначені норми матеріального права, суд вважає, що доводи позивача про несправедливість умов договору передбачені п. 16.1, 16.2, 16.5 є обґрунтованими, оскільки мова договору про не повернення відповідачем ТОВ «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ» позивачу, у випадках розірвання договору, платежу про адміністрування договору, а також надання відповідачу ТОВ «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ» права на розірвання договору в односторонньому порядку без надання такого права позивачу, призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків на шкоду позивача споживача послуги.

Зазначена позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, що викладена у справі № 6-1551 цс16 від 19 жовтня 2016 року, і яка обовязкова для застосування судом у відповідність до положень ст. 3607 ЦПК України.

У звязку з чим, суд вважає, що є всі підстави для застосування положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та визнання спірного договору недійсним.

Суд не приймає доводи відповідача ТОВ «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ» щодо того, що позивача було належним чином проінформовано про зміст та умови договору і тому підстав для визнання договору недійсним немає, оскільки договір про фінансовий лізинг підпадає під дію Закону України «Про захист прав споживачів», який встановлює додаткові умови захисту прав споживача від отримання послуг на завідомо невигідних умовах, і тому обізнаність позивача при підписанні договору з такими несправедливими умовами не позбавляє позивача на захист своїх порушених прав, як споживача.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Враховуючи те, що позивачем було сплачено на виконання спірного договору на рахунок відповідача ТОВ «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ» 21500 грн., що підтверджується квитанцією від 14 вересня 2016 року (а.с. 19), тому суд вважає, що зазначена сума підлягає стягненню з відповідача ТОВ «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ» на користь позивача.

Що стосується інших підстав для визнання договору недійсним, викладених позивачем в позові стосовно визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві, про звільнення або обмеження юридичної відповідальності продавця у разі смерті або ушкодження здоровя споживача спричинених діями чи бездіяльністю продавця несправедливими, то суд вважає, зазначені умови договору такими, що не порушують прав позивача і не є підставою для визнання спірного договору недійсним.

Вирішуючи позовні вимоги позивача до приватного нотаріуса суд приходить до такого.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що за посвідчення спірного договору приватним нотаріусом ОСОБА_2 стягнуто плати згідно ст. 31 Закону України «Про нотаріат», що передбачає, що приватні нотаріуси за вчинення нотаріальних дій справляють плату, розмір якої визначається за домовленістю між нотаріусом та громадянином або юридичною особою.

При цьому згідно довідки виданої приватним нотаріусом позивачу, за посвідчення договору лізингу № 000291 14 вересня 2016 року за реєстровим номером 1567 та копії до нього за реєстровим номером 1568 стягнуто плати в розмірі 3400 грн. (а.с. 20).

Враховуючи положення спірного договору, що позивач і відповідач іменували себе сторонами, та положення ч. 1 ст. 216 ЦК України, та ст. 3 Закону України «Про нотаріат», згідно якої нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з приватного нотаріуса, який не є стороною за недійсним договором є безпідставною і такою, що задоволенню не підлягає. Окрім цього позивачем не надано суду доказів, що саме він поніс витрати на посвідчення договору.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України у звязку із частковим задоволенням позову з ТОВ «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ» на користь позивача необхідно стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору при зверненні з даним позовом до суду (а.с. 1).

На підставі викладеного та ст.ст. 215, 216, 806, 808 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Закону України «Про фінансовий лізинг», керуючись ст.ст. 88, 213-215 ЩІК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ», приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення коштів задовольнити частково.

Визнати договір фінансового лізингу № 000291 від 14 вересня 2016 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ» та ОСОБА_1 недійсним.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ» на користь ОСОБА_1 21500 (двадцять одну тисячу пятсот) грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ» на користь ОСОБА_1 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 (двадцять) коп. судового збору.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення коштів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду складено 25 січня 2017 року.

Головуючий: суддя Стрельников О.О.