ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/89/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Кириченко Н.О.,

при секретарі Палій Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДА 2" на постанову старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Малівської Н.І. про повернення виконавчого документа, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "РАДА 2" у грудні 2016 року звернулось до Дарницького районного суду м.Києва зі скаргою про визнання неправомірною постанову старшого державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві та зобов'язання вжити всіх примусових заходів, передбачених Законом України "Про виконавче провадження".

Обґрунтовуючи скаргу ТОВ "РАДА 2" посилалось на те, що до ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві на виконання виконавчого листа у справі №2-483/11, який було видано 30.05.2013 року Дарницьким районним судом міста Києва, ТОВ "РАДА 2" було направлено 06.06.2013 року заяву про відкриття виконавчого провадження щодо примусового солідарного стягнення заборгованості у сумі 6830 грн. 54 коп. з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ "РАДА 2".

13.06.2013 року виконавче провадження було відкрито, однак, постановою старшого державного виконавця зазначеного відділу від 04.10.2016 року виконавчий документ було повернуто стягувачеві.

Посилаючись на те, що державним виконавцем не вчинено всіх, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" дій, направлених на виконання рішення суду, скаржник просить визнати вказану постанову про повернення виконавчого документа неправомірною та та зобов'язати старшого державного виконавця виконати всі примусові заходи, передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

В судове засідання представник ТОВ "РАДА 2" не з'явився, подав письмову заяву, у якій просив справу розглядати без його участі, вимоги скарги підтримав та просив суд її задовольнити.

Старший державний виконавець Малівська Н.І. у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Дослідивши письмові докази у справі та копії матеріалів виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. А частиною 2 ст. 384 цього Кодексу встановлено, що скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Судом встановлено, що ТОВ "РАДА 2" звернулось до ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження від 06.06.2013 року по виконанню виконавчого листа у справі №2-483/11, який було видано 30.05.2013 року Дарницьким районним судом міста Києва, про примусове солідарне стягнення заборгованості у сумі 6830 грн. 54 коп. з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ "РАДА 2".

Постановою ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 13.06.2013 року відкрито виконавче провадження №38439650.

Однак, постановою старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Малівської Н.І. від 04.10.2016 року вказаний виконавчий лист було повернуто стягувачу у зв'язку з тим, що майно боржника, розшук якого здійснювався органами Національної поліції, не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (від 1999 року) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (від 1999 року), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.11 зазначеного Закону визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а частиною другою зазначеної статті визначено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. При цьому, частиною третьою ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що серед інших прав, державний виконавець має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Як вбачається з наданої Дарницьким РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві суду копії виконавчого провадження №38439650, дійсно постановою ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 13.06.2013 року відкрито виконавче провадження, однак у матеріалах виконавчого провадження відсутні докази того, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження взагалі надсилалась не пізніше наступного робочого дня боржникам рекомендованим листом, як це прямо передбачено ч. 5 ст. 25 та ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції чинній на день відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, у суду відсутні підстави стверджувати, що боржники взагалі обізнані про існування цього виконавчого провадження.

З наданої Дарницьким РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві суду копії виконавчого провадження №38439650 вбачається, що старшим державним виконавцем Малівською Н.І. 31 березня 2015 року здійснено запит до адресно-довідкового бюро м. Києва, у якому вона просила терміново надати інформацію про наявність майна та поточних рахунків у боржника ОСОБА_3 Зрозуміло, що відповіді на цей запит у матеріалах виконавчого провадження немає, оскільки адресно-довідкове бюро м. Києва запитуваною інформацією не володіє.

Аналогічний запит (дату у якому не вказано взагалі) вчинено державним виконавцем Маріуцою Т.В., у якому також чомусь у адресно-довідковому бюро м. Києва ГУ ДМС України в м. Києві державним виконавцем витребовувалась інформація про майно та поточні рахунки боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Зважаючи на наведені обставини, старший державний виконавець ухваливши оскаржувану постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, діяв не у відповідності до своїх посадових повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження», відтак, відповідно до ст. 387 ЦПК України, суд вважає за необхідне визнати згадану постанову державного виконавця неправомірною та зобов'язати його вжити всіх примусових заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» з метою виконання виконавчого листа у справі №2-483/11.

Керуючись ст.385-387 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДА 2" - задовольнити.

Визнати постанову старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Малівської Н.І. про повернення виконавчого документа від 04.10.2016 року ВП №38439650 - неправомірною.

Зобов'язати старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Малівську Н.І. вжити всіх примусових заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» з метою виконання виконавчого листа у справі №2-483/11, який видано 30.05.2013 року Дарницьким районним судом міста Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ Н.О. Кириченко