Справа № 360/1098/16-ц Головуючий у І інстанції Унятицький Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/222/17 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 4 26.01.2017
УХВАЛА

Іменем України

26 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Мельника Я.С., Матвієнко Ю.О.,

при секретарі Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 31 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Виробничого відділу Київського Будівельно-монтажного експлуатаційного управління Регіональної філії «Південно-Західної залізниці», Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа - Клавдієво-Тарасівська селищна рада про визнання права власності на квартиру, -

встановила:

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 31 серпня 2016 року в позові ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 до Виробничого відділу Київського Будівельно-монтажного експлуатаційного управління Регіональної філії «Південно-Західної залізниці», Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа - Клавдієво-Тарасівська селищна рада про визнання права власності на квартиру відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення процесуальних та матеріальних норм права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 надана для проживання сім'ї службова квартира АДРЕСА_1, що підтверджується копією ордера (а.с.15).

З копії довідки №123 від 22 лютого 2016 року (а.с.17) вбачається, що позивачі зареєстровані та проживають в не приватизованій квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦПК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію держаного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду(далі приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і та ін.) держаного житлового фонду на користь громадян України.

Оскільки суд не уповноважений вирішувати питання приватизації державного житлового фонду, позивачі право власності на спірну квартиру не набували, то підстав для задоволення позову не вбачається.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія судді вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми процесуального та матеріального права відмовляючи у позові.

Щодо доводів апеляційної скарги, то вони не містять жодних доказів які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції судового рішення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 31 серпня 2016 року залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Мельник Я.С.

ОСОБА_6