АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2441/17 Головуючий 1 інстанції -
Категорія: право власності Доповідач - Швецова Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Швецової Л.А.,

суддів: Бровченка І.О.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради

на заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 2 грудня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про захист права власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що у 2015 році між ним та відповідачем ОСОБА_4 було досягнуто домовленість про те, що останній зобовязується за його рахунок здійснити будівництво нежитлових приміщень першого поверху № 1-6 загальною площею 89,9 кв.м., в літ. «Б-1», будинку № 37 по вул. Гв. Широнінців у м. Харкові.

Всі понесені ОСОБА_4 витрати по будівництву він сплатив, будівництво було закінчено в 2016 році. Однак, внаслідок помилки щодо порядку та способу реалізації своїх прав, а ні він, а ні відповідач не подали повідомлення про початок будівельних робіт та декларацію про готовність обєкта до експлуатації, у звязку з чим не видається можливим ввести вказані приміщення в експлуатацію та оформити на них права, оскільки вказане майно відноситься до обєктів нерухомого майна та підлягає державній реєстрації.

У звязку з чим просив суд визнати за ним право власності на самовільно побудовані нежитлові приміщення першого поверху з прибудовою, а саме: № 1 - тамбур площею 1,1 кв.м., № 2 торгівельна зала площею 55,1 кв.м., № 3 склад площею 12,1 кв.м., № 4 санвузол, площею 3,4 кв.м., № 5 кабінет площею 8,3 кв.м., № 6 ком. персонал. площею 9,9 кв.м. загальною площею 89,9 кв.м. з якої основна площа 55,1 кв.м., допоміжна 34,8 кв.м., в літ. «Б-1», що знаходиться за адресою: вул. Гвардійців Широнінців, буд. 37 у м. Харкові.

Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 02 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на самовільно побудовані нежитлові приміщення першого поверху з прибудовою, а саме: № 1 - тамбур площею 1,1 кв.м., № 2 торгівельна зала площею 55,1 кв.м., № 3 склад площею 12,1 кв.м., № 4 санвузол, площею 3,4 кв.м., № 5 кабінет площею 8,3 кв.м., № 6 ком. персонал. площею 9,9 кв.м. загальною площею 89,9 кв.м., з якої основна площа 55,1 кв.м., допоміжна 34,8 кв.м., в літ. «Б-1», що знаходиться за адресою: вул. Гвардійців Широнінців, буд. 37 у м. Харкові.

В апеляційній скарзі Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю просить скасувати заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 2 грудня 2016 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення про права і обовязки осіб, що не були залучені до участі у справі, не звернуто уваги на те, що Інспекція ДАБК є єдиним органом державної влади уповноваженим на встановлення факту готовності обєкту до експлуатації та приймати в експлуатацію закінчені будівництвом обєкти.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін , дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та визнаючи за ним право власності на зазначені вище нежитлові приміщення, суд першої інстанції , з посиланням на вимоги ст. ст. 317, 319, 321, 386 ЦК України, виходив з наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки вказане майно є самочинним та збудовано позивачем.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Таким чином вказані обставини справи та вимоги норм матеріального права свідчать про те, що позивач за зустрічним позовом, здійснивши самочинне будівництво зазначених нежитлових приміщень не набув на них права власності.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 ст. 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди) тощо виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За змістом вказана норма права передбачає прийняття новоствореного нерухомого майна в експлуатацію.

Органом, який уповноважений на виконання дозвільних, реєстраційних функцій та здійснення контролю і нагляду у сфері будівництва, відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію, затвердженого Указом Президента України № 439/2011 від 08.04.2011 року та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року, є інспекція державного архітектурно-будівельного контролю.

З огляду на наведене звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво повинно мати місце за наявності даних про те, що порушене позивачем питання було предметом розгляду вказаного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_3 звертався до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області з питанням щодо прийняття новоствореного нерухомого майна в експлуатацію та в межах вказаної цивільної справи позивач з такими вимогами до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю не звертається, крім того, відсутні данні на підтвердження того, що позивачу виділялася земельна ділянка під будівництво спірної будівлі. Також, позивачем не надано належних та допустимих доказів, на підтвердження права на будівництво нежитлової будівлі за адресою м.Харків, вул..Гвардіцйців Широнінців, №37.

Судова колегія вважає, що позивачем не доведено, яким чином відповідач порушив права позивача і що між сторонами виник спір щодо захисту права власності ОСОБА_3

Матеріали справи також не містять доказів того, що здійсненим позивачем самочинним будівництвом не порушуються права інших осіб.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення в цій частині на вказані обставини та вимоги зазначених вище норм матеріального та процесуального права уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог позивача при відсутності спору про право .

Таким чином, судом першої інстанції допущено порушення зазначених норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і це, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині та ухваленню нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 з зазначених вище підстав.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України судова колегія розподіляє судові витрати.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316, 317, 319, 218 ЦПК України судова колегія,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради задовольнити.

Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 02 грудня 2016 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист права власності відмовити

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю 620 грн. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді :