У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Григоренко М.П., Хилевича С.В.

секретар судового засідання: Деркач І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 17 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання недійсними рішення та державного акту на право власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и л а :

09 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 та Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання недійсними рішення Обарівської сільської Ради від 26 березня 2009 р. № 473 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 036240.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 17 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в який доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що за ним обліковується земельна ділянка площею 0.01 га по вул. Покровська, 3, в той час за ОСОБА_2 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку належить земельна ділянка площею 0.1048 га, що є неспіврозмірним з розмірами часток в домоволодінні 53/100 та 47/100, відповідно.

На час прийняття оскаржуваного рішення Обарівська сільська рада не взяла до уваги той факт, що спірна земельна ділянка перебувала в користуванні двох осіб та без будь-яких правових підстав здійснила поділ земельної ділянки та передала частину земельної ділянки ОСОБА_2

Просить рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 17 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що оскаржуване рішення та акт були прийняті без порушень норм земельного законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють земельні правовідношення, тому позовні вимоги є недоведеними та передчасними.

Колегія суддів Апеляційного суду Рівненської області погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з ст.152 ЗК України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. У разі видання акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно з ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Частиною 1 ст.88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Відповідно до ч.4 цієї статті учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. Згідно цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Судом встановлено, що житловий будинок №3 по вул.Покровська, в с.Обарів Рівненського району Рівненської області належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2

ОСОБА_1 на підставі рішення Апеляційного суду Рівненської області від 12 лютого 2004 року належить 53/100 житлового будинку, ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 09 листопада 2004 року є власником 47/100 будинку.

Згідно з п. 1.13 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельним ресурсам від 04 травня 1999 року № 43, складання державного акта на право власності на земельну ділянку при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам у постійне користування проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією.

Протоколом перенесення в натурі (на місцевість), закріплення та погодження меж земельної ділянки, яка надається у власність ОСОБА_3, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Обарів Обарівської сільської ради Рівненського району від 02 жовтня 2008 року в присутності ОСОБА_3 та суміжних землекористувачів погоджено межі земельної ділянки площею 0,1048 га., ОСОБА_1 погодився із зазначеними в протоколі межами, підписавши даний протокол (а.с. 28).

Актом передачі на збереження межових знаків, якими закріплена перенесена в натурі межа земельної ділянки від 29 вересня 2008 року, ОСОБА_3 передано на збереження довгострокові межові знаки в кількості 17 штук, якими закріплені перенесені в натурі межі земельної ділянки, крім випадків збігу вказаних поворотних точок меж з твердими точками на місцевості.

Висновком головного управління Держкомзему у Рівненській області №03-05-02/3698 від 22 жовтня 2009 року погоджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1048 га. в с. Обарів переданої у власність ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Рішеннями Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 01 серпня 2008 року та від 26 березня 2009 року ОСОБА_2 надані дозволи на виготовлення технічної документації із землеустрою, її затверджено та передано їй у приватну власність земельну ділянку по вул. Покровська, 3 в с.Обарів Рівненського району Рівненської області загальною площею 0,1048 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

27 березня 2012 року ОСОБА_2 отримала Державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку ЯК №036240.

На частину будинку відповідача відкрито окремий погосподарський номер та присвоєна поштова адреса будинок 3"а", що підтверджується рішенням виконавчого комітету сільської ради № 70 від 31 липня 2014 року (а.с. 12).

12 вересня 2014 року відповідач змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_2 в результаті одруження.

Позивач право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку не оформляв.

Таким чином, позивачем не доведено факту порушення його особистих земельних прав, не надано доказів про те, що він будь-яким чином обмежений в користуванні своєю земельною ділянкою з вини відповідачів, позивачем не доведено порушення його права на здійснення володіння, розпорядження та користування його земельною ділянкою внаслідок винесення оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення відповідного обґрунтування щодо заявлених вимог, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлене без порушень норм матеріального та процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, апеляційна скарга не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 17 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді :