"03" квітня 2017 р. Справа № 363/3166/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

03 квітня 2017 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Баличевої М.Б., при секретарі Палій Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді цивільну справу за позовом Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та пені за поставлену теплову енергію,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та пені за поставлену теплову енергію, посилаючись на те, що 06.07.2007 року між позивачем та ФОП ОСОБА_1 був укладений Договір № 22447 на споживання теплової енергії, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов'язання постачати ОСОБА_1 теплову енергію в потрібних їй обсягах в приміщення магазину, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1, який належить на праві приватної власності, а ОСОБА_1 в свою чергу зобов'язалась здійснювати своєчасну оплату за спожиту теплову енергію за встановленими цінами (тарифами) в терміни, що передбачені Договором. Під час укладання договору від 06.07.2007 року № 22447 відповідач ОСОБА_1 мала прізвище «ОСОБА_1», яке в подальшому змінила на «ОСОБА_1», у зв'язку з розлученням. 25.12.2015 року ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність фізичною особою підприємцем, зазначене про це було оприлюднене у Бюлетені державної реєстрації 25.12.2015 року. У зв'язку з вказаним та наявністю у ОСОБА_1 заборгованості, 01.02.2016 року позивачем було направлено ОСОБА_1 відповідну заяву - вимогу про сплату заборгованості, що виникла у ОСОБА_1 перед позивачем за поставлену теплову енергію у розмірі 13 531, 43 грн. однак, станом на момент подачі позивачем вказаної позовної заяви до суду, зазначена вище заборгованість ОСОБА_1 сплачена не була. Позивач свої зобов'язання згідно Договору виконав у період з жовтня 2013 року - по листопад 2015 року надав ОСОБА_1 теплову енергію на загальну суму 13 531, 43 грн., яку ОСОБА_1 не оплатила. Крім того, позивачем також було здійснено нарахування трьох відсотків річних з простроченої суми, інфляційних втрат, а також пені на суму заборгованості. На підставі викладеного позивач просить суд, стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за поставлену теплову енергію у розмірі 13 531, 43 грн., три відсотки річних у розмірі 580, 97 грн., інфляційні втрати у розмірі 5 297, 86 грн., пеня у розмірі 13 531, 43 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378 грн., а також витрати пов'язані з викликом відповідача до суду, шляхом подання оголошення у пресу у розмірі 420 грн., що загалом становить 34 739, 69 грн.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав письмову заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просив розглянути справу без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, про місце, час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом оголошення про її виклик у пресі, заяви про розгляд справи за її відсутністю до суду не надходило, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача.

03 квітня 2017 року відповідно до ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.07.2007 року між ВРКП «Вишгородтепломережа» та ФОП ОСОБА_1 був укладений Договір № 22447 на споживання теплової енергії, відповідно до якого ВРКП «Вишгородтепломережа» взяло на себе зобов'язання постачати ОСОБА_1 теплову енергію в потрібних їй обсягах в приміщення магазину, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1, який належить їй на праві приватної власності (а.с. 14), а ОСОБА_1 в свою чергу зобов'язалась здійснювати своєчасну оплату за спожиту теплову енергію за встановленими цінами (тарифами) в терміни, що передбачені Договором (а.с. 10-13).

Під час укладання договору від 06.07.2007 року № 22447 ОСОБА_1 мала прізвище «ОСОБА_1», яке в подальшому змінила на «ОСОБА_1», у зв'язку з розлученням (а.с. 15).

25.12.2015 року ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність фізичною особою підприємцем, зазначене про це було оприлюднене у Бюлетені державної реєстрації 25.12.2015 року (а.с. 16-17).

01.02.2016 року ВРКП «Вишгородтепломережа» було направлено ОСОБА_1 відповідну заяву - вимогу про сплату заборгованості, що виникла у неї перед ВРКП «Вишгородтепломережа» за поставлену теплову енергію у розмірі 13 531, 43 грн. (а.с 18-19).

Однак, ОСОБА_1 станом на момент подачі позивачем позовної заяви до суду, зазначена вище заборгованість ОСОБА_1 сплачена не була.

Відповідно до п. 6.1 Договору облік споживання теплової енергії проводиться приладами обліку, або відповідно до «Норм та вказівок по нормуванню витрат палива теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько - побутові потреби в Україні» КТМ 204, 244-94 України.

Згідно з розділом 7 Договору, розрахунки за теплову енергію, що споживається проводяться виключно в грошовій формі відповідно до діючих тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата проводиться на протязі 10 календарних днів після одержання рахунка виробника.

Відповідно до п. 11.1 Договору, він набуває чинності з дня його підписання та діє до 06 липня 2008 року.

Пунктом 11.4 Договору, передбачено, що він вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не заявлено однією із сторін.

Позивач свої зобов'язання згідно Договору виконав у повному обсязі, у період з жовтня 2013 року - по листопад 2015 року надав ОСОБА_1 теплову енергію на загальну суму 13 531, 43 грн., яку ОСОБА_1 не оплатила, у зв'язку з чим ВРКП «Вишгородтепломережа» неодноразово направляло ОСОБА_1 претензії (а.с. 20-37, 49-50).

Тарифи підприємству за період за який стягується заборгованість, встановлені згідно з постановами Національної комісії, а саме: № 45 від 30.09.2011 року - 968, 61 грн. за 1 Гкал. Без ПДВ; № 380 від 31.12.2013 року - 783, 56 грн. за 1 Гкал. Без ПДВ; №182 від 31.03.2014 року - 954, 05 грн. за 1 Гкал. Без ПДВ; № 563 від 23.05.2014 року - 1 009, 09 грн. за 1 Гкал. Без ПДВ; № 730 від 13.06.2014 року - 1 037, 66 грн. за 1 Гкал. Без ПДВ; № 574 від 28.11.2014 року - 1 208, 68 грн. за 1 Гкал. Без ПДВ; № 352 від 27.02.2015 року - 1 652, 77 грн. за 1 Гкал. Без ПДВ; № 1061 від 31.03.2015 року - 1 448, 81 грн. за 1 Гкал. Без ПДВ; № 1433 від 30.04.2015 року - 1 392, 64 грн. за 1 Гкал. Без ПДВ; № 2690 від 29.10.2015 року - 1 348, 26 грн. за 1 Гкал. Без ПДВ (а.с. 38-48).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 52 ЦК України, фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

З ч. 1 ст. 530 ЦК України видно, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України, Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім того, правові наслідки порушення юридичними та фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема приписами ст. ст. 549-5552, 611, 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу, передбаченого ст. 1 Закону України «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій».

У таких випадках нарахування пені здійснюється не за Законом України «Про відповідальність за невиконання грошових зобов'язань», на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини.

ВРКП «Вишгородтепломережа» також було надано розрахунки нарахування трьох відсотків річних з простроченої суми, інфляційних втрат, а також пені на суму заборгованості, які суд бере до уваги та повністю погоджується з ними.

Відповідно до наданих розрахунків загальна сума заборгованості за поставлену теплову енергію складає 13 531, 43 грн., три відсотки річних складає 580, 97 грн., інфляційні втрати складають 5 297, 86 грн. та пеня складає 13 531, 43 грн.

Нарахування проводилися враховуючи п. 7.4 Договору, за яким споживач проводить оплату теплової енергії на протязі 10 днів після одержання рахунка виробника за обліковий період, а також дати отримання рахунків (а.с. 20-37).

Крім цього, ОСОБА_1 18.05.2015 року було надіслано ВРКП «Вишгородтепломережа» претензійні вимоги щодо сплати спожитої теплової енергії , як на адресу магазину АДРЕСА_1, так і за адресою проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 50-51).

Окрім того, в судове засідання відповідачка взагалі не з'явилась, не скористалась своїми правами, передбаченими ст. ст. 10, 27 ЦПК України, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надала доказів по справі.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені зобов'язання по Договору№ 22447 від 06.07.2007 року, до наступного часу заборгованість не погашена, позивачем з свого боку виконані всі умови договору, права відповідача не порушені, позивачем давалась змога відповідачу в добровільному порядку погасити заборгованість, однак, нею вимоги ігнорувались, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості на користь позивача.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.5-11, 60, 88, 209, 212-215, 224-233, 292 ЦПК України, на підставі ст.ст. 52, 526, 525, 612, 549, 625, ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та пені за поставлену теплову енергію- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» основний борг у розмірі 13 531 (тринадцять тисяч п'ятсот тридцять одну) гривню 43 копійки; три відсотки річних з простроченої суми боргу у розмірі 580 (п'ятсот вісімдесят) гривень 97 копійок; суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів у розмірі 5 297 (п'ять тисяч двісті дев'яносто сім) гривень 86 копійок; пеню у розмірі 13 531 (тринадцять тисяч п'ятсот тридцять одну) гривню 43 копійки, а всього стягнути 32 941 (тридцять дві тисячі дев'ятсот сорок ордну) гривню 69 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» витрати за розміщення оголошення у пресі у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя М.Б. Баличева