Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«16» березня 2017 року Шевченківського районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Глинської Д.Б.

при секретарі Гарасим'яку Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи - Брюховицької селищної ради про визнання права власності,

у с т а н о в и в:

у грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2, третьої особи - Брюховицької селищної ради та просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,0750га.

В обґрунтування своїх вимог зазначала по те, що рішенням виконкому Львівської обласної Ради трудящих № 560 від 12

липня 1957 року закріплено за переселенцем ОСОБА_3 будинок, виїхавшої в Польщу ОСОБА_4, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Після зміни нумерації будинку з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1, право особистої приватної власності 02.07.1959 року було зареєстроване за ОСОБА_3, про що здійснено запис в реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 219.

Рішенням виконкому Брюховицької селищної Ради трудящих від 20 травня 1959 року за ОСОБА_3 закріплено присадибну земельну ділянку біля будинку по АДРЕСА_1 в кількості 012 га.

Ухвалою 12 сесії Брюховицької селищної Ради народних депутатів від 11.12.1992 р. «Про зміну назв вулиць в смт. Брюховичі» та рішення виконкому №51 від 13.02.1997 р. «Про впорядкування нумерації будинків та вулиць житловому будинку АДРЕСА_1 присвоєний АДРЕСА_1.

Рішенням виконкому Брюховицької селищної Ради трудящих № 290 від 26.02.1996р. передано в приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 750кв.м. для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1, який в 1/ 2 частині належить йому на праві приватної власності.

На підставі вище зазначеного рішення 14.09.1996р. ОСОБА_5 був виданий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0750 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Брюховецької селищної ради смт. Брюховичі, цільове призначення будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

27.12.1996 року 1/2 частина житлового будинку, що розміщений на вище зазначеній земельній ділянці, був подарований їй ОСОБА_3.

Її право власності на цей будинок було зареєстровано 10.02.1997р. Львівським обласним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, що посвідчується реєстраційним посвідченням.

У відповідності до п. 3 даного договору ця 1/2 частина житлового будинку розташована на земельній ділянці площею 0,076 га, яка належить дарителю на підставі Державного акту про право власності на землю, виданого 14.08.1996р. Брюховицькою селищною радою.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вона неодноразово зверталась до Брюховецької сільської ради з приводу переоформлення права власності на земельну ділянку, на якій розміщений належний їй на праві власності будинок.

Проте переоформити земельну ділянку вона не має можливості, адже правовстановлюючий документ (Державний акт на земельну ділянку) оформлений на померлого ОСОБА_3.

Відповідач по справі є дочкою померлого ОСОБА_3, також є його спадкоємцем та співвласником житлового будинку, який розміщений на суміжній земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1.

Один із способів забезпечення прав громадян на земельні ділянки є визнання прав. В даному випадку вона на протязі тривалого часу, з моменту придбання 1/2 частини будинку, користується спірною земельною ділянкою про те не може оформити право власності на неї і на даний час питання не вирішено.

Вирішити іншим чином даний спір не можливо, адже право власності на спірну земельну ділянку належить померлій особі, у зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_7. в судовому засіданні позов визнала та просила його задовольнити.

Представник Брюховицької селищної ради в судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_6 та представника відповідача ОСОБА_7., з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Рішенням виконкому Львівської обласної Ради трудящих № 560 від 12 липня 1957 року закріплено за переселенцем ОСОБА_3 будинок, виїхавшої в Польщу ОСОБА_4, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.6).

Судом встановлено, що після зміни нумерації будинку з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1, право особистої приватної власності 02.07.1959 року було зареєстроване за ОСОБА_3, про що здійснено запис в реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 219, що підтверджується дублікатом свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 02.07.1959р., та дублікатом реєстраційного посвідчення від 21.08.1996 року, що видане Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації, копія свідоцтва та реєстраційного посвідчення (а.с.7,8).

Рішенням виконкому Брюховицької селищної Ради трудящих від 20 травня 1959 року за ОСОБА_3 закріплено присадибну земельну ділянку біля будинку по АДРЕСА_1 в кількості 012 га (а.с.10).

Ухвалою 12 сесії Брюховицької селищної Ради народних депутатів від 11.12.1992 р. «Про зміну назв вулиць в смт. Брюховичі» та рішення виконкому № 51 від 13.02.1997 р. «Про впорядкування нумерації будинків та вулиць житловому будинку АДРЕСА_1 присвоєний АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою виконавчого комітету смт. Брюховичі від 25.10.2016 р.,№ 2019 (а.с.11).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної ради народних депутатів від 26.02.1996 року №290 «Про безоплатну передачу у приватну власність гр. ОСОБА_3 земельної ділянки площею 750кв.м. для обслуговування жилого будинку АДРЕСА_1» було вирішено передати у приватну власність гр. ОСОБА_3 земельну ділянку площею 750кв.м. для обслуговування жилого будинку АДРЕСА_1, який в 1/2 частині належить йому на праві особистої власності на землю (а.с.12).

14 серпня 1996 року ОСОБА_3 було видано Державний акт на право приватної власності на землю, що розташована на території Брюховецької селищної ради смт. Брюховичі м. Львова, цільове призначення будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (а.с.13).

Згідно з договору дарування житлового будинку від 27.12.1996 року, який посвідчений державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1.1/2 жилого будинку АДРЕСА_1 (а.с.16).

У п.3 вищевказаного договору зазначено, що ця 1/2 житлового будинку розташована на земельній ділянці площею 0,076 га, яка належить дарителю на підставі Державного акту про право власності на землю, виданого 14.08.1996р. Брюховицькою селищною радою.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 19 жовтня 1999 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18).

Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з ч.4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У відповідності до статті 30 Земельного Кодексу України від 18.12.1990р. № 561-XII, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення в повному обсязі.

Згідно з ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60,88, 209, 212,213, 214,215ЦПК України, ст. ст. 15,16, 373,377 ЦК України, ст. 120,152 ЗК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, загальною площею 0,0750га.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 978,73 грн. (дев'ятсот сімдесят вісім гривень сімдесят три копійки) витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя Д. Б. Глинська