Справа № 562/2119/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

"06" лютого 2017 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді Ковалика Ю.А. секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Здолбунів справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, просило в рахунок погашення заборгованості в сумі 647 761,94 грн., з яких тіло кредиту 611753,88 грн., відсотки 36008,06 грн. за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки з ОСОБА_2, а саме двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1; визнати за ПАТ«Дельта Банк» право власності на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2; судові витрати покласти на відповідача (а.с.1-3).

Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 27 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 1701/0308/71-055, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 38000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,9 % річних на строк до 26.03.2033 року.

На забезпечення виконання умов кредитного договору, 27.03.2008 року був укладений договір іпотеки № 1701/0308/71-055-Z-1, за умовами якого іпотекодавець ОСОБА_2 передав в іпотеку двохкімнатну квартиру №1, що знаходиться за адресою: Рівненська обл., м.Здолбунів, вул. І. Гончара, 140.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно з яким останнє набуло право грошової вимоги на погашення (стягнення) заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, зазначеними у реєстрі заборгованості боржників.

За вказаним кредитним договором проведено заміну кредитора у зобов'язаннях, а тому всіма правами та обов'язками кредитора наділилося ПАТ «Дельта Банк».

ОСОБА_2 зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконав. Станом на 28.07.2015 року заборгованість становить всього 647761,94 грн. та включає в себе заборгованість за тілом кредиту у розмірі 611753,88 грн., заборгованість за відсотками 36008,06грн.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, його представник ОСОБА_4 подав клопотання про розгляд справи без його участі в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 27 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 1701/0308/71-055, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 38000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,9 % річних на строк по 26.03.2033 року (а.с.4-7).

На забезпечення виконання умов кредитного договору, 27.03.2008 року був укладений договір іпотеки № 1701/0308/71-055-Z-1, за умовами якого іпотекодавець ОСОБА_2 передав в іпотеку двохкімнатну квартиру №1, що знаходиться за адресою: Рівненська обл., м.Здолбунів, вул. І. Гончара, 140 (а.с.8-11).

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно з яким останнє набуло право грошової вимоги на погашення (стягнення) заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, зазначеними у реєстрі заборгованості боржників (а.с.19-21).

За вказаним кредитним договором проведено заміну кредитора у зобов'язаннях, а тому всіма правами та обов'язками кредитора наділилося ПАТ «Дельта Банк».

Правова позиція Верховного Суду України, що висловлена ним 28 вересня 2016 року в своїй постанові в справі №6-1243цс16, вказує, що відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду Цивільний кодекс України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України "Про іпотеку", 328, 335, 376, 392 ЦК України, слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України "Про іпотеку").

Згідно з абз. другим ч. 1 ст. 360 (7) ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом України і в його постановах від 30 березня 2016 року в справі №6-1851цс15 і від 12 жовтня 2016 року в справі №6-504цс16.

Умовами іпотечного договору № 1701/0308/71-055-Z-1 від 27 березня 2008 року права предявити позов про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання на нього права власності іпотекодержателю не надано, тому позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні, в той же строк з часу отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю.А. Ковалик