Номер провадження: 22-ц/785/363/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2017 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюка А.І., Таварткіладзе О.М.,

при секретарі - Поліхрановій Ю.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду зі вказаним позовом, і з урахуванням уточнених позовних вимог станом на 01 вересня 2015 року просила стягнути з ОСОБА_4 аліменти на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1500 грн., починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття, а також додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина у розмірі 12 250 грн., викликані особливими здібностями дитини, син навчається в Одеському корпоративному компютерному коледжі на контрактній основі, вартість навчання за 2 роки становить 24 500 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 12 250 грн., по 583, 33 грн. щомісячно, починаючи з 01 вересня 2015 року і до 31 травня 2017 року. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати в частині стягнення додаткових витрат, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення додаткових витрат. В іншій частині рішення суду не оскаржене.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення додаткових витрат на дитину змінювалось, але ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 12 жовтня 2016 року рішення апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційної інстанції.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, з 1997 року по 2013 рік сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

05 листопада 2000 року у них народився син ОСОБА_4, який після розірвання шлюбу залишився проживати з матірю.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2013 року з відповідача ОСОБА_4 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 650 грн. щомісяця до досягнення ним повноліття.

З 01 вересня 2015 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається на денній формі навчання за контрактом в Одеському корпоративному компютерному коледжі, спеціальність: «Програмування, веб-дизайн, адміністрування компютерних систем та мереж».

25 червня 2015 року між ФОП ОСОБА_5 і ОСОБА_4 в особі його законного представника ОСОБА_3 укладено договір № 02-3С/15 на навчання за авторизованою навчальною програмою за спеціальністю «Програмування, веб-дизайн, адміністрування компютерних систем та мереж» на 2 роки, вартість навчання 24 500 грн. На час вирішення справи судом першої інстанції ОСОБА_3 сплачено 6125 грн.

Задовольняючи позов про стягнення додаткових витрат на дитину, суд першої інстанції виходив з того, що такі викликані особливими здібностями дитини, і такий висновок суду ґрунтується на фактичних обставинах справи, відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

В порядку виконання вимог ухвали ВССУ щодо необхідності зясування статусу освіти, якому відповідає навчання у коледжі, на підставі довідки від 26.12.2016 року №01-16/474 встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, навчається у вечірній (змінній) загальноосвітній школі №25 ІІ-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області в 11 класі на денній формі навчання.

Таким чином, навчання у коледжі не є здобуттям відповідного ступеня освіти (освітньо кваліфікаційного рівня)відповідно до вимог ЗУ «Про освіту», а є отриманням спеціальних знань та навичок у певній галузі відносин. За поясненнями ОСОБА_4 саме здібностями дитини у галузі компютерних технологій обумовлено його навчання, яке необхідне для подальшого розвитку знань і вступу до вищого навчального закладу з відповідною спеціалізацією у цій сфері.

Підтвердженням цієї обставини є і те, що за наслідками навчання він не отримає диплому державного зразка (лист закладу освіти від 14.09.2015 року).

Не спростовують такі обставини доводи апеляційної скарги про те, що дитина ОСОБА_4 вже проходив навчання, має свідоцтва про присвоєння спеціалізації за напрямками «веб-дизайн» та «компютерна графіка», а навпаки, є лише підтвердженням того, що в такий спосіб він послідовно розвиває свої здібності в одній і тій же галузі знань, а розвиток здібностей за змістом ст.185 СК України є однією із особливих обставин, які надають право на стягнення.

Не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що кошти за навчання отримує ФОП ОСОБА_6, який здійснює процес навчання, а не коледж, оскільки правове значення має сам факт проходження навчання та його оплати, що підтверджено документально, а економічні розрахунки та процес оформлення договірних відносин між юридичною та фізичною особою на зміст виниклих сімейних відносин не впливає.

Більш того, ст.185 СК України не визначено обовязкових вимог до статусу осіб, що надають послуги у сфері знань для розвитку особливих здібностей дитини, які не відносяться до загальноосвітніх і таких, що надаються в межах дії Закону України «Про освіту».

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4, що у нього на утриманні знаходиться непрацездатна матір ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає разом з ним та потребує постійного стороннього догляду, не спростовують факт отримання ним доходів, що підтверджується податковими деклараціями за період під час вирішення спору судом першої інстанції (а.с.119,т.1), а відтак неспроможність надавати додаткову допомогу належним чином не була підтверджена.

З огляду на викладені обставини, не можуть прийматися до уваги доводи про матеріальний стан відповідача в 2017 році, припинення ним підприємницької діяльності 12.01.2017 року, а також висновки від 22.01.2017 року щодо стану здоровя його матері, оскільки відповідність висновків суду фактичним обставинам у справі перевіряється за відомостями станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції.

Відповідно до ч.3ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Оскільки додаткові витрати на дитину можуть стягуватися наперед, то стягнення 12250 грн. судом першої інстанції, з яких на час вирішення спору були оплачені лише 6125 грн., відповідає вимогам закону.

Разом із тим, неможна погодитися із висновком суду в частині визначення порядку сплати додаткових витрат, які визначені судом щомісячно, виплата їх частинами в такий спосіб не передбачена, висновок в цій частині судом належним чином не обґрунтований, що свідчить про невідповідність рішення вимогам ст.213 ЦПК України.

Зважаючи на викладене, в цій частині рішення суду підлягає зміні шляхом виключення висновків про стягнення витрат щомісячно по 583, 33 грн., починаючи з 01.09.2015 року до 31.05.2017 року, а в решті залишається без змін.

Керуючись ст.ст.304,п.3ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2015 року в частині стягнення додаткових витрат на дитину змінити, виключивши з мотивувальної та резолютивної частини висновок про стягнення витрат щомісячно по 583, 33 грн., починаючи з 01.09.2015 року до 31.05.2017 року, в решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Є.С.Сєвєрова

Судді: А.І.Дрішлюк

ОСОБА_8