Справа № 439/1386/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К РА Ї Н И
06 лютого 2017 р. м. Броди
Бродівський районний суд Львівської області
головуючого судді Петейчука Б.М.
судового засідання Ковальчук Н.І
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача: Бродівський районний сектор Головного Управління Державної міграційної служби України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та усунення перешкод в користуванні майном шляхом зняття її з реєстраційного обліку,
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3, у якій просить суд постановити рішення, яким визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1., та зняти його з реєстрації місця проживання.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
Право власності на квартиру підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 28.07.2009 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23522723 від 07.08.2009 року бланк серії НОМЕР_1. Відповідач ОСОБА_4 - колишній член її сім'ї, був зареєстрований в її квартирі з 20.08.2009 року, але фактично не проживає в ній після припинення між ними стосунків з січня 2013 року по теперішній час. Одразу ж після припинення стосунків між нею та відповідачем, ОСОБА_4 перестав користуватися житлом за вищевказаною адресою і не користується нею до цього часу протягом періоду більше трьох років. Крім того, з січня 2013 року позивач змінив місце свого проживання на адресу розташування будинку його батьків: АДРЕСА_4
Вони з відповідачем перестали спілкуватися після припинення відносин між ними і не спілкуються досі. Ніякої домовленості між ними або ж договору стосовно того, що відповідач буде проживати в спірному житлі між ними немає. Вона особисто проводить сплату усіх комунальних послуг, проводить поточні ремонти житла для підтримання квартири в належному стані. Будь-якої участі у цьому відповідач не приймає. За увесь період коли відповідач перестав користуватися житлом, що належить її вона неодноразово зверталася до нього з проханням, щоб він добровільно знявся із реєстрації в квартирі, оскільки наявність такої реєстрації не дозволяє її в повній мірі реалізовувати свої права, пов'язані із користуванням своїм майном. 04.10.2016 року вона письмово направила відповідачеві за адресою його проживання вимогу щодо зняття із реєстраційного обліку в належній її квартирі, яку згідно поштового повідомлення він одержав 10.10.2016 року. У вимозі вона повідомила його , що у випадку невиконання її вимоги вона буде звертатися до суду із відповідним позовом для захисту своїх порушених прав. Однак, відповіді від відповідача на свою вимогу вона не одержала. Відповідач до сьогодні її вимоги щодо зняття із реєстраційного обліку в її квартирі не виконав.
На підставі наведеного позивач просить суд її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 (що діє на підставі довіреності від 20.10.2016р.) в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, та просять суд їх задовольнити.
Відповідач та його представник ОСОБА_6 (що діє на підставі договору від 10.12.2016р.) в судове засідання не з?явилися.
Представником відповідача ОСОБА_6 було подано письмове клопотання про повторне відкладення судового розгляду. В задоволенні такого клопотання судом відмовлено.
Третя особа - Бродівський районний сектор Головного управління державної міграційної служби свого представника не скерувала, хоча належним чином була повідомлена про день час та місце судового засідання , про причини неявки суд не повідомив.
Судом, у відповідності до ст.ст. 224-225 ЦПК України, ухвалено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого.
Дослідивши покази позивача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.
Як вбачається із договору купівлі-продажу квартири від 28.07.2009 року (а.с.8) та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23522723 від 07.08.2009 року бланк серії НОМЕР_1 (а.с.9) ОСОБА_2 є власником житлового будинку, який знаходиться АДРЕСА_1 на праві приватної власності.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 у житловому будинку АДРЕСА_1 не проживає більше одного року, що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 19.10.2016р. (а.с.16).
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до положення ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи ту обставину, що відповідач ОСОБА_4 більше трьох років не проживає в житловому АДРЕСА_2 по АДРЕСА_1 поважних причин його відсутності не має, а тому є всі підстави для визнання його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням, і є наслідком вирішення питання про право користування особою житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що позовна вимога ОСОБА_2, у якій вона просить суд зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3, задоволенню не підлягає. Зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_4 може бути реалізоване позивачем шляхом відповідного звернення до компетентних органів державної влади із поданням рішення суду про припинення права користування житлом, яке набрало законної сили.
Керуючись ст.ст. 58, 59, 60, 209, 213, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 317, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловою квартирою АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 сплачений останньою при зверненні до суду із позовною заявою судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.
В задоволені решти позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Б. М. Петейчук