Справа № 605/601/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"30" березня 2017 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі :

головуючого судді Горуц Р.О.

при секретарі Дармограй Т.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м.Підгайці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн. і матеріальної шкоди в сумі 3500 грн.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що вона 11 вересня 2015 року близько 11 год 00 хв. з чоловіком підводою поверталась із поля додому. Будучи вже на підїзді до свого господарства вона побачила, що її колишній зять відповідач ОСОБА_3, своїм автомобілем бив у її ворота, при цьому на тому місці вона знайшла державні номерні знаки від зазначеного автомобіля. В той день відповідач у її відсутності наносив тілесні ушкодження її дочці ОСОБА_1 Такими діями відповідача їй завдано матеріальну шкоду на суму 3500 грн., яка полягає у необхідності коштів на відновлення пошкоджених воріт, а також моральну шкоду на суму 5000 грн., яка полягає у приниженні її гідності та авторитету серед односельчан, порушенні спокою її та її сімї. Також, просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Приватний підприємець ОСОБА_4 видав довідку про вартість пошкоджених воріт на підставі поданих йому фотографій.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить їх задовольнити. Крім того, додала, що приватний підприємець ОСОБА_4 видав довідку про те, що вартість робіт по відновленню пошкоджених воріт та фіртки становить 3500 грн., оскільки дана особа торгує будівельними матеріалами і знає їх вартість.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Причин своєї неявки суду не повідомив.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що у вересні 2015 року його покликала позивач, для того, щоб зафіксувати факт пошкодження її колишнім зятем воріт її господарства, при цьому з її слів та слів сусідів зазначених в акті від 25 вересня 2015 року, відповідач приїхав своїм автомобілем у нетверезому стані, наніс тілесні ушкодження своїй колишній громадянській дружині дочці позивачки ОСОБА_1 та поламав машиною ворота.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона є дочкою позивачки. Того дня вона йшла до своїх батьків і коли наблизилась до їхнього подвіря, то побачила, що підвода була перевернута, батько збирав дошки, а ворота були поламані. Тоді зі слів її батьків та сестри, їй стало відомо, що колишній цивільний чоловік її сестри ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_3 побив її та поламав своїм автомобілем ворота.

Свідок ОСОБА_1 суду пояснила, що вона є дочкою позивача. 11 вересня 2015 року близько 11 год. 00 хв. вона знаходилась з дітьми в будинку де проживає, в с. Шумляни Підгаєцького району Тернопільської області. В той час в будинок увірвався відповідач, який є її колишнім громадянським чоловіком та почав її бити, при цьому дуже настрашились діти. Потім ОСОБА_3 своїм автомобілем - мікроавтобусом марки Фіат синього кольору приблино 6-8 разів таранив ворота господарства і зламав їх, при цьому він загубив державний номерний знак від автомобіля. На той момент надійшла її мати, яка це все бачила. Крім неї і матері, факт пошкодження відповідачем воріт, бачила їхня сусідка ОСОБА_7, яка це засвідчила у складеному представниками сільської ради, акті обстеження, але так як вона є родичкою відповідача і боїться останнього, тому не бажає давати пояснення в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству із позивачкою та є далекою родичкою відповідача. 11 вересня 2015 року йдучи до церкви, біля господарства ОСОБА_1 вона побачила, що стоїть синя машина, а в будинку було чути крики та плач дітей, при цьому вона зайшла у будинок і побачила, що ОСОБА_1 із відповідачем між собою сварились, а діти були налякані і плакали. Тоді вона забрала дітей в іншу кімнату. Вона не чула і не бачила, хто саме поламав браму господарства позивачки, однак акт про це від 25 вересня 2015 року підписала і цим самим засвідчила, той факт, що саме ОСОБА_3 своїм автомобілем поламав її, оскільки більше ніхто крім нього цього зробити не міг, так як інших машин, окрім його там не було.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, матеріали досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000121 від 11 вересня 2015 року, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

У відповідності із ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

- втрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

- у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів;

- у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності із ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п.п.9, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 ( із змінами , внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача ( громадянина).

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, що в с. Шумляни по вул. Лесі Українки, 97, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями від 19 жовтня 2001 року, виданим виконкомом Шумлянської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області на підставі рішення виконкому вказаної сільської ради від 11 жовтня 2001 року.

Із матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000121 від 11 вересня 2015 року, зокрема із постанови про закриття кримінального провадження від 30 березня 2016 року (а.с.71), вбачається, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 11 вересня 2015 року на своєму автомобілі НОМЕР_1 приїхав до господарства позивачки та за допомогою даного автомобіля, пошкодив вхідну браму господарства.

Підтвердженням вищезазначеному є додані позивачкою до позовної заяви, фотографії, на яких зафіксовано поламані ворота та державний номерний знак НОМЕР_2.

Актом обстеження приватного господарства гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вих.№76 від 25 вересня 2015 року, який складений на підставі пояснень позивача та свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_6, підтверджується той факт, що 11 вересня 2015 року ОСОБА_3 житель ІНФОРМАЦІЯ_2, своєю машиною декілька разів вїхав в браму, яку частково поламав.

Той факт, що відповідач умисно своїм автомобілем пошкодив ворота господарства позивача, підтверджується також поясненнями самої позивачки та свідків даних ними в судовому засіданні.

Проведеним в судовому засіданні оглядом державного номерного знака ВО4631ВН, встановлено, що він є частково пошкодженим, тобто зімятим, а також, що на ньому є залишки зеленої фарби, чим також підтверджуються пояснення позивача та свідків, стосовно того, що саме позивач своїм автомобілем пошкодив ворота господарства ОСОБА_1

Із інформації територіального сервісного центру №6142 в Тернопільській області, вбачається, що згідно з автоматизованим обліком зареєстрованих транспортних засобів, власником автомобіля Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_2, синього кольору є ОСОБА_3, житель ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно ч.ч.1, 2, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Довідка видана приватним підприємцем ОСОБА_4 із змісту якої вбачається, що станом на 02 жовтня 2015 року металеві ворота та фіртка позивача коштують 3500 грн., не може бути доказом того, що відповідач спричинив ОСОБА_1 матеріальну шкоду на вказану суму, оскільки ОСОБА_4 не є особою, яка відповідає вимогам, встановленим Законом України Про судову експертизу і не внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів, а тому суд не може її брати до уваги та оцінювати, як належний доказ.

Крім того, із вказаної довідки не зрозуміло чи 3500 грн. це вартість металевих воріт та фіртки без пошкоджень, із пошкодженнями, чи це сума, яка необхідна для їх відновлення.

За наведених вище обставин, суд, прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3500 грн. слід відмовити, оскільки в судовому засіданні не встановлено її розміру, при цьому ані позивач, ані її представник не заявляли клопотання про призначення відповідної експертизи.

Крім того, позивач, вважає, що протиправною поведінкою відповідача їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 5000 грн., яка полягає у душевних стражданнях, порушенні спокою та звичайного способу життя, приниженні людської гідності.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд, враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнала ОСОБА_1 внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3, їх короткотривалість, недоведеність вимушених змін у її життєвих стосунках та приниженні її людської гідності, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, вважає, що позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн., слід задовольнити частково на суму 2000 грн.

У відповідності із ст.1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Встановлено, що позивачу, адвокатом ОСОБА_2 надавалась правова допомога по даній цивільній справі, яка полягала в оформленні позовних заяв, що, як вважає суд могло зайняти адвокату 2 години його роботи.

Як вбачається із квитанцій за №№8144, 8149 відповідно від 20 грудня 2016 року та від 02 лютого 2017 року, позивачем було оплачено адвокату за складання позовних заяв 600 грн.

Встановлено, що згідно Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2017 року становить 1600 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення в її користь із відповідача 600 грн. витрат на правову допомогу, слід задовольнити повністю (1600 грн. *40%*2 год. 00 хв.).

Судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 640 грн. стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 84, 88, 212, 215 ЦПК України, ст.ст.22,23, 1166, 1167,1193 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 ( із змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5 ) Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 2000 грн.

Судові витрати, а саме: витрати на правову допомогу в сумі 600 грн. та судовий збір в сумі 640 грн. стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання

апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_8