Справа № 359/9800/15-ц Головуючий у І інстанції Борець Є. О.
Провадження № 22-ц/780/725/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 24.01.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

24 січня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Сліпченка О.І., Гуля В.В.

при секретарі - Тимошевській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2016 року у справі за позовами ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпоряджанні земельною ділянкою, та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаними позовами до відповідачів, які обєднані в одне провадження, обґрунтовуючи їх тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,1685 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, що розташовується по вул. Погребняка, 7-б в с. Чубинське Бориспільського району. Відповідачі перешкоджають йому мати вільний доступ та прохід до його земельної ділянки, здійснювати будівництва, у звязку з такими діями відповідачів йому завдано моральної шкоди. Тому, уточнюючи свої вимоги, позивач остаточно просив зобовязати відповідачів не перешкоджати йому та іншим особам, які виконують будівельні роботи, мати вільний доступ та прохід до земельної ділянки, здійснювати будівництво на ній, а також володіти, користуватись та розпоряджатись земельною ділянкою, стягнути з кожного відповідача моральну шкоду в розмірі 500000 грн.

У судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_9 не визнав позови та заперечував проти їх задоволення. В обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що ОСОБА_2 не має права на виконання будівельних робіт та здійснення будівництва. Відповідачі не перешкоджають йому мати вільний доступ та прохід до земельної ділянки, тому просив суд відмовити у задоволенні позовів.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2016 року у задоволенні позовів ОСОБА_2 про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпоряджанні земельною ділянкою, та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу посилаючись на те, що суд при вирішенні справи не надав оцінки доказам які є в матеріалах справи, не зясував обставини справи, що мають значення для справи та не врахував практику як європейського суду з прав людини так і національного суду з категорії справ про непорушність права приватної власності. Тому просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У своїх запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідачів зазначив, що вважає рішення суду обґрунтованим, законним, а доводи позивача є необґрунтованими, оскільки доказуванню підлягають обставини які мають значення для ухвалення рішення у справі, але належних та допустимих доказів позивач до суду не надав. Крім того, позивач просив зобовязати відповідачів не чинити перешкод йому та іншими особам по здійсненню будівельних робіт, вільного доступу до проходу на земельну ділянку, хоча суд немає права визначати права та обовязки не встановлених осіб, тому просить відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції при розгляді цієї справи встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1685 га з кадастровим номером :06:004:0043 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, що розташовується по вул. Погребняка в с. Чубинське Бориспільського району (а.с.12, 89 т.1, а.с.12, 62, 130 т.2, а.с.13, 156 т.3).

30 липня 2015 року позивач уклав з ТОВ «Група Інвест-Проект» договір про право забудови земельної ділянки (договір суперфіцію), за яким ТОВ «Група Інвест-Проект» набуло право забудови земельної ділянки площею 0,1685 га з кадастровим номером :06:004:0043 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, що розташовується по вул. Погребняка в с. Чубинське Бориспільського району (а.с.106-108 т.2, а.с.66-68 т.3).

27 травня 2015 року в Департаменті державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області зареєстровано декларацію про початок будівництва багатоквартирного житлового будинку по вул. Погребняка в с. Чубинське Бориспільського району (а.с.55-56 т.3).

7 серпня 2015 року в.о. директора Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області видав наказ №103 яким скасував реєстрацію декларації про початок будівництва багатоквартирного житлового будинку по вул. Погребняка в с. Чубинське Бориспільського району, з підстав того, що посадовими особами Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції під час виїзду на місце візуальним оглядом встановлено що на земельній ділянці ознак виконання будівельних робіт не виявлено (т.3 а.с.70,71).

З показань свідків вбачається, що показань свідків що відповідачі перешкоджали роботі техніки, яка знаходилась на земельній ділянці, та встановленню будівельного паркану.

Зазначені обставини підтверджені матеріалами справи та фактично не оспорюють ся відповідачами.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не надав доказів на підтвердження того, що відповідачі перешкоджали йому розпоряджатися земельною ділянкою, а за захистом інших, не зазначених ним осіб він не має права звертатись до суду.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належить право користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Положеннями ст. 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, відповідно до положень норм ст.ст. 16, 391 ЦК власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актом цивільного законодавства, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб.

Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Звертаючись до суду з позовом до відповідачів, позивач зазначив про те, що діями відповідачів порушені його права та інтереси діями відповідачів, які перешкоджають йому реалізовувати його право на володіння та користування земельною ділянкою за цільовим призначенням.

З матеріалів справи вбачається, що 27 травня 2015 року в Департаменті державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області зареєстровано декларацію про початок будівництва багатоквартирного житлового будинку по вул. Погребняка в с. Чубинське Бориспільського району, таким чином позивач, як власник земельної ділянки почав реалізацію свого права власності на володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку. Проте в подальшому 7 серпня 2015 року в.о. директора Департаменту державної архітек-турно-будівельної інспекції у Київській області видав наказ №103 яким скасував реєстрацію декларації про початок будівництва багатоквартирного житлового будинку по вул. Погребняка в с. Чубинське Бориспільського району, з підстав того, що посадовими особами Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції під час виїзду на місце візуальним оглядом встановлено що на земельній ділянці ознак виконання будівельних робіт не виявлено (т.3 а.с.69-71).

Крім того, як встановлено судом першої інстанції з показів свідків вбачається, що відповідачі перешкоджали роботі техніки, яка знаходилась на земельній ділянці, встановленню будівельного паркану.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині усунення перешкоди в користуванні позивачем належною йому на праві власності земельною ділянкою, шляхом зобовязання відповідачів не вчиняти будь-яких дій, які перешкоджають реалізації його права власності на володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою за цільовим призначенням, а саме дій, які перешкоджають вільному доступу та проходу на земельну ділянку, здійсненню на ній будівництва у встановленому законом порядку, підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідачі не належать до фізичних чи юридичних осіб відповідних органів до компетенції яких входить перевірка та контроль за дотриманням при розміщенні обєкта відповідності умов використання земельної ділянки містобудівним умовам і обмеженням, містобудівній документації, державних стандартів і правил під час виконання будівельних робіт, які в свою чергу до суду з приводу порушення позивачем земельного законодавства чи містобудівної діяльності з позовом не зверталися, тому позивач довів факт порушення його прав та охоронюваних законом інтересів діями відповідачів.

Доводи відповідачів, що позивач не має права на виконання будівельних робіт та здійснення будівництва, оскільки уклав з ТОВ «Група Інвест-Проект» договір про право забудови останнім земельної ділянки не свідчить про те, що позивач втратив право власності, володіння та користування земельною ділянкою згідно цільового призначення здійсненню на ній будівництва у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд встановивши обставини справи, дав їм неправильну оцінку, що призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення у справі про часткове задоволенням позовних вимог, оскільки вимоги щодо стягнення з відповідачів моральної шкоди, на думку судової колегії не підлягають задоволенню.

Так, відповідно до положень статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Виходячи з положень пункту 3 розяснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Отже, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач в обґрунтування заподіяної йому моральної шкоди зазначив, що можливість її вимагати полягає в порушенні його права власності, оскільки через неправомірні дії погіршилось його самопочуття, він вимушений витрачати свій особистий час на захист своїх прав та інтересів.

Проте, на думку колегії суддів немає підстав для задоволення цих позовних вимог, поскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували заподіяння моральної шкоди у зазначеному позивачем розмірі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

ОСОБА_8 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 належною йому на праві власності земельною ділянкою площею 0,1685 га з кадастровим номером :06:004:0043 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, що розташована по вул. Погребняка, 7-б в с. Чубинське Бориспільського району Київської області, шляхом зобовязання не вчиняти будь-яких дій, які перешкоджають реалізації його права власності на володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою за цільовим призначенням, а саме дій, які перешкоджають вільному доступу та проходу на земельну ділянку, здійсненню на ній будівництва у встановленому законом порядку.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, з кожного на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 535 грн. 92 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :