Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/227/17-ц
Провадження № 2/376/176/2017
"02" березня 2017 р. Сквирський районний суд Київської області,
в складі головуючого судді Клочка В.М.,
секретаря Якштас А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сквира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що з відповідачкою він перебував у шлюбі, який розірвано. Проживали вони у будинку по АДРЕСА_1, який належить йому на праві власності, відповідно до договору дарування житлового будинку від 07.03.2002 року. Відповідачка зареєстрована у вказаному будинку, проте з липня 2015 року там не проживає. Вона забрала свої речі і виїхала з будинку, ніколи не поверталась і не претендувала на проживання за вказаною адресою. Відповідачка перестала бути членом його сім»ї та втратила всі зв»язки із вказаним житловим будинком. Позивач ОСОБА_1 просить суд визнати відповідачу такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.
Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, просить позовну заяву задоволити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачка в судове засідання не з"явилась, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Заяв та клопотань про причину її відсутності до суду не надходило.
Враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи та вирішує позов по суті на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.
Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування житлового будинку від 07.03.2002 року. За тією ж адресою він прописаний, про що свідчить відмітка у паспорті та проживає разом з сином.
У вищевказаному будинку зареєстрована ОСОБА_2, що підтверджується копією будинкової книги.
Відповідно до акту депутата Сквирської міської ради О.П. Скарбовійчука від 07.12.2016 року відповідачка ОСОБА_2 у вищезазначеному будинку пне проживає з липня 2015 року.
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються житловим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно зі ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно зі ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційний принцип непорушності права власності означає неможливість втручання інших осіб у здійснення власником своїх повноважень, неможливість прояву свавілля відносно власника та відносно його прав, недопустимість будь-яких порушень його влади над своїм майном, а також недопустимість дій інших осіб всупереч інтересам власника та його волі. Непорушність права власності задекларована також статтею 321 Цивільного кодексу України.
Згідно ст.163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною 1 пп.1,5, ч.3, ч.4 ст.71 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.
Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Суд враховує, що відповідачка ОСОБА_2 не проживає в житловому будинку позивача з липня 2015 року, тобто відсутня за місцем реєстрації більше року, її особистих речей та документів в будинку немає, а тому має бути визнана такою, що втратила право на користування житлом позивача.
Керуючись ст.ст.3,6,10,11,57,58,60,88,212,215,224-226 ЦПК України, ст.ст.16,383, 391, 405 ЦК України, ст.ст.71, 150, 156, 163 ЖК УРСР, ст.41 Конституції України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задоволити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1..
Копію заочного рішення направити відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі неподання заяви про перегляд в десятиденний строк, заочне рішення набирає чинності після закінчення цього строку.
:Суддя:В. М. Клочко