Справа № 401/1358/16-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Баранець А.М.

при секретарі Христенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Світловодську Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім"єю, визнаня житлового будинку з надвірними будівлями за адресою вул.. Гетьмана Марка Жмайла № 56 спільною сумісною власністю позивачки та померлого ОСОБА_4,визнати за позивачкою право власності на ? частку цього домоволодіння, скасування свідоцтва про прийняття спадщини видані сину померлого ОСОБА_3 де третя особа Світловодська міська державна нотаріальна контора в особі державного нотаріуса ОСОБА_5, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення відповідача з житлового будинку без надання іншого житлового приміщення зі зняттям з реєстраційного обліку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання житлового будинок з надвірними будівлями за адресою вул.. Гетьмана Марка Жмайла № 56 спільною сумісною власністю її та померлого ОСОБА_4,визнати за нею право власності на ? частку цього домоволодіння, , до суду 10 жовтня 2016 року надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення відповідача з житлового будинку без надання іншого житлового приміщення зі зняттям з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона та ОСОБА_4 проживали разом однією сімєю, як подружжя з 2005 року до моменту його смерті 04.11.2015 року. Спільних дітей у них не було, а тому не було необхідності в офіційній реєстрації їхнього шлюбу.

Познайомилась вона з ОСОБА_4 в с. Власівка міста Світловодська, разом їздили на заробітки до Москви, взаємно один одного підтримували та допомагали дітям. В Москві проживали однією сімєю в орендованій квартирі, чоловік працював на складі вантажником, а вона продавцем. В 2008 році вони остаточно повернулися до с. Власівка де проживали разом в квартирі чоловіка ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 та поводились як звичайне подружжя. Вона влаштувалася на роботу та мала постійний заробіток, що підтверджується трудовою книжкою, а також разом з чоловіком займалася вирощуванням курей, гусей та вуток, пізніше навіть завели поросят.

За взаємної згоди 06.07.2010 року вона продала свій житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходився за адресою: вул. Шевченка, 37, с. Власівка та зареєструвалася з 24.11.2010 року в квартирі її фактичного чоловіка АДРЕСА_2. Це підтверджується довідкою нотаріуса № 256/02-14 від 06.04.2016 року та штампом про реєстрацію в її паспорті.

Гроші отримані від продажу власного будинку були зараховані до їхнього спільного сімейного бюджету та зберігалися ними до липня 2013 року. В липні 2013 року вони з ОСОБА_4 за їхніспільні кошти та кошти, які зберігалися від продажу її будинку придбала собі житловий будинок № 56 по вул. Гетьмана Марка Жмайла (колишня вулиця Кірова). За взаємної згоди цей будинок був зареєстрованим за чоловіком. Хоча за даними паспортного обліку я з 10.07.2013 року була зареєстрована в будинку разом з ним.

Після смерті 04.11.2015 року її чоловіка ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді вказаного житлового будинку, однак за відсутності зареєстрованого між ними шлюбу вона, як його фактична дружина, позбавлена права спадкування цього майна і на даний момент взагалі може залишитися без житла. Адже, за ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця - сини мого покійного чоловіка: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (надалі - відповідачі).

Один з відповідачів подав державному нотаріусу ОСОБА_5 заяву про прийняття спадщини після померлого батька. І як вбачається з ОСОБА_6 про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 43237799 нотаріусом 14.03.2016 року заведено спадкову справу № 58701078. Отже всі документи на зазначене спадкове майно на даний час знаходяться у нотаріуса або у відповідачів та не можуть бути мною надані до суду разом з цим позовом.

Позивачка та її представник в судовому засідання позовні вимоги підтримала та просять їх задовольнити. Зустрічний позов не визнали.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, і суду надав зустрічну позовну заяву,в якій просить висилити позивачку,без надання іншого житлового приміщення, мотивуючи тим,що позивачка та його батько однією сімєю не проживали, домоволодіння він придбав за власні кошти. Він прийняв спадщину після смерті батька.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав,надав суду аналогічні покази.

Допитаний державний нотаріус ОСОБА_5, суду пояснила,що вона оформила ОСОБА_3, право на спадщину після померлого батька, на домоволодіння за адресою м.Світловодськ вул.. Марка Жмайла,56, спадщина була оформлена згідно чинного законодавства.

Допитаний свідок ОСОБА_6,суду показала,що вона є свідком того,що позивачка проживала з ОСОБА_4однією сімєю 10 років, вони проживали в квартирі позивачки в смт.Власівка,потім продали квартиру і купили будинок у м.Світловодськ.

Допитаний свідок ОСОБА_7 суду пояснила,що позивачка із ОСОБА_8 проживали 10 років,жили однією сім»єю в будинку у м. Світловодську за адресою м.Світловодськ вул.. Марка Жмайла,56.

Допитаний свідок Чуєва суду пояснила,що вона знає , що позивачка проживала з ОСОБА_4, за адресою м.Світловодськ вул.. Марка Жмайла,56. 5 років однією сімєю.

Допитаний свідок ОСОБА_9 суду пояснила,що позивачка проживала разом із ОСОБА_4, однією сім»єю за адресою м.Світловодськ вул.. Марка Жмайла,56. На даний час після його смерті,там проживає позивачка та ОСОБА_10.

Допитаний свідок ОСОБА_11 суду показала,що вона продавала хату ОСОБА_4, дивитись хату приходили діти ОСОБА_4, Вони дали завдаток 400$, оформляли у нотаріуса Драної там же і передавали гроші. ОСОБА_12 вона ніколи не бачила.

Допитаний свідок ОСОБА_13 суду показала,що позивачка та ОСОБА_4, ніколи не проживали однією сім»єю.

Допитаний свідок ОСОБА_14 суду показав,що ОСОБА_4, купили квартиру разом із позивачкою. Те щоб вони проживали однією сім»єю він не бачив.

Допитаний свідок ОСОБА_15 суду показав,що вона раніше знала родину ОСОБА_4, працювала разом з першою дружиною ОСОБА_4Коли померла дружина ОСОБА_4, познайомився із ОСОБА_1, вони разом то жили то не жили, потім ОСОБА_1, поїхала на пів року в Якутію, коли вона повернулась,вони жили в 3-х кімнатній квартирі у смт.Власівка.За квартиру були великі комунальні борги. Сини ОСОБА_4, пропонували продати квартиру та погасити борги.,а за різницю купити будинок. Дружньої та злагодженої сім»ї між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, не бачила.

Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази у справі, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданню встановлено що позивачка та ОСОБА_4, проживали однією сім»єю з 2005 року по день смерті 04 листопада 2015 року.

За ч. 2 ст. 74 СК України, на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно вказаної глави 8, а саме, ст. 60 СК України:

1. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

2. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За ст. 41 Конституції України, право власності набувається в порядку визначеному законом.

Стаття 1218 ЦК України вказує, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 74 СК України, 1. Якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 однією сімєю може бути встановлений судом. За статтями 234 та 256 ЦПК України заява про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу розглядається в порядку окремого провадження. Проте слід звернути увагу, що згідно Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Така ж позиція підтверджується Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», частиною 2 якої встановлено - якщо встановлення факту проживання однією сімєю може вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб, то справа має розглядатися в позовному провадженні.

Відповідно до ст..1301 ЦК України,свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням сулу ,якщо буде встановлено,що соба,якій воно видане не мала права на спадщину,а також в інших випадках встановлених законом.

ОСОБА_3, мав право на спадкування прийняв спадщину згідно чинного законодавства,а тому в цій частині позивачу необхідно відмовити.Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3, до ОСОБА_1, необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ст.. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності,якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно з ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за N 7 про судову практику у справах про спадкування Справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК ( 435-15 ). Спадкування за законом здійснюється почергово.

За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за

заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив,

та батьки.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку,що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 1218, 1261 Цивільного кодексу України , ст.ст. 10, 11, 15, 174, 208, 209, 212 - 215, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім"єю з 2005 року по 04 листопада 2015 року.

Визнати житловий будинок з надвірними будівлями за адресою вул..Марка Жмайла,56 в м.Світловодськ Кіровоградської області спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4, померлого 04 листопада 2015 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину домоволодіння за адресою вул..Марка Жмайла,56 в м.Світловодськ Кіровоградської області.

В решті позовних вимог відмовити .

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду ОСОБА_16

25.01.17