Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3478/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06.02.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд, Закарпатської області у особі головуючого судді А.А.Надопта, при секретарі С.С.Онисько, за участю представника позивачки по дорученню адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, який мотивована тим, що 07.12.2013р. він згідно договору позики передав ОСОБА_3 кошти у сумі 66.900,00 доларів США.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що вказану суму відповідач, згідно розписки від 07.12.2013р., зобов"язався повернути до 22.12.2013р., проте у зазначений термін та до сьогоднішнього дня відповідач боргу не повернув, незаважаючи на неодноразові звернення до нього з проханням повернути кошти, а відтак, вважаючи, що порушенні його права, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 борг у сумі 66.900,00 доларів США, що по офіційному курсу НБУ станом на 25.08.2015р. становить …. грн. боргу за договором позики, 5.955,01 доларів США розміру 3% річних, та пеню в розмірі 38.930,45 доларів США, в гривневому еквівалентів по курсу НБ України станом на час виконання рішення суду та судові витрати в розмірі 6.890,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві та просив суд їх повністю задоволити з підстав, наведених у позові.

Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, зокрема- судовою повісткою, яку отримав особисто, причину своєї неявки до суду не повідомив, у зв»язку з чим суд, зі згоди представника позивача, викладеній в позовній заяві, ухвалює рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Заслухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ст.15 ЦПК України загальні суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950р. кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов»язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За приписами ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, особа на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору і зобовязана належно довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст.10,11,57-61); про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 212-215).

Повноваження суду при вирішенні цивільних справ визначені ЦПК України, у тому числі і повноваженнями щодо вирішення і кредитних спорів, а відтак суд вважає, що між сторонами склались правовідносини, які випливають із договірних зобов»язань, зокрема, згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у відповідності з умовами договору, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України), і вимогами законодавства.

Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону.

Як встановлено в судовому засіданні на підставі належних та достовірних доказів 17.12.2013р. позивач ОСОБА_2 згідно договору позики передав відповідачу ОСОБА_3 кошти у сумі у сумі 66.900,00 доларів США, що було підтверджено його особистою письмовою розпискою від 17.12.2013р., із зазначеним строком повернення коштів до 22.12.2013р. (а.с.4).

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що у зазначений термін і до сьогоднішнього дня відповідач борг позивачу не повернув, незважаючи на неодноразові звернення до нього позивача про повернення боргу згідно боргової розписки.

Між тим, відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Так, відповідно до ч.ч.1,2 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. А за ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановлені договором.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязується повернути позикодавцеві кошти у строк та в порядку , що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві коштів.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Ухвалення рішення суду про стягнення грошової суми за договором позики за змістом частини третьої статті 1049 ЦК України не припиняє обовязку позичальника сплати проценти за користування грошима, передбачені статтею 1048, та суму передбачену статтею 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Крім того, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (ст.625 ЦК України) та проценти за позикою (ст.1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.

Отже, при визначенні суми, яка підлягає стягненню з відповідача за договором позики, суд виходить з того, що відповідно до норм ст.ст.625,1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір процентів, а відтак, з врахуванням викладеного та беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення і з відповідача слід стягнути на користь позивача 66.900,00 доларів США боргу за договором позики, а також 5.955,01 доларів США розміру 3% річних, та пеню в розмірі 38.930,45 доларів США, оскільки виконання зобов»язання відповідачем не виконане.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 6.890,00 гривень судового збору (а.с.1), а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до вимог ст.ст.23,218,611,1046,1048-1050 ЦК України та керуючись ст.ст.3,10,11,60,88,212-215,218,224-226 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 вул.Гагаріна-№12б, Виноградівського району, Закарпатської області (ІПК-) на користь ОСОБА_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 за договором позики від 07.12.2013р. у розмірі 66.900,00 доларів США, 5.955,01 доларів США розміру 3% річних, та пеню в розмірі 38.930,45 доларів США у гривневому еквіваленті по курсу НБ України станом на час виконання рішення суду.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 вул.Гагаріна-№12б, Виноградівського району, Закарпатської області (ІПК-) на користь ОСОБА_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 понесені ним та документально підтверджені судові витрати по справі в розмірі 6.890,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Виноградівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_4