Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2017 Справа №607/12539/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Позняка В.М.,

за участю секретаря с/з - ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 академії внутрішніх справ до ОСОБА_4 про відшкодування витрат, повязаних з утриманням в навчальному закладі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 академія внутрішніх справ звернулась в суд із позовом до ОСОБА_4 про стягнення витрат, повязаних з утриманням у навчальному закладі в розмірі 30 650,95 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 31 липня 2009 року № 568 ОСОБА_4 з 01 вересня 2009 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання вказаного університету. 29 вересня 2009 року між Київським національним університетом внутрішніх справ та ОСОБА_4 укладено Договір № 09-014 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, який згодом було доповнено Додатковим договором № 1 від 27 липня 2012 року, що став його невід'ємною частиною. Відповідно до Договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобовязувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі. З 01 вересня 2009 року по 14 червня 2013 року, у відповідності до умов договору, відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг. Відповідно до наказу НАВС від 14 червня 2013 року № 602 відповідачу присвоєно кваліфікацію «Правознавство» та видано диплом бакалавра. Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов договору, відповідач був направлений для подальшого проходження служби до УМВС України в Тернопільській області. Таким чином, навчальним закладом умови договору виконано в повному обсязі. Наказом УМВС України в Тернопільській області від 09 квітня 2015 року № 96 о/с ОСОБА_4 було звільнено з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни. Відповідно до розрахунку витрат, здійсненого згідно Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМУ від 01 березня 2007 року № 313, вартість витрат, які підлягають відшкодуванню становить: на грошове забезпечення 10 400,31 грн., на продовольче забезпечення 8 593,01 грн., на речове забезпечення 2 512,09 грн., на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв 9 145,54 грн. Таким чином, вартість витрат, повязаних з утриманням його у навчальному закладі за період з 01 вересня 2009 року по 14 червня 2013 року становить 30 650,95 грн., а тому позивач просить стягнути з відповідача витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі та судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечив, суду пояснив, що з матеріалів справи, а саме довідок розрахунків, не вбачається які фактичні витрати, повязані з утриманням ОСОБА_4 в академії, та що саме до них входить, зокрема, чи повязано надання комунальних послуг із проживанням особи у гуртожитку, чи їх споживання не повязується з проживанням в гуртожитку, чи є вони самостійною складовою витрат на утримання ОСОБА_4 Зазначив, що відповідач за вказаний період не проживав у приміщеннях гуртожитку, не користувався комунальними послугами ОСОБА_3 академії внутрішніх справ. Окрім того, зазначив, що відповідач, навчаючись у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, проходив публічну службу в міліції, а тому спір з приводу стягнення витрат, повязаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі МВС України, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. У звязку з чим просив закрити провадження у вказаній справі.

Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 31 липня 2009 року № 568 ОСОБА_4 з 1 вересня 2009 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ за спеціальністю «Правознавство».

29 вересня 2009 року між Київським національним університетом внутрішніх справ, Управлінням МВС України в Тернопільській області та ОСОБА_4 укладено договір № 09-014 про підготовку за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» за напрямом «правознавство» у Київському національному університеті внутрішніх справ.

27 липня 2012 року між ОСОБА_3 академією внутрішніх справ, Управлінням МВС України в Тернопільській області та ОСОБА_4 укладено додатковий договір № 1 до договору про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ № 09-14 від 29 вересня 2009 року, який є невідємною частиною вказаного договору.

Відповідно до п. 2.3.6 вказаного договору, у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, особа зобовязується відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі, згідно із затвердженим розрахунком.

Пунктом 3.3 вищезазначеного договору передбачено таку підставу відшкодування фактичних витрат на підготовку, як звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Відповідно до п.4.1, п.4.2 договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. У разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ.

Пунктом 4.4 передбачено, що у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Згідно п.п. 1-3 Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМУ від 01 березня 2007 року № 313, відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, витрат, повязаних з їх утриманням у таких закладах, у разі звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою.

Відповідно до розпорядження КМУ від 27 серпня 2010 № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в ОСОБА_3 академію внутрішніх справ. ОСОБА_3 академія внутрішніх справ є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ. У відповідності із затвердженим статутом, НАВС є державним вищим навчальним закладом 4-го рівня акредитації. Основним завданням діяльності НАВС є освітня діяльність згідно з державними стандартами вищої освіти у відповідності до вимог Закону України «Про вищу освіту».

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про вищу освіту» (Закон від 17 січня 2002, який діяв на момент виникнення правовідносин), випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником.

Відповідно до ч. 2 Указу Президента України від 23 січня 1996 №77/96 «Про заходи реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією навчального закладу договір, та в разі відмови відпрацювати в державному секторі народного господарства три роки відшкодовують витрати за весь період навчання.

Згідно ч. 6 ст. 18 Закону України «Про міліцію» (в редакції, чинній на момент звільнення відповідача з ОВС), курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Наказом начальника Управління МВС України в Тернопільській області від 09 квітня 2015 року № 96 о/с ОСОБА_4 було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «Є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС - за порушення дисципліни (до спливу встановленого 3-річного терміну перебування на службі по закінченню навчання).

Укладений з відповідачем договір № 09-014 від 29 вересня 2009 року, зобов'язує його у разі звільнення з органів внутрішніх справ після навчання до закінчення встановленого 3-річного терміну перебування на службі, па підставі п.п. 2.3.6., 3.3 цього договору, відшкодувати витрати за період навчання.

Як встановлено судом та підтверджено довідкою про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у ОСОБА_3 академії внутрішніх справ, з якою був ознайомлений ОСОБА_6, що підтверджується його підписом, розмір фактичних витрат, повязаних з навчанням у навчальному закладі ОСОБА_4, за період з 01 вересня 2009 року по 14 червня 2013 року, розрахунок яких здійснено у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року № 313 на підставі фактичних витрат НАВС за утримання одного курсанта, становить 30 650,95 гривень.

Згідно із вимогами ч.1 статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач, по закінченню навчання не відпрацював встановленого 3-річного терміну перебування на службі в органах внутрішніх справ, його було звільнено за порушення дисципліни, чим порушив умови укладеного між ним та позивачем договору.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, відповідно до вищенаведених норм законодавства та умов договору, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення із відповідача на користь ОСОБА_3 академії внутрішніх справ коштів за утримання ОСОБА_4 у навчальному закладі в розмірі 30 650,95 гривень.

Крім того, в силу вимог статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1378 гривень сплаченого судового збору.

Щодо твердження представника відповідача про те, що вказаний позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд виходить з наступного.

Так, предметом спору є відшкодування витрат, пов'язаних із утриманням у вищому навчальному закладі, у зв'язку з невиконанням умов договору № 09-014, відповідно до якого відповідач навчався в університеті за рахунок коштів державного бюджету і добровільно взяв на себе зобов'язання після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ за місцем розподілу, а у разі звільнення або відмови від подальшого проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати фактичні витрати за період навчання. Сторонами такого договору є: виконавець - навчальний заклад, замовник - головне управління або управління Міністерства внутрішніх справ України, особа - курсант. Отже, спір у справі випливає з договірних правовідносин, а договірні правовідносини між сторонами, однією з яких є фізична особа, регулюються ЦПК України. Зазначені правовідносини щодо стягнення грошових коштів за навчання не є публічно-правовими. Аналогічна позиція міститься в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2014 року у справі № 6-11126св14; від 20 січня 2016 року у справі № 6-29616ск15.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 209, 212-215, 223, 224-226, 228, 232, 233, 294 ЦПК України, ст.526 ЦК України, Законом України «Про освіту», Законом України «Про міліцію», Указом Президента України від 23.01.1996 №77/96 «Про заходи реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», суд -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_7 ОСОБА_3 академії внутрішніх справ до ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, вул. Микулинецька, 44/2, смт. Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 академії внутрішніх справ (площа Соломянська, 1, м. Київ, 03680, , р/р 0175, МФО 820172 банк ДКСУ м. Київ) 30650 (тридцять тисяч шістсот пятдесят) грн. 95 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, вул. Микулинецька, 44/2, смт. Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 академії внутрішніх справ (площа Соломянська, 1, м. Київ, 03680, , р/р 0175, МФО 820172 банк ДКСУ м. Київ) судовий збір у розмірі 1378 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяОСОБА_7