Справа № 694/1737/16-ц Провадження №2/694/61/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

03.02.2017 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського райсуду Черкаської області ДУДНІЧЕНКО В.М. розглянувши за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» звернувся до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, без дотримання вимог ст. 119, ЦПК України.

Відповідно до ч.5 ст. 119 ЦПУ України вбачається, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Судом встановлено, що до заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору або докази про звільнення заявника від його сплати.

Ухвалою суду від 16.01.2017 року заяву залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення вказаних недоліків.

До теперішнього часу недоліки позовної заяви не усунуто.

Позивач отримавши ухвалу суду від 16.01.2017 року, звернувся до суду з заявою про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення, мотивуючи тим, що у зв»язку з важким фінансовим становищем та неплатоспроможністю ПАТ "ВіЕйБі Банк" неможливо сплатити судовий збір.

Посилання заявника , що факт неплатоспроможності ПАТ "ВіЕйБі Банк" є загальновідомою інформацією і не потрубує доказування, суд не бере до уваги . Так як відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь- які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обстанин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторони, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснення сторін, свідків, письмових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Належних доказів на підтвердження своїх вимог, до заяви позивачем не додано, тому суд вважає, що заява про відстрочення сплати судового збору не підлягає до задоволення.

Позивач вдруге подає до суду заяву про звільнення від сплати судового збору.

У заяві про відстрочку сплати судового збору від 20.12.2016 року , позивач просив відстрочити сплату судового збору до встановлення точної адреси відповідача, дана заява була задоволена.

Подання позивачем повторної заяви від 01.02.2017 року суддя оцінює, як зловживання своїми правами.

Виходячи з вимог ч.2 ст.27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання своїми процесуальними правами, положень ст.157 ЦПК України, Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» від 17.10.2014 року №11, щодо строків розгляду справи, а також неусунення недоліків згідно ч.2 ст.121 ЦПК України, суд вважає необхідним повернути заяву заявнику.

Відповідно до ч.5 ст.121 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст.ст.27, 121, 157 ЦПК України, суддя -

У х в а л и в :

Відмовити у задоволені заяви про відстрочення сплати судового збору.

Позовну заяву Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на

здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення

заборгованості за кредитним договором - вважати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя В.М. Дудніченко