Р І Ш Е Н Н Я№ 127/26993/16-ц

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2017 р.Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Венгрин О.О.,

секретар - Плотницька Т.О.,

за участі відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи його тим, що 03.10.2014 р. він позичив ОСОБА_1 500,00 дол. США до 30.12.2014 р. За користування позикою відповідач зобов'язався виплатити винагороду в розмірі 200,00 дол. США. Договір оформлено розпискою відповідача. Відповідач борг не повернув. Станом на 14.12.2016 р. борг за позикою становить 18276,16 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України він має право на отримання 3% річних в розмірі 1073,00 грн. та інфляційних в розмірі 10254,00 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, просить його задоволити. (а.с. 20)

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позов визнав частково, суду пояснив, що він, дійсно, позичив у позивача 500,00 дол. США під винагороду 200,00 дол. США до 30.12.2014 р., про що написав розписку. Борг в сумі 700 дол. США не повернув, зазначену суму боргу визнає, а 3% річних і інфляційні не визнає, оскільки зріс курс долара після позики, крім того, він визнає винагороду 200 дол. США.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до розписки 03.10.2014 р. відповідач ОСОБА_1 позичив 500,00 дол. США у ОСОБА_2 на строк до 30.12.2014 р. За користування позикою ОСОБА_1 зобов"язався виплатити 200,00 дол. США. (а.с. 21)

Свої зобовязання за договором позики ОСОБА_1 не виконав, сума боргу за договором позики становить 500,00 дол. США і 200,00 дол. США, що еквівалентно 18276,16 грн.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ч. 2 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) в строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ч. 1 ЦК України).

Згідно ст. 1048 ч. 1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

На підставі викладеного суд вважає, що з відповідача на користь позивача потрібно стягнути заборгованість за договором позики в розмірі 18276,00 грн., що еквівалентно 700,00 дол. США (500,00 дол. США - позика і 200,00 дол. США - проценти).

Відповідно до статті 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Тобто, ст. 625 ч. 2 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях.

Аналогічн позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-771цс15 від 27.01.2016 р.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобовязань, зокрема, позики, визначив, якими нормами права вони регулюються, встановив, що права позивача відповідачем порушені, тому вони підлягають захисту: потрібно стягнути з відповідача на користь позивача передбачені договором позики суму боргу і проценти, а в решті позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України потрібно стягнути з відповідача на користь позивача 551,20 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 611, 1046, 1047, 1049, 1048 ЦК України,

ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 18276 (вісімнадцять тисяч двісті сімдесят шість) грн. 16 коп. боргу за договором позики, 551,20 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області до апеляційного суду Вінницької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О.Венгрин