Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 47 Доповідач Микитюк О. Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Гансецької І.А. Кочетова Л.Г.

при секретарі Кучерявому О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи Житомирська міська рада, Комунальне підприємство «ВЖРЕП № 13» Житомирської міської ради) про визнання таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, зняття з реєстрації

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11 травня 2016 року,

встановила:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою №52 по пл. Польовій, 7 в м.Житомирі на підставі ст.107 ЖК України, в звязку з виїздом на інше місце проживання. Також просила зняти відповідача з реєстрації. В обґрунтування позову зазначила, що колишній чоловік не проживає в квартирі з 2010 року, комунальні послуги не сплачує.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 11 травня 2016 року позов задоволено частково. Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В решті відмовлено.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 25 листопада 2016 року відмовлено у перегляді заочного рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення в частині задоволення позову і ухвалити нове рішення про відмову у позові. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що сторони на підставі ордера зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_1 до 19 жовтня 2010 року перебували у шлюбі.

Відповідно до ст.107 ЖК України у разі вибуття наймача або членів його сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня його вибуття. Позивачем обрана саме ця підстава для визнання відповідача таким, що втратив право на проживання у спірній квартирі (а.с.4).

Як розяснено у п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України, на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення там трудового договору на невизначений строк тощо).

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі (ч.1 ст.11 ЦПК України).

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень (ч.1 ст.60 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві не зазначено, до якого саме житлового приміщення вибув на постійне місце проживання відповідач, відсутні посилання на докази щодо вибуття, клопотання про витребування таких доказів у суді першої інстанції позивач не заявляла, у судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, процесуального обовязку доказування не виконала.. Суд першої інстанції в порушення принципу диспозитивності самостійно змінив підставу позову на ст.71 ЖК України та задовольнив позов за відсутності належних та допустимих доказів як щодо цієї підстави, так і щодо підстави заявленого ОСОБА_1 позову (ст.107 ЖК України).

Рішення в оскаржуваній частині ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права, його належить скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у позові за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11 травня 2016 року в частині задоволення позову і ухвалити в цій частині нове рішення. Відмовити ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратила право на користування жилим приміщенням, за безпідставністю.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: Судді: