АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2157/17 Справа № 194/1183/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Тернівці Дніпропетровської області про перерахунок щомісячних страхових виплат, стягнення моральної шкоди та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року позивач звернувся з вищезазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що працюючи на підприємстві вугільної промисловості, він 28.05.1990 року травмувався, про що було складено 25.10.1990 року акт за формою Н-1 та у 1993 році МСЕК визнала його інвалідом 2 групи безстроково, з втратою 80% працездатності. У 2001 році його справа була передана до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Тернівці Дніпропетровської області та на даний час страхові виплати проводить Фонд, який порушує діюче законодавство та невірно проводить нарахування йому належних виплат. Крім того, не в повному обсязі проводить усі необхідні йому виплати та не забезпечує його автотранспортом, чим порушуються його права, як інваліда. Тому просив суд усі постанови Фонду соціального страхування в місті Тернівка щодо призначення страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу потерпілому визнати такими що не відповідають діючому законодавству, скасувати їх та ухвалити нові постанови; стягнути на його користь з відповідача 280 000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди; зобовязати відповідача виконати рішення судів; зобовязати відповідача забезпечити позивача усіма видами медичного обслуговування; зобовязати відповідача проводити доплату його дружині ОСОБА_3 по догляду за ним; притягнути до відповідальності посадових осіб відповідача за перевищення своїх службових повноважень, ненадання йому автотранспорту, відмови йому в медичному обслуговуванні, та визнати їх такими, що не відповідають займаним посадам.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду і постановити нове.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що особова справа ОСОБА_2 була передана до відділення ВД ФССНВУ в м. Тернівці (далі Фонд) з ДВАТ Тернівське Шахтобудівельне Управління № 3, згідно акту передачі № 4 від 01.06.2001 року та взята на облік з 01 квітня 2001 року під номером особової справи 39, з щомісячною страховою виплатою у розмірі 628, 98 грн., згідно наказу № 85-р від 29.12.2000 року - де середня заробітна плата складає 786, 23 грн, а відсоток втрати працездатності - 80% згідно Акту за формою Н 1 № 7 від 25 жовтня 1990 року та висновку МСЕК ДНА-01 № 146896 від 30.07.1999р.

Відповідно до постанов Фонду позивачу призначені та нараховані щомісячні страхові виплати в таких розмірах:

з 01 березня 2002 року страхова виплата складає 750,37 грн. після коригування на коефіцієнт 1,193, згідно з постановою правління Фонду № 15 від 14.03.2002 р. ( 628,98 грн. х 1,193 = 750,37 грн.);

з 01 березня 2003 року страхова виплата складає 886,94 грн. після коригування на коефіцієнт 1,182, згідно з постановою правління Фонду № 3 від 04.03.2003 р. ( 750,37 грн. х 1,182 = 886,94 грн.);

з 01 березня 2004 року страхова виплата складає 1021,76 грн. після коригування на коефіцієнт 1,152, згідно з постановою правління Фонду № 5 від 24.02.2004 р. ( 886,94 грн. х 1,152 = 1021,76 грн.);

з 01 березня 2005 року страхова виплата складає 1264,93 грн. після коригування на коефіцієнт 1,238, згідно з постановою правління Фонду № 3 від 28.02.2005 р. ( 1021,76 грн. х 1,238 = 1264,93 грн.);

з 01 березня 2006 року страхова виплата складає 1521,71 грн. після коригування на коефіцієнт 1,203, згідно з постановою правління Фонду № 3 від 06.03.2006 р. ( 1264,93 грн. х 1,203 = 1521,71 грн.);

з 01 березня 2007 року страхова виплата складає 1800,18 грн. після коригування на коефіцієнт 1,183, згідно з постановою правління Фонду № 9 від 28.02.2007 р. ( 1521,71 грн. х 1,183 = 1800,18 грн.);

з 01 березня 2008 року страхова виплата складає 2025,20 грн. після коригування на коефіцієнт 1,125, згідно з постановою правління Фонду № 2 від 25.03.2008 р. ( 1800,18 грн. х 1,125 = 2025,20 грн.);

з 01 березня 2009 року страхова виплата складає 2152,79 грн. після коригування на коефіцієнт 1,063, згідно з постановою правління Фонду № 2 від 26.02.2009 р. ( 2025,20 грн. х 1,063 = 2152,79 грн. );

з 01 березня 2010 року страхова виплата складає 2152,79 грн. після коригування на коефіцієнт 1,000, згідно з постановою правління Фонду № 1 від 02.03.2010 р. ( 2152,79 грн. х 1,0 = 2152,79 грн. );

з 01 березня 2011 року страхова виплата складає 2372,38 грн. після коригування на коефіцієнт 1,102, згідно з постановою правління Фонду № 8 від 19.04.2011 р. ( 2152,79 грн. х 1,102 = 2372,38 грн. );

з 01 березня 2012 року страхова виплата складає 2789,91 грн. Після коригування на коефіцієнт 1,176, згідно з постановою правління Фонду № 4 від 01.03.2012 р. ( 2372,38 грн. х 1,176 = 2789,91 грн. ).

Крім того, у квітні 2012 р. було зроблено перерахунок щомісячної страхової виплати з 01.03.2012р. згідно з постановою правління Фонду від 30.03.2012р. № 15( 628,98 грн х 1,352 х 1,210 х 1,228 х 1,275 х 1,203 х 1,183 х 1,125 х 1,063 х 1,000 х 1,102 х 1,176 = 3553,28 грн ), страхова виплата з 01.04.2012р. становить 3553,28 грн. У квітні 2012 року було виплачено доплату за березень 2012р. у розмірі 763,37 грн.

У вересні 2012 року було зроблено перерахунок щомісячної страхової виплати з 01.09.2012р. згідно з постановою правління Фонду від 21.09.2012р. № 31( 628,98 грн х 1,352 х 1,210 х 1,228 х 1,275 х 1,367 х 1,292х 1,125 х 1,063 х 1,000 х 1,102 х 1,176 = 4409,77 грн ), страхова виплата з 01.09.2012р. становить 4409,77 грн.

З 01 березня 2013 року страхова виплата складає 5066,82 грн. Після коригування на коефіцієнт 1,149, згідно з постановою правління Фонду № 1 від 19.03.2013 р. ( 4409,77 грн. х 1,149 = 5066,82 грн. )

З 23 січня 2015 року страхова виплата становить 5767,10 грн. згідно постанови від 23.01.2015 року, з призначенням виплати 01 березня 2014 року безстроково та проведено донарахування щомісячних страхових виплат з березня 2014 року по грудень 2014 року в розмірі 400,28 грн за кожен місяць.

Судом встановлено, що на підставі листа управління Державтоінспекції УМВС України в Дніпропетровській області» станом на 24.04.2007 року за ОСОБА_2 був зареєстрований автомобіль ЗАЗ 110307, державний номер НОМЕР_1, 2005 року випуску, тому його було знято з обліку на забезпечення автомобілем за кошти Фонду.

У звязку з тим, що вищезазначений автомобіль 17.10.2008 року був знятий з обліку для реалізації в межах України, то позивач не позбавлений права на даний час звернутися до Фонду з відповідною заявою для взяття на облік з метою забезпечення останнього автомобілем, проте, в матеріалах справи відсутні відповідні звернення позивача.

Довідкою МСЕК № 251648 від 22.08.2001 року позивачу передбачена потреба у таких додаткових видах допомоги:

1.Санаторно-курортне лікування;

2.Медикаментозне лікування у лікаря невропатолога; згідно допису від 14.04.2009 року також було рекомендоване забезпечення:

1.Візком кімнатним;

2.Візком для прогулянок;

3.Сидіння для туалету;

4.Сидіння для ванної кімнати;

5.Поручень пристінний.

Останній раз обома інвалідними візками інваліда було забезпечено 09.07.2015 року.

Від сидіння для туалету, для ванної та поручня пристінного останній відмовився.

Інших видів допомоги по догляду за позивачем медична документація, яка знаходиться в особовій справі, не містить.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, керуючись Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», ст. 1167 ЦК України, обґрунтовано виходив із того, що порушень діючого законодавства відповідачем не встановлено, а позивачем не було доведено, в чому полягають його порушені права та інтереси. Також суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що решта позовних вимог виходять за рамки регламентованих ст. 16 ЦК України способів захисту.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що Фонд соціального страхування в місті Тернівка здійснює виплату соціальних послуг, а не страхових виплат не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи: згідно довідок, наданих Відділенням виконавчої дирекції фонду соціального страхування в місті Тернівці Дніпропетровської області, відповідач регулярно здійснює позивачу щомісячні страхові виплати згідно вимог чинного законодавства, перераховуючи їх на картковий рахунок позивача в ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.67-71, 125-131).

Та обставина, що згідно виписки ПАТ КБ «Приватбанк» по картці позивача, такі виплати зараховуються як «соціальна допомога», не спростовує факту надходження на картковий рахунок позивача в ПАТ КБ «Приватбанк» коштів, перерахованих відповідачем як щомісячні страхові виплати.

Інших доводів щодо незаконності рішення суду першої інстанції апеляційна скарга позивача не містить.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено у відповідності до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_4