Справа № 215/4814/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі: головуючого, судді Квятковського Я.А.

за участю секретаря Пасько М.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача 1 ОСОБА_2

представника відповідача 2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхпостач КР» про стягнення моральної шкоди в звязку з ушкодженням здоровя,-

ВСТАНОВИВ:

17.11.2016 р. представник позивача ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодження здоровя, до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» /далі ПрАТ/ , з якого просить стягнути моральну шкоду у розмірі 139 925 грн., та до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхпостач КР» /далі ТОВ/, з якого просить стягнути моральну шкоду у розмірі 5 075 грн.

В обґрунтування вказує, що ОСОБА_4 26 років 7 місяців працювала в умовах, які характеризувались перевищенням граничного допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, зокрема 25 років 8 місяців - у ПрАТ та 11 місяців - у ТОВ. У липні 2010 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини №1464 їй було встановлено професійне захворювання, а саме, радикулопатія L5-S1, C5-C-6 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, мязово-тонічним синдромом, двобічним пелечолопатковим періатрозом ПФС 1-2 ст., двобічним тазо-стегновим періатрозом ПФС1 ст., деформуючим артрозом ліктьових у поєднанні з періатрозом ПФС 1-2 ст., деформуючим артрозом у поєднанні з періатрозом колінних суглобів з явищами реактивного синовіїту ПФС 2 ст., стійким больовим синдромом, яке відповідно до даних індивідуальної СГХ умов праці від 31.05.2010 р. № Ф-2/2-1540, виданого Головним державним санітарним лікарем Тернівського району м. Кривого Рогу, виникли з вини роботодавців.

Крім того, по факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією створеної на підприємстві, про що був складений акт розслідування від 01.09.2010 року, де вказано, що позивач підпадав під вплив шкідливих та несприятливих факторів, умови праці монтера колії, відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Маса піднімання і переміщення вантажу 36-40 при нормативному значені до10, робоча поза за нахилом корпусу до 30 градусів та більше 51,4/16,0-40% часу зміни при нормі 25%, статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками 178416 при нормативі 42000 кг/с. Згідно до медичного висновку МСЕК від 12.10.2010 р. серії 10 ААА №002995 позивачу було встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 45% та 3 група інвалідності з 04.10.2010 року безстроково. Виходячи з характеру захворювань позивача вона не має змоги вести звичайний спосіб життя, повинна приймати ліки, їй важко виконувати будь-яку роботу по господарству, вона страждає на біль у попереково-крижовому та шийному відділах хребта, слабкість у ногах, заніміння кінцівок, що порушує його нормальні життєві звязки. Виходячи з тривалості роботи у відповідачів, просить стягнути з ПрАТ 139 925 грн. та з ТОВ 5075 грн. моральної шкоди .

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просить задовольнити його повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнала, надала письмові заперечення, згідно яких у позивача відсутні законні підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки шкода позивачу завдана не з вини підприємства. Позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, забезпечувався засобами індивідуального захисту, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу. Наявність шкідливих умов праці є обєктивною на деяких робочих місцях . Вказує на відсутність доказів заподіяння моральної шкоди.

Представник відповідача 2 ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, надала письмові заперечення, згідно яких у позивача відсутні законні підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки відсутній причиннонаслідковий звязок між шкодою та діями підприємства. Позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці. Виробнича діяльність підприємства не є протиправною. Вказує на відсутність доказів заподіяння моральної шкоди.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено поясненнями сторін, актом розслідування хронічного професійного захворювання (а.с.4-7), що позивачу ОСОБА_4 встановлено хронічне професійне захворювання, а саме: радикулопатія L5-S1, C5-C-6 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, мязово-тонічним синдромом, двобічним пелечолопатковим періатрозом ПФС 1-2 ст., двобічним тазо-стегновим періатрозом ПФС1 ст., деформуючим артрозом ліктьових у поєднанні з періатрозом ПФС 1-2 ст., деформуючим артрозом у поєднанні з періатрозом колінних суглобів з явищами реактивного синовіїту ПФС 2 ст., стійким больовим синдромом. Позивачу було встановлено 45% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності з 12.10.2010 року безстроково (а.с.9).

З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей.

Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту "є"ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей.

Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно ст.153 КЗпП України - на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачу як вказувалося раніше згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання, а.с. 4-7, виписок з медичних карток ховрого (а.с.10-19) встановлено хронічне професійне захворювання під час перебування в трудових відносинах з відповідачем ТОВ (а.с. 20-26). Виробничими факторами, що спричинили захворювання, є шкідливі, напружені умови праці монтера колії в ПрАТ і ТОВ, що відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Маса піднімання і переміщення вантажу 36-40 при нормативному значені до 10, робоча поза за нахилом корпусу до 30 градусів та більше 51,4/16,0-40% часу зміни при нормі 25%, статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками 178416 при нормативі 42000 кг/с. Позивач працював у вказаних шкідливих умовах на виробництві обох відповідачів: ПрАТ - 25 років 8 місяців та у ТОВ 11 місяців. Встановлена вина роботодавців ПрАТ та ТОВ в пошкодженні здоров?я позивача, рекомендовано згідно п.16-18 акту застосування заходів по зменшенню рівня впливу шкідливих факторів, та важкості праці.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Суд враховує тривалість роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушують його нормальні життєві зв"язки та викликають фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності, тривалість розладу його здоров'я, припинення трудової діяльності за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком.

З урахуванням вищенаведеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості позов слід задовольнити частково та стягнути на користь позивача з ПрАТ "Північний ГЗК" - 20000 грн., а з ТОВ «Шляхпостач КР» - 1000 грн. моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач, завищеною.

Доводи представників відповідачів щодо об'єктивного характеру шкідливих умов праці та добровільний їх вибір позивачем суд до уваги не приймає, оскільки вони не мають правового значенння для вирішенння спору.

Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 60, 81, 88, 209 ч.3, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІН - НОМЕР_1) моральну шкоду у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхпостач КР» на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІН - НОМЕР_1) моральну шкоду у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 524,75 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхпостач КР» на користь держави судовий збір в розмірі 26,45 грн.

В інший частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-и денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: