АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 609/1197/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Ковтунович О.В.
Провадження № 22-ц/789/342/17 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Хома М. В., Костів О. З.,

з участю секретаря - Танцюра О.В.

та ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шумського районного суду від 09 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 про стягнення коштів в сумі 99415,29 гривень та суми сплаченого судового збору.

Свої вимоги обґрунтовув тим, що відповідно до рішення Шумського районного суду від 24 грудня 2002 року стягнуто із відповідача на його користь 47983,50грн боргу за договором позики та 478,80 грн. судового збору. На погашення заборгованості із ОСОБА_2 було стягнуто частково 885,20грн. згідно платіжного доручення № 166 від 27.04.2010 року. Станом на 14.10.2013 року залишок суми боргу становив 47098,30грн.

13 грудня 2013 року Шумським районним судом прийнято рішення, яким стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 72 767,25 грн., три відсотка річних від суми боргу 1412,95 грн. та 741,80 грн. судового боргу.

Загальна сума боргу, яка підлягала стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становила 122 020,30 грн.

07.09.2015 року державною виконавчою службою Шумського районного управління юстиції були винесені постанови про закінчення виконавчих проваджень за виконавчим листом № 2/60/560/2013 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 72 767,25 грн., трьох відсотків від суми боргу 1412,95 грн. та 741,80 грн., всього 74922 грн. та виконавчим листом № 2 501 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 47983,50 грн. у зв'язку з фактичним виконання рішень судів та повним стягненням коштів.

Враховуючи вищенаведене позивач вважав, що відповідач прострочив виконання зобов'язання, а тому повинен сплатити йому із суми простроченого зобов'язання 122020,30грн. з 23.10.2013 року по 01.09.2015 року втрати, пов'язані з інфляційними процесами 92625,61грн, три відсотка річних 6789,68грн., а всього 99415,29 грн. та сплачений судовий збір.

Рішенням Шумського районного суду від 09 лютого 2017 року задоволено позовні вимоги.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 92625,61 грн. і три відсотки річних від суми боргу 6789,68 грн. та 994,15 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові ОСОБА_1 про стягнення з нього коштів у розмірі 92625,61 грн. і три відсотки річних від суми боргу 6789,68 грн. та 994,15 грн. судового збору, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнав, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Апелянт ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що між відповідачем та позивачем існували цивільно-провові зобов'язання, і відповідно до вимог зазначеної норми Закону з відповідача в користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 92625,61 грн. і три відсотки річних від суми боргу 6789,68 грн.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону і грунтуються на матеріалах справи.

Судом встановлено, що згідно рішення Шумського районного суду від 24.12.2002 року стягнено із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 47983 грн. 50 коп. по договору позики від 20.09.2001 року та судові витрати в сумі 478 грн. 80 коп. Рішення вступило в законну силу.

13 грудня 2013 року Шумським районним судом прийнято рішення, яким стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 72767,25 грн., три відсотка річних від суми боргу 1412,95 грн. та 741,80 грн. судового боргу. Рішення переглядалось Апеляційним судом Тернопільської області 06 лютого 2014 року та було залишене в силі.

07.09.2015 року державною виконавчою службою Шумського районного управління юстиції були винесені постанови про закінчення виконавчих проваджень за виконавчим листом № 2/60/560/2013 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 72767,25грн., трьох відсотків від суми боргу 1412,95 грн. та 741,80 грн., всього 74 922 грн. та виконавчим листом № 2501 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 47983,50 грн. у зв'язку з фактичним виконання рішень судів та повним стягненням коштів з боржника.

Загальна сума боргу, яка підлягала стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за рішеннями судів становила 122 020,30 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_2 прострочив виконання зобов'язання за період з 23.10.2013 року по 01.09.2015 року.

Як вбачається із висновку експертного дослідження №463/15-22 від 04 вересня 2015 року Тернопільського відділення КНДІСЕ індексація боргу ОСОБА_2 із простроченої суми зобов'язання 122020,30 грн за період з 23.10.2013 року по 01.09.2015 року на користь ОСОБА_1 складає 92625,61 грн. Сума 3% річних від суми боргу - 6789,68 грн. (а.с.136-137).

Вказаним висновком, на підставі заяви ОСОБА_1 проведено економічне дослідження та визначено суму індексації за рахунок інфляційних процентів та 3% річних від суми боргу, яка вказана позивачем.

Таким чином безпідставними є твердження апелянта ОСОБА_2 про те, що вказаний висновок немає жодного відношення до нього, оскільки у ньому не зазначено його прізвище.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шумського районного суду від 09 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Р.М. Кузьма