Головуючий суду 1 інстанції - Баронін Д.Б.
Доповідач - Орлов І.В.
Провадження № 22ц/782/89/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Авалян Н.М., Назарової М.В.,

за участю секретаря : Коротенка С.В.,

представника позивача: Будя К.С.,

третьої особи: ОСОБА_3,

представника третьої особи: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області справу за позовом Приватного акціонерного товариства (ПрАТ) «Київський страховий дім» до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_3 про визнання недійсним полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за апеляційною скаргою ПрАТ «Київський страховий дім» на заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 грудня 2016 року, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року представник ПрАТ «Київський страховий дім» (далі позивач) звернувся до ОСОБА_5 (далі відповідач) з позовом у якому просив суд: визнати недійсним Поліс № АЕ/7796996 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений 04 березня 2016 року між ПрАТ «Київський страховий дім» та ОСОБА_5 щодо автомобіля «Ford-Courier», державний номерний знак НОМЕР_1.

Заочним рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просив: скасувати заочне рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПрАТ «Київський страховий дім» задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, третьої особи та її представника, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на таке.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 04 березня 2016 року між ПрАТ «Київський страховий дім», як страховиком та ОСОБА_5, як страхувальником був укладений договір страхування у формі Полісу № АЕ/7796996 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Договір страхування) щодо автомобіля «Ford Courier», 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, строком дії з 00-00 години 04 березня 2016 року до 03 березня 2017 року. У зазначеному полісі зазначено, що Договір (поліс) набирає чинності з початку зазначеного строку його дії; страховий платіж у сумі 369.36 гривень сплачено о 10 годині 20 хвилин 04.03.2016 року (а. с.6).

06 березня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford-Courier», номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_6 під керуванням відповідача - ОСОБА_5, автомобіля «Volkswagen-Crafter», номерний знак НОМЕР_3, що належить 3-ї особі - ОСОБА_3 під керуванням останнього, та автомобіля «Ореl-Astra», державний номерний знак НОМЕР_4, що належить ОСОБА_7, під керуванням ОСОБА_8.

31 березня 2016 року Деснянським районним судом міста Києва під час з'ясування обставин вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди у рамках розгляду адміністративної справи № 754/3660/16-п було встановлено, що 06 березня 2016 року о 19-30 годині ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Ford-Courier», державний номерний знак НОМЕР_1 на вулиці Крайній в місті Києві, порушив пункт 13.1 Правил дорожнього руху України, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Фольксваген-Крафтер», номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 31 березня 2016 року водій ОСОБА_5 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а. с. 40).

11 березня 2016 року ПрАТ «Київський страховий дім» від страхувальника ОСОБА_5 за реєстраційним № 965 було прийняте письмове повідомлення про подію, що може бути визнана страховою (а.с.28).

Згідно з даними фотокопії Довідки № 87082981 про дорожньо-транспортну пригоду, виданої інспектором Кацан Є.Г., інформація про наявність у водія ОСОБА_5 поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у відповідній графі зазначеної довідки відсутня (т. 1 а. с. 38-39).

Згідно з даними фотокопії Довідки № 87082981 про дорожньо-транспортну пригоду, виданої інспектором з дізнання ОСОБА_9, відповідна графа зазначеної довідки містить інформацію про наявність у водія ОСОБА_5 полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме Полісу АЕ 7796996, строком дії до 03.03.2017 року, виданого ПрАТ «Київський страховий дім» (т.1 а.с.226)

У цивільному процесуальному праві під предметом позову розуміють конкретну матеріально-правову вимогу, яку позивач пред'являє до відповідача і стосовно якої суд повинен ухвалити рішення. Пункт 5 частини 2 статті 119 ЦПК України зобов'язує викладати в позовній заяві обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, тобто зобов'язує позивача зазначати підстави свого позову. Підстави позову визначаються лише позивачем, а не судом чи відповідачем.

Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Предметом розглянутого Сєвєродонецьким міським судом позову ПрАТ «Київський страховий дім» є визнання недійсним Договору страхування у формі Полісу № АЕ/7796996 від 04 березня 2016 року. Позивач обґрунтовував свої вимоги доведеністю обставин недійсності зазначеного договору у зв'язку з його укладенням після настання страхового випадку, який стався 06 березня 2016 року. При цьому, представник позивача стверджував, що оплату страхового платежу як на дату укладення полісу так і на дату дорожньо-транспортної пригоди, відповідач не здійснив. Така оплата була проведена лише 29 березня 2016 року і з цієї дати поліс (договір) набрав чинності. Саме з обставинами набрання полісом (договором) чинності, які відбулися після настання страхового випадку, позивач пов'язував можливість задоволення своїх вимог з передбачених статтею 988 ЦК України підстав.

Рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції ухвалив, виходячи з аналізу положень статті 18 Закону України «Про страхування» зазначивши, що законодавець розмежував поняття «укладення» договору і «набрання договором чинності». Той факт, що відповідно до статті 983 ЦК України та статті 18 Закону України «Про страхування» договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, за висновком місцевого суду, не свідчить про недійсність оспорюваного договору. Суд першої інстанції констатував, що згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04 березня 2016 року цей договір (поліс) набирає чинності з 00 годин 00 хвилин 04.03.2016 року та діє до 03.03.2017 року включно. Застосовуючи приписи статті 983 ЦК України, місцевий суд першої інстанції зробив висновок про те, що у даному випадку договором були встановлені інші умови набрання полісом чинності, а саме: сторони передбачили у договорі страхування строк його дії.

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Київський страховий дім», зважаючи на таке.

Так, відповідно до статті 18 Закону України «Про страхування» для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Згідно статті 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо: 1) його укладено після настання страхового випадку.

Апеляційний суд вважає, що місцевий суд у повному обсязі встановив та з'ясував обставини, що мають значення для справи. Висновки місцевого суду про те, що Договір страхування у формі Полісу № АЕ/7796996 від 04 березня 2016 року був укладений сторонами 04 березня 2016 року, тобто до настання страхового випадку, відповідають обставинам справи. При цьому місцевий суд правильно акцентував свою увагу на розмежуванні понять «укладення договору страхування» і «набрання договором страхування чинності», що надано у статті 18 Закону України «Про страхування». Набрання договором страхування чинності після настання страхового випадку (що доводив позивач), не є правовою підставою для визнання такого договору недійсним за пунктом 1 частини 1 статті 998 ЦК України.

Доведення позивачем факту здійснення першого страхового платежу в інший, чим зазначений у полісі (договорі) час (10-20 година 04 березня 2016 року); надання позивачем на підтвердження цього факту копії нефіскального № 300151088 від 23.09.2016 року про перерахування 369,36 гривень (т.1 а. с. 273); посилання позивача на відсутність інших доказів здійснення такого платежу; не зазначення у самому полісі (договорі) повіреним ПрАТ «Київський страховий дім» номеру та виду платіжного документу - правильність висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову із зазначених у ньому підстав, не спростовують.

Даними, що містяться у наданій позивачем розширеній Довідці № 87082981 про дорожньо-транспортну пригоду (т.1 а.с. 38-39) факт укладення Полісу після настання страхового випадку не може бути підтверджений. Зазначена довідка за № 87082981 представлена в матеріалах справи у екземплярах за підписами різних посадових осіб. Оригінали зазначених довідок суду не надавалися та судом не досліджувалися. Обґрунтування тому, який з цих екземплярів є остаточним або розширеним (як вказував у тексті позовної заяви позивач) і таким, що містить об'єктивну інформацію про наявність або відсутність у водія ОСОБА_5 на час ДТП страхового полісу, сторони не надали.

Відповідно до статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суд з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог статтей 10, 60 ЦПК України, дійшов правильного й обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права. Підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 304, 307-308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства (ПрАТ) «Київський страховий дім» відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: