УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

ЛеванчукаА.О., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про повернення боргу за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу судді апеляційного суду Вінницької області від 16 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про повернення боргу за договором позики.

На забезпечення позову ухвалою Староміського районного суду м. Вінниці від 12 серпня 2004 року накладено арешт та заборонено проводити будь-які дії з відчуження квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_4

Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 07 грудня 2004 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг у розмірі 10 тис. грн, 3 % річних у розмірі 900 грн.

Вирішено питання про судові витрати у справі.

У січні 2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Староміського районного суду м. Вінниці від 12 серпня 2004 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 січня 2016 року заяву повернуто заявникам.

У лютому 2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Староміського районного суду м. Вінниці від 12 серпня 2004 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2016 року заяву повернуто заявникам.

У лютому 2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду із апеляційною скаргою на ухвалу Староміського районного суду м. Вінниці від 12 серпня 2004 року та клопотанням про поновлення пропущених строків на апеляційне оскарження вказаної ухвали.

Ухвалою судді апеляційного суду Вінницької області від 16 лютого 2016 року в прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу Староміського районного суду м. Вінниці від 12 серпня 2004 року відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просять скасувати ухвалу судді апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права, та направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги суддя апеляційного суду вказував на те, що державна реєстрація права власності на квартиру за апелянтами не проводилася, отже вони не є власниками квартири, а тому ними не доведено обставини, що оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції вирішено питання про їх права та обов'язки, а відповідно вони не мають право на апеляційне оскарження цієї ухвали.

З такими висновками погодитися не можна з огляду на наступне.

Установлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до апеляційного суду із апеляційною скаргою на ухвалу Староміського районного суду Вінницької області від 12 серпня 2004 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про повернення боргу за договором позики.

Оскаржуваною ухвалою накладено арешт та заборонено проводити будь-які дії з відчуження квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 (а. с. 6).

Відповідно до повідомлення КП «Вінницьке обласне об'єднання бюро технічної інвентаризації» від 26 серпня 2004 року № 2420 вказана квартира за ОСОБА_4 не зареєстрована.

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 15 жовтня 2015 року № 2335 квартиру АДРЕСА_1 передано ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у приватну власність в порядку приватизації.

Звертаючись з касаційною скаргою заявники вказують на те, що ними отримано свідоцтво про право власності на квартиру, після чого вони звернулися до реєстраційної служби Вінницького МУЮ для проведення державної реєстрації їх права власності, однак вказана служба відмовила їм у реєстрації такого права, оскільки на квартиру є обтяження № 1240748 у вигляді заборони, що було накладено на підставі ухвали Староміського районного суду м. Вінниці від 12 серпня 2004 року.

Накладаючи арешт на квартиру судом не було встановлено хто є власником квартири в результаті чого відбулося накладення арешту на майно, яке не належало ОСОБА_4, а на даний час вказана ухвала перешкоджає їм зареєструвати право власності на вказану квартиру.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Судові процедури повинні бути справедливими (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), так як особа безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на апеляційне оскарження рішення суду.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суддя апеляційного суду на вказане належної уваги не звернув та відмовив у прийнятті апеляційної скарги з тих підстав, що заявники не є власниками спірної квартири, не надавши оцінки та не спростувавши їх доводи про те, що саме оскаржувана ними ухвала перешкоджає їм зареєструвати таке право у встановленому законом порядку таке право.

Ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа ‒ передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу судді апеляційного суду Вінницької області від 16 лютого 2016 року скасувати, справу передати до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак