Провадження № 22-ц/790/160/17 Головуючий 1 інстанції Огієнко Д.В.
Справа № 620/299/16-ц Доповідач Бровченко І.О.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бровченко І.О.,

суддів Бурлака І.В., Швецової Л.А.,

при секретарі Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на заочне рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 12 липня 2016 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1542/2922CLBPS від 14 березня 2013 року на суму 5900 грн. Між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК«Бізнесфінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги останньому по вищевказаному кредитному договору. 17 червня 2015 року Між ТОВ «ФК«Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 1706/1, відповідно до якого ТОВ «ФК«Бізнесфінанс» відступив позивачу право вимоги до відповідача за кредитним договором.

Відповідач не виконує своїх зобовязань по поверненню кредиту і сума боргу становить 10430 грн. 56 коп., яку ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» разом із сумою судового збору у розмірі 1378 грн. просить суд стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 12 липня 2016 року у задоволені позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відсутні докази невиконання відповідачем умов кредитного договору щодо повернення боргу кредиту первісному кредитору чи попередньому кредитору, що унеможливлює здійснення перевірки кредитної заборгованості. Крім того, суд зазначив, що позивач не надав доказів отримання ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором та повідомлення про порядок погашення заборгованості, у звязку з чим у суду першої інстанції виникли сумніви у доведеності невиконання зобовязань відповідачем.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 14 березня 2013 року між ПАТ « «Платинум Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1542/2922 CLBPS за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 5900 грн. на строк до 03 квітня 2016 року зі сплатою 12,0 % річних.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 зобовязався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобовязання за даним договором в повному обсязі.

Пунктом 6.2 кредитного договору передбачено право банку відступати, предавати секьюритизувати та будь-яким іншим способом відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково).

22 травня 2014 року між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги № 20140522-г, за яким право вимоги по кредитному договору № 1542/2922 CLBPS було відступлене на користь останнього.

17 червня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Бізнесфінанс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 1706/01, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» відступило позивачу право вимоги до відповідача за кредитним договором.

За вказаним договором факторингу сторонами погоджено, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали відповідному клієнту, зокрема, за кредитним договором № № 1542/2922 CLBPS укладеними між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1

Згідно наданого позивачем додатку ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» передало право вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору № 1542/2922 CLBPS від 14 березня 2013 року у розмірі 10430 грн. 56 коп. станом на 17 червня 2015 року, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 5353 грн. 63 коп., заборгованості за відсотками та комісією 700 грн. 81 коп. та пені за порушення графіку погашення заборгованості у розмірі 4376 грн. 12 коп.

Викладене також підтверджується відповідними розрахунками та витягом з особового рахунку відповідача.

З витягу по особовому рахунку за кредитним договором вбачається, що останній платіж, в порядку виконання умов договору, відповідачем було здійснено 23 листопада 2013 року.

Письмових доказів повідомлення боржника про зміну кредитора у зобов'язанні суду не надано.

Наявні у матеріалах справи копії таких повідомлень не є належними та допустимими доказами, оскільки не підтверджені поштовими відправленнями та доказами про отримання їх відповідачем.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред'явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтями 514, 516 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідач сплачував заборгованість за кредитним договором відповідно до графіку погашення платежів, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі.

Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України.

Крім того, суду першої інстанції пославшись на сумніви щодо доведеності невиконання зобовязань відповідачем, у порушення ст. ст. 212-214 ЦПК України не дав належної правової оцінки кредитному договору, в якому зазначено суму наданого кредиту та розрахунок періодичних платежів, договору факторингу від 17 червня 2015 року, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунку кредитної заборгованості. Тобто, в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

З огляду на це, підстав для відмови в позові у суду першої інстанції не було.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Приписами ч. 1 ст. 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Системний аналіз наданих позивачем письмових доказів, які судовою колегією визнаються належними та допустимими, свідчить про неналежне виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором № 1542/2922 CLBPS від 14 березня 2013 року та про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 10430 грн. 56 коп. Позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи до уваги викладене, оцінив всі обставин справи та надані докази як окремо, так і в сукупності, судова колегія приходить до висновку про необхідність скасування рішення районного суду та ухвалення нового рішення у справі про задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» .

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України на користь позивача з ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору у судах першої та апеляційної інстанцій, у сумі 2893 грн. 80 коп. (1378 + 1515,80).

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»задовольнити.

Заочне рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 12 липня 2016 року скасувати, ухвалити нове.

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 1542/2922CLBPS від 14 березня 2013 року, укладеним між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 10430 грн. 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати у розмірі 2893 грн. 80 коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді