__________________________________________________________________
Справа № 433/3005/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2017 рокуТроїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Суського О.І.,

при секретарі Яковлєвій В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_2 на підставі права власності належить квартира готельного типу, яка складається з однієї житлової кімнати, що розташована в АДРЕСА_1. Між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу належної відповідачу вказаної квартири. Позивачем було передано відповідачу домовлену суму за відчуження належного йому зазначеного вище нерухомого майна у розмірі 15 000 гривень, про що було вчинено відповідну розписку та договір купівлі-продажу від 26 грудня 2016 року. При цьому, на даний час позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідач відмовляється посвідчити відповідний договір купівлі-продажу, мотивуючі свою відмову браком часу та коштів для цього. Позивач просить суд визнати право власності на вказане вище нерухоме майно.

Позивач до суду не зявився, просив справу розглянути без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, про що надав заяву.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить дану справу розглянути без його участі.

Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні.

Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій.

Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судом було встановлено, що дійсно ОСОБА_2 на підставі права власності належить квартира готельного типу, яка складається з однієї житлової кімнати, що розташована в АДРЕСА_1.

Між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу належної відповідачу вказаної квартири. Позивачем було передано відповідачу домовлену суму за відчуження належного йому зазначеного вище нерухомого майна у розмірі 15 000 гривень, про що було вчинено відповідну розписку та договір купівлі-продажу від 26 грудня 2016 року.

При цьому, на даний час позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідач відмовляється посвідчити відповідний договір купівлі-продажу, мотивуючі свою відмову браком часу та коштів для цього.

З огляду на вищезазначене, позивач домовився з відповідачем щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу належного останньому вищевказаного нерухомого майна, згідно з яким позивачу у власність перейшло вказане вище нерухоме майно, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення зазначеного правочину відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин. Даний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку.

Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно.

У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у нього відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у звязку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. При цьому, з метою повного та всебічного захисту права власності позивача на нерухоме майно, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог, визнавши дійсним відповідний договір купівлі-продажу, укладений між позивачем та відповідачем.

На підставі ст.ст. 220, 328, 334, 638, 655 ЦК України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», керуючись ст.ст.10,11,60, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири від 26 грудня 2016 року, за яким ОСОБА_1 купив, а ОСОБА_2 продав квартиру готельного типу, яка складається з однієї житлової кімнати, що розташована в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на квартиру готельного типу, яка складається з однієї житлової кімнати, що розташована в АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Луганської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І.Суський

11.01.17