Справа № 548/1588/16-ц
Провадження № 2/548/73/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.01.2017 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Старокожко В.П.,
при секретарі Листопад В.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних.
В своїй заяві позивач зазначав, що згідно рішення чуду від 24.09.2010 року з відповідача на користь ОСОБА_1 стягнуто борг за договором позики в розмірі 27 000 грн. На даний час боржник не здійснив жодних платежів за виконавчим листом, виданим на виконання вказаного рішення, тому у відповідності до ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача розмір інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу, що становить 19 683,00 грн., три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 4 484,10 грн., а також судові витрати.
В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час і місце судового засідання, тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 224 226 ЦПК УКраїни.
Врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи та належно оцінивши всі зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно розписки від 08.06.2009 року відповідач отримав від позивача у борг кошти в сумі 27 000 грн., які не повернув своєчасно, внаслідок чого рішенням суду від 24.09.2010 року з ОСОБА_2 стягнуто вказану суму боргу за договором позики, що підтверджується копією рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 24.09.2010 року.
Примусове виконання вказаного рішення суду здійснюється відділом ДВС Подільськогог РУЮ в м. Києві на підставі виконавчого листа від 23.12.2010 року, проте на даний час заборгованість відповідача перед позивачем не погашена.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України № 3-57гс10 від 20.12.2010 року діюче законодавство не виключає можливості звернення кредитора до суду з вимогою про стягнення з боржника суми на яку заборгованість за грошовими зобов'язаннями збільшилась в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за період після прийняття судом рішення про стягнення відповідної заборгованості. Право вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів є способом захисту майнових прав та інтересів, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних витрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
За змістом вказаних норм закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Враховуючи той факт, що відповідач ОСОБА_2 порушив грошове зобов'язання щодо повернення боргу, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення на користь позивача інфляційних втрат та трьох відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України є обґрунтованими.
Інфляційні втрати позивача за час прострочення боргу, тобто за період з 24.09.2010 року (тобто з моменту винесення судом рішення про стягнення боргу) по 11 жовтня 2016 року становлять: 27 000 х 208,59 % / 100 % - 27 000 = 29 319 грн. 30 коп.
Розмір трьох процентів річних від простроченої суми за даний період складає: 3% ? 2210 / 365 ? 27 000,00 = 4 904 грн. 38 коп.
Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати суми боргу в розмірі 29 319 грн. 30 коп., три відсотки річних в розмірі 4 904, 38 грн., натомість позивач заявив суму інфляційних втрат та трьох відсотків річних в меншому розмірі, а саме 19 683,00 грн. та 4 484,10 грн. відповідно, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних в загальній сумі 24 167,10 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 525, 625, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2, інфляційні втрати за договором позики від 08.06.2009 року за період прострочення з 24.09.2010 року по 11.10.2016 року в розмірі 19 683 (девятнадцять тисяч шістсот вісімдесят три) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2, три відсотків річних від суми боргу за договором позики від 08.06.2009 року за період прострочення з 24.09.2010 року по 11.10.2016 року в розмірі 4 484 (чотири тисячі чотириста вісімдесят чотири) грн. 10 коп.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі до Хорольського районного суду в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, що брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час прголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий: