АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Вербової І.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шахової О.В.,

при секретарі: Горак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_2, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Кожухівське», Національний банк України, про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

у липні 2015 року ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути з останнього на свою користь суму заборгованості у розмірі 51 080 678, 45. Посилаючись на те, що ПАТ «Кожухівське», яке боржником за кредитним договором не виконує свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10.12. 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованість за кредитним договором у розмірі 51 080 678, 45 грн. та судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.04.2016 року заява представника відповідача - ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

Справа № 759/10450/15-ц № апеляційного провадження: 22-ц-796/761/17
Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у позові. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що ухвалюючи заочне рішення, суд не сприяв повному, об'єктивному та всебічному розгляду справи та не врахував, що договір поруки від 20.02.2015 року був укладений з порушенням норм чинного законодавства, заявлені позовні вимоги ґрунтуються на необґрунтованих розрахунках заборгованості, неправильно визначений розмір процентів за користування кредитом, а оформлення фінансових операцій щодо видачі та оплаті кредиту не відповідає вимогам бухгалтерського обліку, невірно обраховано розмір пені та штрафних санкцій. Вказує на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що погашення кредиту відбувається щомісячними платежами і заборгованість нарахована позивачем по цих щомісячних платежах до укладання договору поруки й тому не може покладатися на поручителя.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.11.2016 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року скасовано, справу передано надновий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.07.2010 року між Акціонерним банком «Київська Русь», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» та Відкритим акціонерним товариством «Кожухівське», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кожухівське» був укладений кредитний договір № 32774-20/10-1, за умовами якого банк відкрив ВАТ «Кожухівське» відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування 10 000 000 грн., строком з 30.07.2010 року по 29.07.2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,7 % річних, на реконструкцію споруд сільськогосподарського призначення, придбання обладнання та основних засобів.

20.02.2015 року ПАТ "Банк "Київська Русь" та ПАТ "Кожухівське" було укладено договір про внесення змін до Кредитного договору № 32774-20/10-1 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 30 липня 2010 року, відповідно до якого банк збільшив ліміт кредитування до 65 300 000 грн., змінив кінцевий строк повернення кредиту до 28 липня 2016 року та збільшив процентну ставку за користування кредитом до 21,2 % річних.

20.02.2015 року на забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором від 30.07.2010 року між ПАТ "Банк "Київська Русь" та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 10067-23/15-5 відповідно до якого поручитель зобов'язався солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором,а саме повернути кредитору кредит у сумі 65 300 ООО грн.,сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 21.2% річних та інші платежі за цим договором.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що боржник за кредитним договором не погашає кредит та не сплачує проценти за користування ним, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 51 080 678, 45 грн., а тому відповідач, який є поручителем позичальника, повинен сплатити цю заборгованість.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Вказаними договорами передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення юті по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Позивач виконав усі взяті на себе зобов'язання, надавши ПАТ "Кожухівське" кредит у 6 530 000 грн. шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 21,2 % на рік на суму заборгованості за кредитом відповідно до укладеного між сторонами договору № 32774-20/10-1 від 30 липня 2010 року та договору про внесення змін до Кредитного договору № 32774-20/10-1 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 30 липня 2010 року.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути повернутим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи у основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пунктом 9.2 кредитного договору передбачено право банку зупинити подальше кредитування позичальника та/або вимагати дострокового повернення кредиту, сплати відсотків, винагород та штрафних санкцій, що передбачені договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору.

Відповідно до п. 8.1 кредитного договору, у випадку порушення строків (термінів повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом) та винагород банку позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення.

20.04.2015 року позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про усунення порушень умов кредитного договору, яка особисто була отримана відповідачем, що підтверджується особистим підписом відповідача на вимозі (а.с.20, 21).

Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 25.06.2015 року за вищезазначеним договором у ПАТ "Кожухівське" утворилась заборгованість перед банком в сумі 51 080 678, 45 грн., складається з: 38 547 079, 20 грн. - основна заборгованість за кредитом; 5 360 259, 03 грн. - прострочені відсотки; 50 000 грн. - комісія; 561 958, 82 грн. - сума пені за несвоєчасну сплату процентів; 10 490,11 грн. - пеня за несвоєчасну сплату комісії; 3 801 903,70 грн. - сума пені за несвоєчасне повернення кредиту; 1 900 951, 85 грн. - відповідальність за порушення строку погашення кредиту; 848 035, 74 грн. - сума інфляції за кредитом. (а.с. 63-66).

Відповідно до ст. 61 ЦПК Україна кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються лише на припущенням, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів до апеляційної скарги апелянтом не надано.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, вірно встановив обставини справи на основі об'єктивної оцінки доказів, наданих сторонами та правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Виходячи з викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді