Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Стахова Н.В.
Справа № 415/5450/16-ц
Провадження № 22ц/782/957/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«24» січня 2017 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Стахової Н.В.

суддів: Авалян Н.М., Луганської В.М.

за участю секретаря Коротенка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м.Лисичанську Луганської області нарішення Лисичанського міського суду Луганської області від 03 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м.Лисичанську Луганської області про стягнення суми заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області (далі УПФ України в м.Лисичанську) про стягнення пенсії у розмірі 39174 грн.59 коп.

Зазначав, що рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 05 серпня 2016 року за ним було визнано право власності на суму недоотриманої пенсії у розмірі 39174 грн.59 коп. за період з 01 серпня 2014 року по 31 серпня 2015 року в порядку спадкування за законом після смерті батька. На звернення до відповідача про отримання пенсії 29 серпня 2016 року він отримав відмову. Відмовляючи у виплаті пенсії, відповідач посилався на необхідність отримання виконавчого листа та примусового виконання судового рішення суду про визнання права власності органами державної виконавчої служби. Вважає дії працівників відповідача незаконними та такими, що порушують його право власності.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 03 листопада 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області на користь ОСОБА_2 39174 грн.59 коп., судовий збір у розмірі 551 грн.20 коп.

В апеляційній скарзі, УПФ України в. м. Лисичанську, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст.ст.213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень підтверджених тими доказами, які були досліджені судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд у числі інших вирішує також питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ч.1,ч.3 ст.303 ЦПК України,- під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що грошові кошти є спадковим майном позивача, який має право на їх стягнення.

Проте, з таким висновком суду не можна погодитися з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 05 серпня 2016 року Лисичанським міським судом Луганської області задоволено позов ОСОБА_2 до УПФ України в м. Лисичанську про визнання права власності на суму пенсії у розмірі 39174 грн.59 коп., Визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на суму недоотриманої пенсії у розмірі 39174 грн.59 коп. за період з 01 серпня 2014 року по 31 серпня 2015 року в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, який помер 08 серпня 2015 року.

21 квітня 2016 року ОСОБА_2 видано ОСОБА_3 нотаріально посвідчену довіреність для представництва перед третіми особами.

29 серпня 2016 року УПФ України в м. Лисичанську ОСОБА_3 надіслано письмову відповідь № 6649/09-31, в якій у виплаті недоотриманої пенсії у розмірі 39174 грн.59 коп. згідно рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 05 серпня 2016 року відмовлено.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідачами за позовом відповідно є особи, якими порушено, не визнано чи оспорено права, свободи чи інтереси позивача.

Враховуючи вищевикладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачем не доведено порушення відповідачем його цивільних прав у вказаних правовідносинах і доказів цього позивачем не представлено, оскільки позивач до УПФ України в. Лисичанську з вимогою щодо виплати недоотриманої пенсії не звертався, відмови у її виплаті не отримував.

Наявна в матеріалах справи письмова відповідь УПФ України в. Лисичанську №6649/09-31 від 29 серпня 2016 року, на яку посилається позивач, не свідчить про порушення його прав, оскільки остання адресована ОСОБА_3, який згідно довіреності від 21 квітня 2016 року не уповноважений позивачем на отримання коштів в Управлінні Пенсійного фонду України.

За таких обставин судом першої інстанції ухвалене помилкове рішення через неправильне застосування норм матеріального права, тому відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову із зазначених вище підстав.

Оскільки ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 07 грудня 2016 року УПФ України в м.Лисичанську було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення, тому судовий збір підлягає стягненню з позивача на користь держави.

Керуючись ст.ст.303, 307,309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м.Лисичанську Луганської області задовольнити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 03 листопада 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м.Лисичанську Луганської області про стягнення суми заборгованостівідмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 606 (шістсот шість гривень) грн. 32 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: