АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/932/16-ц Номер провадження 22-ц/786/86/17Головуючий у 1-й інстанції Гвоздик А. Є. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.

при секретарі: Радько О.М.

за участі позивача ОСОБА_2

третьої особи - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Акцент -Банк " на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 21 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Диканського районного віддділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" про визнання довіреності удаваним правочином, визнання укладеного договору купівлі-продажу авто дійсним, визнання права власності та звільнення майна з-під арешту.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Диканського районного віддділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, ОСОБА_4, ПАТ "Акцент-Банк" про визнання довіреності удаваним правочином, визнання укладеного договору купівлі-продажу авто дійсним, визнання права власності та звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що 09 вересня 2014 року відповідач ОСОБА_4 надав йому та третій особі ОСОБА_3 довіреність на право володіння, користування та розпорядження на власний розсуд належним ОСОБА_4 на праві приватної власності автомобілем марки ГАЗ-330232-414 СПГ, 2007 року випуску, шасі НОМЕР_2 тип ТЗ - вантажний, вантажопасажирський, білого кольору, реєстровий номер НОМЕР_1, посвідчену приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Оканенко Т.Є.

Також зазначав, що між ним та відповідачем ОСОБА_4 були узгоджені усі істотні умови угоди купівлі-продажу даного автомобіля та ніяких заперечень стосовно ціни та предмета угоди не виникало. Вказував, що даною угодою на справді було приховано інший правочин, а саме договір купівлі-продажу, за яким він передав ОСОБА_4 кошти в сумі 45 000 грн. за даний автомобіль, про що відповідач власноручно написав розписку та передав йому /позивачу/ зазначений автомобіль, оригінал технічного паспорту та генеральну довіреність з правом відчуження даного авто.

Окрім того вказував, що з вересня 2014 року автомобіль знаходився повністю у його власності, а в травні 2016 року під час перереєстрації даного авто на своє ім'я в органах ДАІ він дізнався, що одним із працівників відповідача - ВДВС у Диканському ГТУЮ у Полтавській області було накладено арешт на все майно належне ОСОБА_4, в тому числі на вказане авто. У зв'язку з викладеним, позивач просив визнати довіреність від 09 вересня 2014 року удаваним правочином, визнати договір купівлі-продажу вказаного автомобіля, укладений 09 вересня 2014 року, - дійсним; визнати за ним право власності на вказаний автомобіль марки ГАЗ-330232-414 СПГ та звільнити даний автомобіль з-під арешту.

Ухвалою суду 19 вересня 2016 року, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору по справі було залучене АТ "Ощадбанк" на стороні відповідачів.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 21 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано довіреність від 09 вересня 2014 року, видану ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3, удаваним правочином. Визнано договір купівлі-продажу транспортного засобу марки ГАЗ-330232-414 СПГ, 2007 року випуску, шасі НОМЕР_2 тип ТЗ - вантажний, вантажопасажирський, білого кольору, реєстровий номер НОМЕР_1, який укладений 09 вересня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 - дійсним. Визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки ГАЗ-АР 330232-414 СПГ, 2007 року випуску, шасі НОМЕР_2 тип ТЗ вантажний, вантажопасажирський, білого кольору, реєстровий номер ВІ 2521АР. Звільнено автомобіль марки ГАЗ-330232-414 СПГ, 2007 року випуску, НОМЕР_3 тип ТЗ вантажний, вантажопасажирський, білого кольору, реєстровий номер НОМЕР_1 з-під арешту.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Акцент-Банк" оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, які мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило скасувати оскаржуване рішення місцевого суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

На апеляційну скаргу ПАТ "Акцент-Банк" своє заперечення до суду надали позивач ОСОБА_2 та третя особа - ОСОБА_3, в якому, спростовуючи доводи апелянта, просили рішення районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу ПАТ "Акцент-Банк" - без задоволення.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом першої інстанції встановлено, що 09 вересня 2014 року відповідач ОСОБА_4 надав позивачу ОСОБА_2 спільно з третьою особою ОСОБА_3 довіреність на право володіння, користування та розпорядження на власний розсуд належним йому на праві власності автомобілем марки ГАЗ-330232-414 СПГ 2007 року випуску, шасі НОМЕР_2 тип ТЗ вантажний, вантажопасажир-ський білого кольору, реєстровий номер НОМЕР_1, що підтверджується відповідною довіреністю, посвідченою Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Оканенко Т.Є., всі істотні умови угоди сторонами було узгоджено та ніяких заперечень стосовно ціни та предмета угоди у сторін не виникало. Також судом встановлено, що відповідачем було отримано від позивача грошові кошти за передачу транспортного засобу у сумі 45 000 грн. 00 коп., про що 09 вересня 2014 року ОСОБА_4 власноручно написана розписка про отримання коштів та про відсутність претензій. Після придбання вказаного автомобіля позивач перереєстрацію транспортного засобу в органах ДАІ своєчасно не провів.

В подальшому, під час перереєстрації позивачем спірного автомобіля на своє ім'я у відповідних органах було з'ясовано, що 10 травня 2016 року старшим державним виконавцем ВДВС в Диканському районі ГТУЮ у Полтавській області при примусовому виконанні виконавчого документу про стягнення з відповідача ОСОБА_4 боргу в загальній сумі 35799 грн. 69 коп., ухвалена постанова про накладення арешту на все майно ОСОБА_4, в тому числі і на спірний автомобіль. Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд посилався на ту обставину, що на час накладення арешту на спірний автомобіль у 2016 році, даний автомобіль належав позивачу на праві власності, з огляду на правомірність відчуження відповідачем ОСОБА_6 вказаного автомобіля, а тому дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За нормами ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації у випадках встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Як передбачено ст. 244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Належною формою договору купівлі-продажу автомобіля є письмова, що відповідає положенням п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України, та постанови Кабінету Міністрів України від 07вересня 1998 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів». Як передбачено, ст. 34 Закону України від 30 червня 1993 року №3353-XII "Про дорожній рух", призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування автомобілі, автобуси, самохідні машини, сконструйовані на шасі автомобілів, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, причепи, напівпричепи та мотоколяски підлягають державній реєстрації та обліку. Згідно зі ст. 37 вказаного Закону, державна реєстрація транспортних засобів здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 7, 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Таким чином, законодавець визначив спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби.

Оскільки після придбання вказаного автомобіля позивач перереєстрацію транспортного засобу в органах ДАІ своєчасно не провів, а порядок набуття права власності на транспортні засоби пов'язаний з обов'язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах, позивач, не здійснивши такі дії, не набув права власності на спірний автомобіль у визначеному законом порядку.

На підставі вищевикладеного, а також беручи до уваги що зміст правовідносин, якими регулюються зобов'язання за договором купівлі-продажу та правовідносини представництва за довіреністю, є різними за своєю правовою природою, при цьому останні не містять обов'язку щодо оплати вчинених дій, оскільки передбачають добровільну передачу своїх прав іншій особі для представництва перед третіми особами, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову. Посилання позивача, на те, що між ним та відповідачем ОСОБА_4 було фактично укладено договір купівлі-продажу та досягнуто згоди щодо відчуження транспортного засобу шляхом видачі останнім довіреності в порядку передоручення на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом, є необґрунтованими. В матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, що дії сторін, при оформлені довіреності, були спрямовані на придбання автомобіля позивачем у власність за плату, що відповідно до ст. 655 ЦК України є необхідною суттєвою умовою договору купівлі-продажу. На наявність інших цілей, також вказують подальші дії позивача, який при наявності реальної можливості розпорядитися автомобілем у власних цілях, таких дій не вчинив, обмежившись лише його використанням та відповідно не довів наявність для цього перешкод. З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення місцевого суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання довіреності удаваним правочином, визнання укладеного договору купівлі-продажу авто дійсним, визнання права власності та звільнення майна з-під арешту.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. п. 3, 4, ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, ?

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" ? задовольнити.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 21 жовтня 2016 року - скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 ? відмовити в повному обсязі.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Бондаревська С.М. Судді: /підписи/ Дорош А.І.

Триголов В.М.

З оригіналом згідно:

Суддя: Бондаревська С.М.