Справа №522/3633/17
Провадження №2/522/6097/17
УХВАЛА

27 березня 2017 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі: головуючого судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, суд

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського райсуду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача борг у сумі 1 224 307,50 грн..

24.03.2017 року представник позивача ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби: марки TOYOTA модель PRADO, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1; марки LEXUS модель IS 300, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2; марки LEXUS модель ES 350, державний номер НОМЕР_3, що належать ОСОБА_2

В обґрунтування вимог заяви представник позивача вказує, що позовні вимоги мають майновий характер, їх розмір достатньо суттєвий 1 224 307,50 грн., а дії відповідача свідчать про те, що виконувати свої зобовязання за борговою розпискою від 08.10.2012 року, яка була продовжена до 08.12.2014 року, відповідач наміру немає, чим порушує права позивача. Крім того, такі дії можуть призвести до втрати сплачених позивачем грошових коштів за борговою розпискою і взагалі унеможливити стягнення коштів. Також, у відповідача більш немає іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення, а тому вважає, що а час розгляду справи в суді необхідно вжити заходи забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про стягнення боргу за договором позики, оскільки є велика ймовірність відчуження цього майна на користь третіх осіб, а дії відповідача свідчать про реальну мету в цих намірах.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд прийшов до наступного.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обовязковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного звязку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи заяву представника позивача про забезпечення позову, суд виходить з того, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду справи, суд може забезпечити позов наприклад, накласти арешт на майно, заборонити вчиняти певні дії, заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі.

Проаналізувавши зміст позовних вимог ОСОБА_1, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково, а саме в частині накладення арешту на автомобіль марки TOYOTA модель PRADO, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1. В іншій частині задоволення заяви про забезпечення позову, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки інші види забезпечення позову про застосування яких просить представник позивача не є співмірними з позовними вимогами.

Керуючись ст..ст.151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки TOYOTA модель PRADO, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_4.

Копію ухвали направити до Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС України (65114, м.Одеса, вул. Ак.Корольова, 5) та сторонам по справі, для відома та виконання.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Суддя Н.А. Ільченко