УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Сотниківська сільська рада, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 06 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, у якому просила застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, скасувавши у Спадковому реєстрі запис за реєстраційним номером 56181250 (заява про скасування заповіту).

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалася на те, що вона на підставі заповіту від 07 листопада 2011 року є спадкоємцем усіх прав та обов'язків, що належали спадкодавцеві ОСОБА_8, яка померла 05 грудня 2013 року.

Позивач вказувала, що після смерті спадкодавця вона у визначений законом строк 04 лютого 2014 року звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте їй стало відомо, що заповіт на її ім'я, посвідчений секретарем Сотниківської сільської ради 07 листопада 2011 року та зареєстрований у книзі за № 38, скасований за заявою ОСОБА_8 від 02 липня 2013 року.

Посилаючись на те, що реєстрація заяви про скасування заповіту не була проведена ані в книзі нотаріальних дій Сотниківської сільської ради, ані всупереч вимогам ч. 7 ст. 1254 ЦК України, ст. 57 Закону України «Про нотаріат», п.п. 1.10 п. ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року, п. 10 Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 травня 2011 року, позивачка вважала, що така заява про скасування заповіту не пройшла державної реєстрації у Спадковому реєстрі 02 липня 2013 року, а тому є нікчемною як така, що складена з порушенням вимог щодо її форми та посвідчення, у зв'язку із чим просила задовольнити позов.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 06 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2016 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Яготинського районного суду Київської області від 06 липня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, врахували висновок технічної експертизи документів від 19 січня 2016 року № 1573, відповідно до якого візуальним оглядом встановлено, що первинним текстом, який містився під записом: «ОСОБА_8» в графі «3»: «Прізвище, ім`я по-батькові громадян, найменування підприємств…» на аркуші 125 Журналу для реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Сотниківської сільської ради Яготинського району Київської області, навпроти нотаріальної дії № 75 від 02 липня 2013 року є запис «ОСОБА_9»; первинним текстом, який містився під записом: «Заява на скасування заповіту» в графі «5»: «Зміст нотаріальної дії» на аркуші 125 Журналу для реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Сотниківської сільської ради Яготинського району Київської області, навпроти нотаріальної дії № 75 від 02 липня 2013 року, є запис - «Доручення» (а. с. 7-13, т. 2), а також рішення Яготинського районного суду Київської області від 04 березня 2014 року та 04 лютого 2015 року, якими встановлено, що ОСОБА_6 є двоюрідною сестрою ОСОБА_8 та за нею визнано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 (а. с. 228-229, т. 1, а. с. 58-59, т. 2), дійшовши обґрунтованого висновку що при посвідчені спірного правочину були дотримані вимоги чинного законодавства, оскільки заява ОСОБА_8 від 02 липня 2013 року щодо скасування заповіту, яка є вільним волевиявленням та відповідала її внутрішній волі, у встановленому порядку була занесена до Журналу для реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Сотниківської сільської ради Яготинського району Київської області, а пізніше - зареєстрована у Спадковому реєстрі, і на екземплярі заповіту органу місцевого самоврядування здійснений напис про його скасування 02 липня 2013 року.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 06 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

Т.О. Писана