Справа № 315/298/17
Номер провадження № 2/315/148/17
У х в а л а

05 квітня 2017 року м. Гуляйполе

Суддя Гуляйпільського районного суду Запорізької області Романько О.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 09.07.1988 року Гуляйпільським бюро ЗАГС Запорізької області.

Позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України з таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інших інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин.

Сімейним кодексом України передбачено досудовий порядок вирішення питання про розірвання шлюбу подружжям, яке не має дітей, а саме: розірвання шлюбу через органи державної реєстрації актів цивільного стану, але позивач не скористався цим, бо в матеріалах позовної заяви відсутні посилання позивача на спроби вирішення питання про розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану.

Зокрема, відповідно до ст. 106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до державного органу реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя.

Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Обов'язковою умовою розірвання шлюбу судом є наявність малолітніх чи неповнолітніх дітей.

Відповідно до діючого п.3 Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу між подружжя, що не мають неповнолітніх дітей, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, та за спільною заявою подружжя, яке має дітей.

При дослідженні позовної заяви суддею встановлено, що право позивача на звернення до державного органу реєстрації актів цивільного стану про розірвання шлюбу, ніким не порушено.

Малолітніх чи неповнолітніх дітей у сторін немає. Позивачем не надано відомостей про те, що сторони зверталися з заявою до органу державної реєстрації актів цивільного стану та того, що їм було відмовлено в розірвані шлюбу, а також не зазначено про відсутність згоди відповідача на розірвання шлюбу. Тому, позивачу необхідно навести та підтвердити правові підстави звернення до суду з зазначеним позовом.

Також, суд вважає за доцільне зазначити, що позивач не позбавлений можливості самостійно отримати Витяг з реєстру в органах держаної реєстрації актів цивільного стану щодо реєстрації шлюбу між ним та відповідачем, і тільки у разі наявності перешкод щодо отримання доказів звернутися до суду з клопотанням про їх витребування у осіб, які ними володіють.

Зазначені недоліки не дають можливості суду підготувати та розглянути справу у суді першої інстанції.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя встановивши, що заяву подано без додержання вимог ст. 119 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк на усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, суддя вважає за необхідне надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119, 121, 210 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків в межах пяти днів з дня отримання позивачем ОСОБА_1 цієї ухвали.

Роз'яснити, що у випадку невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_3