АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/364/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Колода Л. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівВініченка Б. Б., Новікова О. М.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 30 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ПАТ «ВТБ Банк», третя особа ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» про визнання недійсним розділу договору іпотеки,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду з даним позовом, яким просила визнати недійсним в цілому розділ 6 «Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання» іпотечного договору №18-21/08-ДИ від 04.07.2008, укладеного між ОСОБА_7 та ВАТ «ВТБ Банк». В обґрунтування вказано на те, що 26.07.2016 ОСОБА_6 в 21-му відділенні УДППЗ «Укрпошта» в поштовому конверті від TOB «Фінансова компанія «Поліс» отримала вимогу вих. №2.389 від 20.07.2016 про усунення порушень в порядку ст.35 ЗУ «Про іпотеку», у якій вказано, що на підставі договору «Про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 21МБ» від 18.11.2015 указане ТОВ є новим кредитором щодо позивача, як позичальника по кредитному договору №18.60-21/08-СК, укладеному 04.07.2008 із ПАТ «ВТБ Банк».

Також у цій вимозі зазначено, що третя особа на підставі договору «Про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави» від 30.11.2015 є новим кредитором щодо ОСОБА_7, як іпотекодавця по іпотечному договору №18-21/08-ДИ, укладеному 04.07.2008 із ПАТ «ВТБ Банк» в забезпечення виконання зобов'язань позивача по кредитному договору.

Вказаною вимогою позивача та відповідача ОСОБА_7 попереджено про те, що у випадку несплати 120206,24 грн. заборгованості по кредитному договору протягом 30-ти днів з дня отримання вимоги, та на підставі розділу 6 іпотечного договору, новий кредитор зверне стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору іпотеки (шляхом передачі новому кредитору права власності на предмет іпотеки (набуття предмета іпотеки у власність повного кредитора) або шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за вартістю, визначеною на підставі оцінки Предмету іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, з покладенням на іпотекодавця оплати витрат, пов'язаних зі зверненням, стягнення на предмет іпотеки.

Позивачка заперечує факт надання згоди своєму чоловікові ОСОБА_8 на включення до іпотечного договору №18-21/08-ДИ від 04.07.2008 відповідного застереження.

Так прирівнювання до договору про задоволення вимог іпотекодавця також відповідного застереження про це в іпотечному договорі потребує під час укладення іпотечного договору щодо спільного майна, яким є предмет іпотеки, що належить позивачці та відповідачу ОСОБА_7, як подружжю, отримання окремої згоди другого з подружжя на включення до цього договору іпотеки відповідного застереження, що вказано в узагальненні судової практики «Про застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна» від 03.03.2015, виконаному ВСУ.

ОСОБА_6, як дружина відповідача-іпотекодавця, стверджує про недійсність розділу 6 іпотечного договору № 18-21/08-ДИ від 04.07.2008, як такого, що укладений ОСОБА_7 без її згоди та оскільки цей розділ іпотечного договір виходить за межі дрібного побутового.

Указані фактичні обставини стали підставами для звернення з даним позовом до суду.

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 30.11.2016 позовні вимоги у справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування вказує на доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві, які, на думку апелянта, судом першої інстанції було проігноровано.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги у справі є не законними та необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що 04.07.2008 між ПАТ «ВТБ Банк», як банком, та ФОП ОСОБА_6, як позичальником, укладено генеральну угоду №21. На підставі та на виконання цієї генеральної угоди між банком та позичальником укладено кредитний договір №18.60-21/08-СК від 04.07.2008, що діє зі змінами та доповненнями, згідно якого банк надав позичальнику кредитні кошти на умовах та в порядку, передбаченому цим кредитним договором.

Для забезпечення виконання зобов'язань позичальника за генеральною угодою та кредитними договорами, укладеними на її підставі, 04.07.2008 укладено іпотечний договір №18-21/08-ДИ, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстровим №10587, укладений між банком, як іпотекодержателем, та ОСОБА_7, як іпотекодавцем. Відповідно до цього договору іпотеки предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1. Крім того, між банком та ОСОБА_6, як поручителем, укладено договір поруки №18-21/08-ДП від 04.07.2008.

У розділі 6 іпотечного договору №18-21/08-ДИ від 04.07.2008 (оспорювані положення) його сторони дійшли згоди про наявність застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання. Дане застереження полягає в тому, що звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки. При реалізації даного способу задоволення вимог іпотекодержателя, іпотечний договір є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись іпотекодержателем шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється у розмірі, встановленому в п.1.4 цього договору, або за згодою іпотекодержателя на підставі оцінки майна. Визначені розділом 5 цього договору способи задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджають іпотекодержателю застосовувати інші встановлені законодавством способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

У подальшому банком на підставі договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.2015, додаткової угоди №1 від 27.11.2015 до вказаного договору про відступлення права вимоги та договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, який посвідчений 30.11.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І.О, зареєстрований в реєстрі за номером №2219, відступлено TOB «Фінансова компанія «Поліс» права вимоги за кредитним договором, договором іпотеки та договором поруки.

Позивач, як на підставу своїх вимог, посилається на те, що вона не надавала згоду на включення до договору іпотеки застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання та вважає, що у зв'язку з цим слід визнати недійсним розділ 6 договору іпотеки.

Так згідно ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст.65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

У даному випадку колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги у справі (з посиланням на відсутність згоди позивачки, як другого з подружжя до спільної сумісної власності якого відноситься іпотечне майно, на включення до іпотечного договору оспорюваних положень) є безпідставними, оскільки при посвідчені договору іпотеки приватним нотаріусом ОСОБА_9 було нотаріально посвідчено заяву позивачки ОСОБА_6 від 04.07.2008, зареєстровану в реєстрі за №10586, у якій вказано «... Я, ОСОБА_11, цією заявою даю свою згоду на передачу в іпотеку моїм/єю чоловіком ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1, набутої/го нами в період перебування в зареєстрованому шлюбі, за ціною та на умовах на його/її розсуд».

Указане в цій заяві формулювання передбачає надання дозволу відповідачу-іпотекодавцю на укладення договору іпотеки на будь-яких умовах на його розсуд, що відповідало законодавству, зокрема, спеціальному нормативно-правовому акту у цій сфері правового регулювання - ЗУ «Про іпотеку».

Так ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» передбачено включення до договору іпотеки застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання, що відповідає оспорюваним у даній справі положення іпотечного договору.

Колегія суддів вважає, що вказівка у нотаріально посвідченій заяві від 04.07.2008 позивачки про надання згоди на укладення її чоловіком договору іпотеки щодо спільного сумісного майна на мовах на його розсуд свідчить про наявність згоди позивачки на включення до іпотечного договору оспорюваних положень про позасудове врегулювання, оскільки сторони іпотечного договору (банк та чоловік позивачки) при його укладенні дійшли згоди щодо таких положень.

Отже, ще однієї, окремої згоди від позивачки, яка є дружиною іпотекодавця, на встановлення тих чи інших окремих умов іпотечного договору законодавством України, чинним на момент укладення спірного договору іпотеки, не вимагалось.

Крім цього судом вірно встановлено те, що питання наявності згоди позивачки на укладення договору іпотеки та передачі спільного майна в іпотеку, досліджувалось Придніпровським районним судом м. Черкаси у справі №711/4896/15-ц за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_7, ПАТ «ВТБ Банк», третя особа Придніпровський ВДВС Черкаського МУЮ про визнання недійсним договору іпотеки №18-21/08-ДИ, вимоги якого були обґрунтовані твердженнями позивачки про відсутність згоди одного з подружжя на його укладення. Рішенням суду від 14.09.2015, яке вступила в законну силу 25.09.2015 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_11 відмовлено у повному обсязі.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішення в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа що до якої встановлено ці обставини.

Крім того, у вищенаведеному рішенні Придніпровського районного суду м. Черкаси у цивільній справі про визнання недійсним договору іпотеки судом встановлена наявність нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_6 на укладення договору іпотеки та не встановлено підстави для визнання договору іпотеки недійсним.

З цих підстав колегія судів приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог у даній справі.

Апеляційні доводи правильності таких висновків суду не спростовують, так як їм уже було надано вірну критичну оцінку при розгляді даної справи в суді першої інстанції. Інших, ніж вказані в позові, обґрунтувань позовних вимог та доводів щодо незаконності рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Інші доводи апеляційних скарг є несуттєвими, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу - відхилити .

Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 30 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ПАТ «ВТБ Банк», третя особа ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» про визнання недійсним розділу договору іпотеки - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :