АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 756/5139/16-ц Головуючий в І інстанції: Маринченко М.М. Апеляційне провадження 22ц/796/1769/2017 Доповідач: Слободянюк С.В
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Кравець В.А., Мазурик О.Ф.,

при секретарі - Гоін В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 07 листопада 2007 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №44.05-10-1055/П, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 105000 доларів США, зі сплатою 13,50% річних, з кінцевим терміном погашення до 06 листопада 2022 року. Позивач зазначав, що відповідачі не виконують свої зобов'язання за договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків, внаслідок чого станом на 15 вересня 2015 року утворилась заборгованість за договором на загальну суму 185 086,19 доларів США, що еквівалентно 4 063 140 грн. 66 коп.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року у позові відмовлено (а.с.48-51).

На рішення суду першої інстанції БАНКом подано апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм матеріального і процесуального права, ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового рішення про задоволення позову. Апелянт зазначає про безпідставність застосування судом першої інстанції строку позовної давності, чим фактично звільнив відповідача від обов`язку виконання зобов`язань за кредитним договором.

В судове засідання представник Банку не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить власноручна розписка (а.с.92).

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - ОСОБА_4 скаргу не визнала.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги з таких підстав.

Судом встановлено, що 07 листопада 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» (кредитор), та ОСОБА_3 (позичальник) укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії №44.05-10-1055/П, відповідно до якого позивач надав позичальнику грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості до 105000 доларів США шляхом надання траншів протягом перших дванадцяти місяців, зі сплатою 13,5% річних, з кінцевим терміном погашення до 06 листопада 2022 року (а.с.8-12).

Відповідно до п.1.1.3 договору погашення траншів кредиту здійснюється щомісячними платежами до 10 числа кожного місяця згідно графіку, починаючи з грудня 2008 року, останній платіж в листопаді 2022 року.

Відповідно до п.2.4 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно в останній робочий день поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі, за фактичну кількість днів користування траншем кредиту у періоді (28-29-30-31/360). При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту та/або відповідного траншу кредиту

Відповідно до п.2.4.1 договору сплата процентів за користування кредитом здійснюється на рахунок №9141 у КМФ АКБ «Укрсоцбанк» до 10 числа місяця наступного за тим, в якому нараховані такі проценти, а також в день погашення заборгованості за кредитом в повній сумі. У випадку, якщо десяте число місяця є неробочим днем, то позичальник зобов'язаний сплатити суму нарахованих процентів, згідно з п.2.4 цього договору у попередній робочий день.

Відповідно до п. 3.3.6 кредитного договору позичальник зобов'язався сплачувати проценти в розмірі, визначеному п. 2.4 цього договору, та комісії в розмірах та в порядку, визначеному п.п.3.3.10, 3.4.1 цього договору.

Згідно п. 4.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, строків повернення кредиту позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період, від суми кредиту за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 4.4 кредитного договору у разі невиконання позичальником зобов'язань за п.п. 3.3.6, 3.3.7 цього договору протягом більше 90 календарних днів, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився, та відповідно позичальник зобов'язаний погасити кредит та сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Згідно договору поруки № 44.02-1418/П, укладеного 07 листопада 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» (кредитор), та ОСОБА_3 (позичальник), та ОСОБА_2 (поручитель), поручитель зобов'язався перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій (а.с.14-15).

11 серпня 2010 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору не відновлювальної кредитної лінії № 44.05-10-1055/11 від 07 листопада 2007 року, відповідно до якого були внесені зміни та доповнено пункт 4.6, відповідно до якого сторони обумовили, що у разі порушення строків страхування предмету забезпечення штрафу у розмірі 1% від суми заборгованості за кредитом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч..2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції послався на пропуск позивачем строку позовної давності, про застосування якої просила сторона відповідачів (а.с.40-43).

Суд першої інстанції зазначав, як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідач ОСОБА_3 сплатив позивачу останній платіж з повернення кредиту 27 квітня 2011 року, а тому за пунктом 4.4 договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 днів, тобто з 27 липня 2011 року.

Повністю за таким висновком суду погодитися не можна, оскільки як зазначено вище, відповідно до п. 4.4 кредитного договору у разі невиконання позичальником зобов'язань за п.п. 3.3.6, 3.3.7 цього договору протягом більше 90 календарних днів, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився, та відповідно позичальник зобов'язаний погасити кредит та сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Заперечуючи проти, апеляційної скарги, представник відповідачів послався на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-900цс16, відповідно до якої зазначено, що оскільки строк виконання основного зобов*язання на підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України було змінено, то саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду з позовом з пропуском строку позовної давності. У постанові Верховного Суду України зазначено, що відповідно до п. 4.5 кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником зобов'язань за п.п. 3.3.8, 3.3.9 цього договору протягом більше 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов*язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Колегія суддів не може прийняти до уваги даний висновок Верховного Суду України, виходячи з наступного.

За умовами кредитного договору, який є предметом розгляду у даній справі, відповідно до п. 4.4 кредитного договору у разі невиконання позичальником зобов'язань за п.п. 3.3.6, 3.3.7 цього договору протягом більше 90 календарних днів, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився. Зазначено саме термін «надання» кредиту вважається таким, що закінчився. Пункту 4.5 кредитний договір не містить (а..с.9 оборот).

За правовим висновком Верховного Суду України, розглядалось питання стосовного п.4.5 кредитного договору, в якому йдеться мова про строк «користування» кредитом, який вважається таким, що сплив.

Отже, можна дійти висновку, що позов, стосовно якого у постанові Верховним Судом України визначено правовий висновок, та позов, який розглядається у даній справі не є тотожними.

За умовами кредитного договору, відповідно з пунктом п. 7.3 договору строк його дії до повного виконання зобов'язань.

Як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, внаслідок неналежного виконання відповідачами своїх зобов'язань, станом на 15 вересня 2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму 185086,19 доларів США, що еквівалентно 4063140 грн. 66 коп., з яких 91679,84 доларів США (2012619,57 грн.) - заборгованість за кредитом, 62494,15 доларів США (1371914,93 грн.) - заборгованість за відсотками, 12147,83 доларів США (266677,54 грн.) - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 18764,38 доларів США (411928,63 грн.) - пеня за несвоєчасне повернення відсотків.

Оскільки, стороною відповідачів заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, колегія суддів вважає необхідним стягнути основну заборгованість в межах трирічного строку.

Згідно статті 599 ЦКУкраїни зобов'язання припиняється виконанням, проведенимналежним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Відповідно до надано розрахунку заборгованості банком розраховано від останньої дати платежу.

Оскільки загальний строк позовної давності визначено 3 року, позивач звернувся із позовом 12 квітня 2016 року, основну заборгованість слід рахувати від з 12 квітня 2013 року.

Отже заборгованість за кредитним договором становить: строкова заборгованість по кредиту - 61 259, 00 доларів США; прострочена заборгованість по кредиту - 20 648, 00 доларів США; проценти за користування кредитними коштами - 24 785, 26 доларів США, загальна заборгованість становить - 106 692, 26 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15 вересня 2015 року еквівалентно 2 341 895 грн. 10 коп. та стягнути пеню у розмірі 678 606 грн.17 коп.

Пеня позивачем розраховано в межах строку позовної даності, за один рік.

Відповідно до с.1. ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 45 307, 52 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового, яким частково задовольнити позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк».

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (іден. номер НОМЕР_1), ОСОБА_2 (НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (ком ) заборгованість за кредитним договором №44.05-10-1055/П від 07 листопада 2007 року у розмірі 81 907 доларів США основного боргу, 24 785,26 доларів США процентів за користування грошовими коштами, а всього - 106 692, 26 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15 вересня 2015 року еквівалентно 2 341 895 грн. 10 коп. та стягнути пеню у розмірі 678 606 грн.17 коп.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 (іден. номер НОМЕР_1), ОСОБА_2 (НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (ком ) судовий збір у розмірі 45 307, 52 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: