УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі судді - Кицюк В.С.,

за участю секретаря Піддубняк І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним та застосування наслідків його недійсності, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним та застосування наслідків його недійсності.

16.01.2017 представник позивача направила до суду заяву, яка була передана безпосередньо судді 18.01.2017, про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_5 рухоме майно, а саме на автомобіль «BMW 5201» д.н.з. НОМЕР_5 1998 року випуску кузов № НОМЕР_2, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6.

Мотивуючи свої вимоги тим, що під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 12.04.2002 за спільні кошти подружжя був придбаний автомобіль марки «BMW 5201», 1998 року випуску кузов № НОМЕР_2, право власності на який було зареєстровано за ОСОБА_4

В листопаді 2016 року позивачу стало відомо про реалізацію відповідачем ОСОБА_4 спірного транспортного засобу шляхом його продажу 02.11.2010 відповідачу ОСОБА_5 за 10 000,00 грн. Проте, стверджує позивач, даний продаж спірного транспортного засобу був здійснений без її згоди, що саме по собі порушує її права як співвласника даного транспортного засобу.

На підставі вищевикладеного просила заяву задовольнити.

Ухвалою Солом?янського районного суду м. Києва від 18.01.2017 в задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09.03.2017 ухвалу Солом?янського районного суду м. Києва від 18.01.2017 було скасовано та передано до суду першої інстанції на новий розгляд, оскільки подані додаткові документи на підтвердження вимог за заявою.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. (п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України)

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.05.1978.

12.04.2002 було проведено реєстрацію транспортного засобу «BMW 5201», 1998 року випуску, кузов № НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_7 та видано відповідне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім?я відповідача ОСОБА_4

02.11.2010 було проведено зняття з обліку реєстрації спірного транспортного засобу.

29.03.2011 спірний транспортний засіб був зареєстрований за відповідачем ОСОБА_5, з видачею відповідних номерних знаків та свідоцтва про реєстрацію.

Посилаючись на норми сімейного законодавства, позивач вважає транспортний засіб сумісно нажитим майном, а тому просить визнати недійсним договір його купівлі-продажу. На цій же підставі, посилаючись на порушення її законних прав та інтересів в частині права власності на сумісно нажите майно, просила суд накласти на транспортний засіб арешт, оскільки вважає, що дізнавшись про її звернення до суду відповідач ОСОБА_5 спробує відчужити спірний автомобіль на користь інших осіб, що в подальшому унеможливить виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно

виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати

мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Так, метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача ОСОБА_1, які гарантують за її позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також предмет позову, заява представника позивача про накладення арешту на транспортний засіб «BMW 5201» д.н.з. НОМЕР_3, 1998 року випуску кузов № НОМЕР_2, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль - задовольнити.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним та застосування наслідків його недійсності шляхом накладення арешту на автомобіль «BMW 5201» д.н.з. НОМЕР_5 1998р.в., кузов НОМЕР_2, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6.

Дані про позивача: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_4, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Дані про відповідача: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред'явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову 3 роки.

Копію ухвали суду направити сторонам у справі.

Суддя: В.С. Кицюк