Провадження № 2/760/903/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Січкар Д.О., Казакова М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором оренди та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

29.10.2015 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за оренду квартири згідно з Договором оренди житлового приміщення б/н від 11 листопада 2015 року у розмірі 20 504 (двадцять тисяч п'ятсот чотири) гривні 00 копійок; моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок; судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 705 (одна тисяча сімсот п'ять) гривень 20 копійок.

Свої вимоги мотивує тим, що 11.11.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір оренди житлового приміщення б/н від 11 листопада 2014 року, відповідно до умов якого позивач надав у користування відповідачу квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а відповідач зобов'язався сплачувати за оренду житлового приміщення майна грошові кошти в розмірі 2500,00 грн. кожного місяця, а також оплачувати наступні комунальні послуги:світло, вода, газ, опалення, квартплата.

На порушення умов договору оренди житлового приміщення відповідач не виконує зобов'язання по своєчасній сплаті коштів, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість перед позивачем у зазначеному вище розмірі.

Крім того, позивач зазначає, що з відповідача має бути стягнута на користь позивача завдана йому моральна шкода, яка полягає у погіршенні настрою, постійному роздратуванні, яке вплинуло на сімейні стосунки.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява відповідача про розгляд справи у його відсутності, при цьому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Посилається, що вказаного договору оренди житлового приміщення не укладав та не підписував. Спірне житлове приміщення ніколи не орендував та позивача по справі не знає та не мав з останнім жодних стосунків.

Представник третьої особи в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Зазначив, що з 11.02.2015 року спірна квартира на підставі договору купівлі-продажу від 11.02.2015 року належить ОСОБА_3

За таких обставин , вважає, що позивач не має права вимоги про стягнення заборгованості по договору оренди від 11.11.2014 року починаючи з 11.02.2015 року. Крім того вважає, що заявлені вимоги позивача є недоведеними та безпідставними.

Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Вислухавши думку сторін, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача, на підставі наявних матеріалів справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, допитавши свідка, дослідивши та оцінивши матеріали справи, висновок судової почеркознавчої експертизи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 158 ЖК України, наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Згідно ч. 1, 3 ст. 820 ЦК України, розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла.

З матеріалів справи вбачається, що 11.11.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір оренди житлового приміщення б/н від 11 листопада 2014 року, строком з 11.11.2014 року по 11.11.2015 року, відповідно до умов якого орендодавець передає в користування орендатору однокімнатну квартиру і ключ від неї, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для тимчасового оплатного користування (оренди) (а.с.15-16).

Відповідно до п.4.1. Договору оренди, оплата за оренду житлового приміщення складає 2500,00 грн. та має сплачуватися 15-18 числа кожного місяця.

Пунктом 4.2. Договору оренди передбачено, що завдаток складає 2500,00 грн.

Згідно п.4.4. Договору оренди, орендатор оплачує наступні комунальні платежі: світло, вода, газ, опалення, квартплата.

Відповідно до п.9 Договору оренди, оплата буде здійснюватися в розмірі 2000,00 грн., а 500,00 грн. буде стягуватися на ремонт квартири.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору оренди орендатор сплатив позивачу загальну суму коштів у розмірі 9496,00 грн. (а.с.23-24).

В своїх запереченнях відповідач посилався на те, що він не підписував договору оренди житлового приміщення б/н від 11 листопада 2015 року та жодного відношення до укладеного договору оренди не має. За таких обставин вважає, що він не є особою, яка має нести відповідальність за невиконання взятих зобов'язань по договору оренди від 11.11.2015 року.

28.07.2016 року в судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи для визначення питання: Чи виконано підпис на договорі оренди житлового приміщення б/н від 11 листопада 2015 року ОСОБА_2, чи іншою особою.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 28.07.2016 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

З висновку судової почеркознавчої експертизи за № 12597/12598/16-32 від 01.02.2017 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_2 у графі «Арендатор» в договорі оренди житлового приміщення б/н від 11.11.2014 року, укладений від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2, виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів; підпис від імені ОСОБА_2 в графі «Арендатор» в договорі оренди житлового приміщення б/н від 11.11.2014 року, укладений від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2, виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_2 (а.с.168-171).

Висновок експертизи наданий в межах компетенції експерта, ґрунтується на методичних рекомендаціях та результатах обстеження об'єкту оцінки, висновок логічний та відповідає фактичним даним справи.

Оцінивши Висновок судової експертизи за № 12597/12598/16-32 від 01.02.2017 року за правилами ст. 212 ЦПК України, суд не знайшов обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи, а тому суд приймає його до уваги, як належний та допустимий доказ при постановленні даного рішення у справі.

Доказів, які б спростували висновок судової експертизи, позивачем, суду не надано.

З огляду на викладене, суд вважає, що посилання відповідача на те що, він не підписував договору оренди житлового приміщення б/н від 11 листопада 2015 року є обґрунтованими, та такими, що узгоджуються дослідженими в суді з матеріалами справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає встановленим, що заборгованість за оренду квартири згідно з договором оренди житлового приміщення б/н від 11 листопада 2015 року у розмірі 20 504, 00 грн. не підлягає стягненню з відповідача, оскільки договір оренди житлового приміщення б/н від 11 листопада 2015 року відповідач не підписував.

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_2 у невиконанні умов договору оренди житлового приміщення б/н від 11 листопада 2015 року, відсутня.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є необґрунтованим та недоведеним, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 759, 762, 810, 820 ЦК України, ст. 150, 158, 162 Житлового кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором оренди житлового приміщення від 11.11.2014 року в розмірі 20504,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: