Справа № 465/5200/16 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/783/1389/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.

з участю: ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_4" на рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_4", ОСОБА_5 обласної дирекції Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_4" про стягнення суми страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 Української страхової компанії "Княжа Вієнна ОСОБА_4" на користь ОСОБА_2 11 719 грн. 64 коп. відшкодування матеріальної шкоди та судовий збір у розмірі 551 грн. 84 коп.

В частині позовних вимог про стягнення коштів з відповідача ОСОБА_5 обласної дирекції ОСОБА_6 "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_4" відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_6 "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_4".

В апеляційній скарзі посилається на те, що оскільки дане ДТП органами ДАІ не фіксувалося та у звязку з виникненням сумнівів у механізмі утворення пошкоджень автомобіля позивача, відповідач звернувся до ДП « Центр Експертни Досліджень» для проведення експертного дослідження обставин т механізму отримання пошкоджень автомобіля «Міцубіші Лансер». Відповідно до висновку №130-14 від 27.08.2014 року, виконаного ДП «Центр Експертних Досліджень», який при вирішенні спору не був взятий до уваги районним судом, комплекс наявних в задній частині а/м «Міцубіші Лансер» д.н.з. НОМЕР_1 пошкоджень з технічної точки зору не відповідає і не міг утворитися за обставин, які наведені у поясненнях водіїв ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а саме внаслідок однократного зіткнення із передньою частиною а/м «Фольксваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_2, що рухався позаду, оскільки частина пошкоджень (а саме деформації центральної частини кришки багажника та пошкодження на правобічній поверхні заднього бамперу) а/м «Міцубіші Лансер» перебуває поза зоною контактної взаємодії з деталями автомобіля «Фольксваген Транспортер», а на фронтальній поверхні переднього бамперу та панелі облицювання передка кузова останнього відсутні сліди силової взаємодії, що з технічної точки зору вказує на накопичувальний характер ушкоджень

Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, представника відповідача ОСОБА_3 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно із ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом ч.1 ст.16, п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і повязані з: 1) життям, здоровям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); 3)відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ст.6 Закону України «Про страхування» страхування може бути добровільним або обов'язковим.

Згідно ст.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 6 цього ж Закону визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно із ст.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до чч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно із п.22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Судом та матеріалами справи установлено, що 06 квітня 2014 року по вул. Городоцькій, 145 у м. Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_8 та автомобіля «Фольксваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7

Учасники ДТП спільно склали Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), в якому дійшли згоди, що ДТП сталась внаслідок порушення вимог Правил дорожнього руху ОСОБА_7

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 була застрахована у ОСОБА_6 «Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_4» згідно Полісу №АС/8448392, в якому визначений ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну в сумі 50 000,00 грн. та розмір франшизи 0 грн.

Як вбачається з листа ОСОБА_6 «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_4» №5623 від 01 вересня 2014 року, ОСОБА_2 відмовлено у виплаті страхового відшкодування у звязку з тим, що зазначений випадок не можна визнати страховим, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_7 інформували страховика про обставини заявленого випадку, при яких було пошкоджено вказані транспортні засоби, які згідно Висновку №130-14 від 27.08.2014р. експерта ДП «Центр Експертних Досліджень» з технічної точки зору не відповідають дійсності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити Страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Згідно ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до 5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України N 142/5/2092 від 24.11.2003р. визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не взято до уваги висновок №130-14 складений ДП «Центр Експертних Досліджень» 27.08.2014 року, яким встановлено, що комплекс наявних в задній частині автомобіля НОМЕР_3 пошкоджень з технічної точки зору не відповідає та не міг утворитись за обставин, які наведені у поясненнях водіїв ОСОБА_7 та ОСОБА_8, не заслуговують на увагу, так як проведення спеціального інженерно-технічного дослідження обставин та механізму отримання пошкоджень автомобіль НОМЕР_3 проводилося на підставі фотографій та пояснень сторін.

Однак, згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ №96 від 22 квітня 2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3 складає 21 656,26 грн., а вартість матеріального збитку, спричиненого внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП 06 квітня 2014р. складає 11 719,64 грн.

Згідно п.п. 1.5, 1.8 Положення про ОСОБА_5 обласну дирекцію ОСОБА_6 «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_4», затвердженого Рішенням Правління ОСОБА_6 «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_4» від 11.06.2012 року, Дирекція не є юридичною особою, не має відокремленого майна, не може від свого імені набувати майнових та особистих немайнових прав, нести зобовязання, бути позивачем та відповідачем в суді, господарському суді та у третейському суді.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сума матеріальної шкоди у розмірі 11 719,64 грн. підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 тільки з ОСОБА_6 «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_4»

Інші доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_4" відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_9