Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 323/3282/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Галчанський С.В.
Провадження № 22-ц/778/13/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 21 січня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.01.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням ОСОБА_4, і клієнт дає право ОСОБА_4 в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого ОСОБА_4, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами ОСОБА_4, які викладені на банківському сайті, складає між ним та ОСОБА_4 договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором відповідач повинен на вимогу ОСОБА_4 виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди ОСОБА_4.

Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбаченим цим договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити ОСОБА_4 штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач не надавав своєчасно ОСОБА_4 грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 14.10.2015 року має заборгованість в розмірі 37 393 грн. 31 коп., яка складається з наступного: 7 976 грн. 87 коп. заборгованість за кредитом, 24 859 грн. 62 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 300 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1 756 грн. 82 коп. штраф (процентна складова).

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.01.2013 року в розмірі 37 393 грн. 31 коп. та судові витрати в сумі 1 218 грн.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 21 січня 2016 року у задоволені позову ПАТ «Акцент-Банк» відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ПАТ «Акцент-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положеннями п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

За ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив із того, що ОСОБА_4 не було надано суду оригінал договору № б/н від 29 січня 2013 року у вигляді анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку. Позивачем надано копія вказаної анкети-заяви та копії витягів з програмного комплексу по ідентифікації клієнта за даним кредитним договором, проте, вказані докази не підтверджують факт укладення кредитного договору, на який посилається позивач, як на підставу свого позову.

З такими висновками суду погодитися не можна з огляду на наступне.

За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.01.2013 року між сторонами по справі було укладено договір № б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку кредитка «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк дії карти 09/2016. Підписана заява разом з Памяткою клієнта, Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг(а.с. 5, 6, 42).

За положеннями п.п. 6.5, 8.6 вищевказаних Умов та Правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною укладеного сторонами договору, відповідач мав погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбаченим цим договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити ОСОБА_4 штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с. 7-9).

Заперечуючи проти позову, відповідач та його представник зазначали, що ОСОБА_3 не підписував анкету-заяву про приєднаннядо Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, а саме, не ставив свій підпис в графі «клієнт» П.І.П. «підпис», підпис від імені відповідача в указаному документі підроблений невідомою особою.

У звязку з чим, ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізькій області від 07 липня 2016 року було задоволено клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5, призначена у цій справі судова почеркознавча експертиза, на вирішення якої було поставлено питання: 1. Чи виконаний підпис у анкеті-заяві від 29.01.2013 року у графі «Підпис» від імені ОСОБА_3 ОСОБА_3 чи іншою особою? (а.с. 129-134).

Як вбачається з висновку експерта № 3849-16 Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по цій справі, підпис від імені ОСОБА_3 на зворотній стороні анкети-заяви від 29.01.2013 року в графі «Подпись» - виконаний самим ОСОБА_3 (а.с. 151-156).

За змістом ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч. 3 ст. 60 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Отже, суд дійшов помилкового висновку про недоведеність тих обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог. Так, ОСОБА_4 доведено належними та допустимими доказами факт укладення договору про надання банківських послуг щодо використання платіжної картки кредитка «Універсальна» на умовах, які визначені в Умовах та Правилах надання банківських послуг та ОСОБА_4. Наданий ОСОБА_4 оригінал анкети-заяви про приєднаннядо Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку від 29.01.2013 року є належним доказом в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України укладення договору про надання банківських послуг щодо використання кредитної картки.

Далі, відповідач не виконав зобов'язань за кредитним договором, станом на 14.10.2015 року має заборгованість в розмірі 37 393 грн. 31 коп., яка складається з: 7 976 грн. 87 коп. заборгованість за кредитом, 24 859 грн. 62 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 300 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1 756 грн. 82 коп. штраф (процентна складова) (а.с. 3-4).

Розрахунок такої заборгованості, що наданий позивачем, обґрунтований наявними у справі доказами, оформлений належним чином, здійснений згідно умов кредитного договору в межах заявлених позовних вимог, ОСОБА_4 враховано період порушення відповідачем умов договору.

Відповідачем не було заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що неналежне виконання позичальником зобовязань за договором підтверджене доказами та виходячи із встановлених ст. 526 ЦК України загальних умов виконання зобовязання і передбаченого ст. 629 ЦК України принципу обовязковості договору, підстав для відмови в захисті права позивача про стягнення заборгованості не має, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню сума заборгованості у загальному розмірі 37 393 грн. 31 коп., відповідно до наданого позивачем розрахунку, який є обґрунтованим та таким, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Після отримання судом апеляційної інстанції висновку судової почеркознавчої експертизи у січні 2017 року ОСОБА_3 надав суду заперечення на апеляційну скаргу, в яких посилається на те, що ОСОБА_4 не надано доказів на підтвердження факту отримання відповідачем коштів від ОСОБА_4, доказів щодо підписання заяви про відкриття рахунку, доказів про розмір отриманого кредиту, що підтверджує відсутність боргових зобовязань відповідача та те, що він особисто кредитних коштів не отримував. Також, операція зі зняття коштів не підтверджена первинними бухгалтерськими документами ОСОБА_4.

Проте, з цих підстав ані відповідач, ані його представник не заперечували проти позову ОСОБА_4, отже, ці заперечення не були і предметом дослідження суду першої інстанції, тому не можуть бути прийняті до уваги, як такі, що суперечать вимогам ст.ст. 11, 303 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, на підставі ст.ст. 307, 309 ЦПК України судова колегія вбачає підстави для скасування рішення суду із ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у суді першої та апеляційної інстанцій у загальному розмірі 2 557,80 грн. (1 218 грн. + 1 339,80 грн.) (а.с. 18, 58).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 21 січня 2016 року по цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту:

Позов Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за договором № б/н від 29.01.2013 року в сумі 37 393 (тридцять сім тисяч триста девяносто три) грн. 31 коп. та судові витрати в розмірі 2 557 (дві тисячі пятсот пятдесят сім) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: