Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Коротуна В.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до дочірнього підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Інтеграл» - «Інтеграл-Арго» про визнання договору оренди землі та додатку до нього недійсними, за касаційною скаргою дочірнього підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Інтеграл - «Інтеграл-Арго» на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2016 року, ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 28 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він є власником земельної ділянки площею 3,0800 га, що розташована на території Власівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, яка перебуває в оренді у дочірнього підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Інтеграл» - «Інтеграл-Арго» (далі - ДП ТОВ «Інтеграл» - «Інтеграл-Арго»).

Вказував, що він не укладав із відповідачем договір оренди земельної ділянки, не надавав довіреності на укладення такого договору та не отримував примірника договору.

У лютому 2015 року йому стало відомо, що строк дії договору оренди його земельної ділянки та земельної ділянки померлої дружини сплив

15 лютого 2015 року, однак існує додаткова угода до основного договору оренди землі, згідно якої строк дії договору 20 років, яку він також не укладав. Зазначав, що підпис в угоді вчинений не ним, а умови такої угоди погіршили становище орендодавця.

Посилаючись на вказані обставини, просив визнати недійсними договір оренди землі зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії центру ДЗК 15 лютого 2005 року за № 06, який був укладений 16 листопада 2004 року в с. Власівка Зіньківського району Полтавської області між ним та ДП ТОВ «Інтеграл» - «Інтеграл-Арго», додаткову угоду до договору оренди землі, зареєстровану 14 грудня

2012 року відділом Держкомзему у Зіньківському районі Полтавської області за № 04137.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від

09 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 28 квітня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Договір, укладений 16 листопада 2004 року між ДП ТОВ «Інтеграл» - «Інтеграл-Арго» та ОСОБА_4, про оренду земельної ділянки площею 3,0800 га зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії Центру ДЗК 15лютого 2005 року № 0 та додаткову угоду від 14 грудня 2012 року до договору оренди землі від

16 листопада 2004 року, зареєстровану 14 грудня 2012 року відділом Держкомзему у Зіньківському районі Полтавської області за

№ 04137, визнано недійсними.

Зобов'язано ДП ТОВ «Інтеграл» - «Інтеграл-Арго» повернути

ОСОБА_4 земельну ділянку площею 3,0800 га, зареєстровану у Зіньківському районному відділі Полтавської філії Центр ДЗК 15 лютого

2005 року № 0, в належному стані.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі директор ДП ТОВ «Інтеграл» - «Інтеграл-Арго» - Левошко І.В., посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог

ОСОБА_4

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних у кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_4 оспорюваних договорів не підписував, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи № 1075 від 22 січня 2016 року, згідно якого підписи в договорі оренди землі від 16 листопада 2004 року у графі орендодавець та додатковій угоді від 14 грудня 2012 року до договору оренди землі від 16 листопада 2004 року виконані не ОСОБА_4, а тому відсутнє його вільне волевиявлення при їх укладенні.

Даний висновок судів першої та апеляційної інстанцій є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Згідно з ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встанволений договором строк у володіння та користування за плату.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦПК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Враховуючи, що висновком судово-почеркознавчої експертизи № 1075 від 22 січня 2016 року встановлено, що підписи в графі орендодавець договору оренди землі від 16 листопада 2004 року та додаткової угоди від

14 грудня 2012 року виконані не ОСОБА_4, правильним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність вільного волевиявлення останнього на укладення зазначених договорів, що відповідно до ч. 1

ст. 215 ЦК України є підставою для визнання їх недійсними із застосування наслідків недійсності правочину.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, при цьому директор ДП ТОВ «Інтеграл» - «Інтеграл-Арго» - Левошко І.В. у касаційній скарзі зазначає, що підписи в оспорюваних договорах могли бути виконані не ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги щодо отримання ОСОБА_4 плати за оренду земельної ділянки є необґрунтованими та не спростовують факт відсутності вільного волевиявлення останнього на укладення оспорюваних договорів.

Суди попередніх інстанцій правильно визначилися із характером спірних правовідносин, нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, законно та обґрунтовано дійшли висновку про визнання оспорюваних договорів недійсними та повернення земельної ділянки

ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу дочірнього підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Інтеграл - «Інтеграл-Арго» відхилити.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від

09 лютого 2016 року, ухвалу апеляційного суду Полтавської області від

28 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

В.М.Коротун

Т.О.Писана