Справа № 303/2422/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 лютого 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого - судді Мацунича М.В.

суддів : Кожух О.А., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря : Костюк Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 22 червня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації про стягнення державної соціальної допомоги на дітей, -

в с т а н о в и л а :

Так, у квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Який обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року та ІНФОРМАЦІЯ_4 року в неї народились діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у зв'язку із чим вона щомісячно отримувала грошові кошти, у якості двох видів соціальної допомоги на кожну дитину - допомогу при народженні дитини та допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Однак із лютого 2014 року відповідач призупинив виплату вказаних видів допомог через прийняття ним рішення про призупинення таких виплат. Але, постановою Мукачівського міськрайонного суду від 14.05.2014 року, зміненою постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2014 року визнано протиправним і скасовано рішення відповідача про призупинення їй виплат державних соціальних допомог, призначених у зв'язку з народженням та доглядом за дітьми. У зв'язку із цим її представник 24.07.2014 року надіслав відповідачу заяву з вимогою виплатити їй відповідні грошові кошти, що не були виплачені через прийняття відповідачем незаконного рішення. Однак, відповідач до теперішнього часу не здійснив виплату їй жодних коштів у якості соціальної допомоги. За таких обставин вважає, що має право на відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди на суму 41175,00 гривень. Та крім цього, у відповідності до ст. 625 ЦК України ставить, питання про стягнення 1016,77 гривень трьох процентів річних та 17955,27 гривень інфляційних втрат. Виходячи з наведених обставин, просить відшкодувати шкоду у виді завданих збитків невиплатою державної соціальної допомоги на дітей, і тим самим, задовольнити позов.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 22 червня 2016 року (з урахуванням ухвалу від 06.07.2016 року про виправлення описки в даті постановлення рішення), відмовлено позивачці у задоволенні позову.

Представником ОСОБА_1 від імені якої діє ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права просить, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Зокрема, вказує, що скасування рішення відповідача про призупинення виплати є підставою для виплати позивачу таких коштів, що зроблено не було.

Представник ОСОБА_2 підтримав, вимоги скарги, яку просив задоволити, так-як УСЗН Мукачівської РДА безпідставно не виплачує державну соціальну допомогу на дітей за період, за який було протиправно припинено виплату.

УСЗН Мукачівської РДА у судове засідання не з'явилось, але подало заяву про розгляд скарги за його відсутності.

У судове засідання апеляційної інстанції, позивачка не з'явилась, та про розгляд справи повідомлена належним чином, і не заперечує про розгляд справи за її відсутності. А звідси, виходячи з вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України та зважуючи на приписи ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати скаргу в їх відсутності.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, та обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального й процесуального права при винесенні оспорюваного судового рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до вимог статей 212 - 214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним рішення є тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й, всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається, рішення в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, а висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності й підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону ухвалене в справі рішення суду не відповідає. Та через це підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

За правилами ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У силу вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. А звідси, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. А ч. 3 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі, і щодо яких у сторін виникає спір.

Відхиляючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позаяк постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2014 року відмовлено ОСОБА_1 у частині позову про зобов'язання УСЗН Мукачівської РДА виплатити їй грошові кошти як державну соціальну допомогу, що не були їй виплачені за період протиправного призупинення виплати державної соціальної допомоги на дітей.

Але погодитись з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не може, виходячи з наступних обставин.

Як наведено в п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень із приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

А ч. 2 ст. 21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Виходячи із предмету та підстав позову, позивач звернувся із самостійним позовом про відшкодування шкоди у виді заподіяних збитків, внаслідок невиплати державних соціальних допомог на дітей через протиправне призупинення виплати таких, відповідачем.

Оскільки, ОСОБА_1 заявила самостійну вимогу про відшкодування шкоди у виді заподіяних збитків до суб'єкта владних повноважень без вимоги про вирішення публічно-правового спору. То вирішення даної позовної вимоги, здійснюється в порядку цивільного судочинства.

По справі встановлено, що в позивачки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року та ІНФОРМАЦІЯ_6 року народились діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Та постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 травня 2014 року адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації про визнання протиправним і скасування рішення суб'єкта владних повноважень - задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації про призупинення виплат ОСОБА_1 державних соціальних допомог, призначених у зв'язку з народженням та доглядом за дітьми: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зобов'язано Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації протягом десяти календарних днів із дня набрання постановою суду законної сили виплатити ОСОБА_1 грошові кошти у якості державних соціальних допомог, які не були виплачені їй у зв'язку із прийняттям оскаржуваного рішення за весь період дії останнього (а.с. 6, 7).

Проте, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2014 року апеляційні скарги Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації, та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задоволено частково. Постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 травня 2014 року в справі № 303/2227/14-а в частині зобов'язання Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації протягом десяти календарних днів із дня набрання чинності постановою суду законної сили виплатити ОСОБА_1 грошові кошти у якості державних соціальних допомог, які не були виплачені їй у зв'язку із прийняттям оскаржуваного рішення за весь період дії останнього - скасовано, та прийнято нову постанову, якою в цій частині позову ОСОБА_1 - відмовлено (а.с. 8, 9). З тексту даної постанови слідує, що судом відмовлено у задоволенні вимоги про зобов'язання вчинити дії через те, що ні ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», а ні Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми /затвердженого Постановою КМУ від 27.12.01р. № 1751/ не передбачають обов'язку відповідача виплатити неодержані позивачем суми державної соціальної допомоги протягом десяти днів із дня набрання рішенням суду законної сили.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ст. 5 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», усі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

А згідно п. 21 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми /затвердженого Постановою КМУ від 27.12.01р. № 1751/ одному з батьків дитини, усиновлювачу, опікуну, дідусю, бабусі або іншому родичу допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначається, і виплачується органами праці та соціального захисту населення за місцем їх реєстрації. Допомога може бути призначена за місцем фактичного проживання за умови подання довідки про неодержання зазначеної допомоги в органах праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації.

Відповідно до пунктів 52, 53 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми /затвердженого Постановою КМУ від 27.12.01р. № 1751/, державна допомога сім'ям з дітьми виплачується щомісяця за вибором матері (батька, опікуна, піклувальника чи усиновлювача), якій призначена допомога, Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" за місцем її проживання або через уповноважені банки, визначені в установленому законодавством порядку. Перерахування коштів Українському державному підприємству поштового зв'язку "Укрпошта" та уповноваженим банкам для забезпечення виплати державної допомоги сім'ям з дітьми здійснюється органами праці та соціального захисту населення.

Відповідно до п. 55 Порядку призначені, але своєчасно не одержані суми державної допомоги сім'ям із дітьми з вини органу, що призначає або виплачує зазначену допомогу, виплачуються протягом будь-якого часу без обмежень. При цьому виплата здійснюється виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого на день її призначення.

З метою відновлення порушених прав ОСОБА_1 на отримання державної соціальної допомоги на дітей, представник ОСОБА_2 надіслав 23.07.2014 року заяву до УСЗН Мукачівської РДА у якій просив відновити призупинені виплати соціальної допомоги, через прийняття незаконного рішення за весь період дії останнього, а.с. 13, 14. Проте, незважаючи на отримання такої заяви УСЗН Мукачівської РДА на час звернення до суду з позовом не здійснило поновленні й виплату соціальної допомоги на дітей.

За загальним правилом ч. 1 ст. 22 ЦК України - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. А п. 2 ч. 2 цієї Статті передбачено, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Позивачка просила стягнути на її користь державну соціальну допомогу призупинену до виплати на сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 за період з 01.02.2014 року по 31.07.2015 року. Проте, син ОСОБА_5 досяг трирічного віку - ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а тому, виплата позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, підлягає припиненню. Тому, останнім періодом за який здійснюється виплата позивачці державної соціальної допомоги на сина ОСОБА_5 є період по 30.06.2014 року.

Стосовно дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, допомога по догляду за дитиною повинна сплачувати по 31.10.2015 року, до досягнення дитиною трирічного віку. Тому вимоги позивачки про стягнення на її користь державної соціальної допомоги призупиненої до виплати на дочку за період з 01.02.2014 року по 31.07.2015 року, вкладається у трирічний термін, якого дочка позивачки ще не досягла на час звернення до суду з даним позовом.

Позивачка отримувала до призупинення виплати на сина ОСОБА_5 допомоги у сумі 866,67 гривень, а на дочку ОСОБА_6 допомогу в сумі 1420,83 гривень.

Та коли, 866,67 гривень х на 5 місяців (з 01.02. по 30.06.2014 р.) = 4333,35 гривні; 1420,83 гривень х на 18 місяців (з 01.02.2014 р. по 31.07.2015 р.) = 25574,94 гривні. А звідси, відповідач заподіяв позивачці шкоди у виді збитків по невиплаті призупиненої державної соціальної допомоги на дітей на суму 4333,35 гривні на сина ОСОБА_5, та 25574,94 гривні на дочку ОСОБА_6.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:

пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Та як зазначено у ст. 3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» - сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

У розрахунку сум компенсації з урахуванням індексу інфляції зазначено, що компенсація позивачці за невиплату призупиненої державної соціальної допомоги на дітей на сина ОСОБА_5 становить загальну суму в розмірі 2984,45 гривні; а на дочку ОСОБА_6 становить загальну суму в розмірі 11152,52 гривні, а.с. 10-12.

Таким чином, з УСЗН Мукачівської РДА на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню невиплачена допомога по догляду за дитиною, сином ОСОБА_5 до досягнення ним трирічного віку, суму в розмірі 4333,35 гривні, й 2984,45 гривні компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати; дочкою ОСОБА_6 до досягнення нею трирічного віку, суму в розмірі 25574,94 гривні, й 11152,52 гривні компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Зважуючи на підстави позову, ОСОБА_1 просила застосувати наслідки ч. 2 ст. 625 ЦК України виходячи з тієї обставини, що невиплачена допомога по догляду за дитиною, являється грошовим зобов'язанням.

Однак із таким посиланням позивачки, колегія суддів не може погодитись з огляду на наступні мотиви.

Як зазначено в ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

А в Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми /затвердженого Постановою КМУ від 27.12.01р. № 1751/ визначено умови призначення і виплати таких видів державної допомоги сім'ям з дітьми, передбачених ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Виходячи з аналізу даних правових актів, слід зазначити, що державна допомога виплачується за вибором і зверненням одного з батьків дитини, що не свідчить про грошове зобов'язання.

Тоді як, нормами ст. 625 ЦК України регулюються грошові зобов'язання, які передбачають насамперед договірні правовідносини. У той час, коли відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання. Таким чином, дія ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди (збитків).

Отже, вимога позивачки про стягнення індексу інфляції за весь час прострочення виплати державної допомоги, та трьох процентів річних від простроченої суми за наведених мотивів не підлягає задоволенню.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не можна визнати законним й обґрунтованим, а це у відповідності до вимог ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування, та ухвалення в зв'язку із цим нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Виходячи із пропорційності задоволених позовних вимог, та з урахуванням вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню з УСЗН Мукачівської РДА сума судових витрат у розмірі 922,05 гривні (439,07 грн.(1%) х на 110% = 482,97 грн.; 439,07 грн. + 482,97 грн.), судового збору, а.с. 1, 63.

Виходячи з наведеного та керуючись вимогами статей 307, 309, 314, 316 і 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

р і ш и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 22 червня 2016 року скасувати та ухвалити в справі нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 невиплачену допомогу по догляду за дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, до досягнення ним трирічного віку в розмірі 4333,35 гривні та компенсацію втрати частини доходів у розмірі 2984,45 гривні.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 невиплачену допомогу по догляду за дитиною - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, до досягнення нею трирічного віку в розмірі 25574,94 гривні та компенсацію втрати частини доходів у розмірі 11152,52 гривні.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 922 (дев'ятсот двадцять дві) гривні 05 (п'ять) копійок, судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Головуючий : __________________ Судді : ____________________

____________________