Справа № 606/1839/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.

за участю секретаря Пасько І.Б.

представників позивачів ОСОБА_1В, ОСОБА_2, ОСОБА_3

представників відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до приватного агропромислового підприємства «Земледар», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_8 про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_9 звернулися до суду з позовом до Приватного агропромисловогопідприємства «Земледар» (надалі- ПАП «Земледар») про розірвання договору оренди земельної ділянки, передачу земельної ділянки та стягнення заборгованості за договором оренди земельної ділянки. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що вони є власниками по ? земельної ділянки площею 2,5470 га для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Острівецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільсьої області, яку набули в порядку спадкування після смерті ОСОБА_10

Як зазначають позивачі, в 2011 році ОСОБА_10 передав земельну ділянку в оренду ПАП «Земледар» на п'ятнадцять років, що підтверджується договором оренди. За вказаним договором, ПАП «Земледар» зобов'язувалося своєчасно та в повному обсязі сплачувати передбачену договором орендну плату. Однак, відповідач свої зобовязання по договору належними чином не виконав. Позивачі вказують, що звертались до директора ПАП «Земледар» - ОСОБА_5 та повідомили останньому, що є спадкоємцями ОСОБА_10, а тому мають право на отримання орендної плати, проте ОСОБА_5 відмовився сплатити орендну плату. Оскільки зобовязання відповідачем в добровільному порядку не виконані, то позивачі просили стягнути з ПАП «Земледар» на їхню користь заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою в сумі 9520,00 грн, пеню в сумі 7765,01 грн, 3 % річних в сумі 46590,00 грн., а також розірвати договір оренди від 10 листопада 2011 року, зобовязти відповідача передати земельну ділянку в стані придатному для цільового використання.

В судовому засіданні представники позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задоволити з мотивів викладених в позовні заяві. Додатково відмітили, що позивачі є власниками земельної ділянки, яку набули в порядку спадкування, неодноразово зверталися до директора ПАП «Земледар» з проханням виплатити орендну плату, однак останній відмовився мотивуючи свою відмову тим, що до нього зверталися інші спадкоємці, яким він виплатив орендну плату.

Представники відповідача - ОСОБА_5, ОСОБА_4, позовні вимоги не визнали повністю. В судовому засіданні пояснили, що ПАП «Земледар» було укладено договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_10 Після смерті ОСОБА_10 до ПАП «Земледар» звернулася ОСОБА_8, яка є донькою померлого, в підтвердження своїх прав як спадкоємця надала копію заповіту складеного в її користь та витяг про реєстрацію спадкової справи. Ознайомившись з вказаними документами, директор ПАП «Земледар» виплатив ОСОБА_8 орендну плату за 2013-2015 роки. Враховуючи дані обставини, представники відповідача вважали, що зобовязання з приводу сплати орендної плати виконані в повному обсязі. Щодо вимог про розірвання договору та повернення земельної ділянки, представники пояснили, що позивачі уклали договір з іншими орендарем, ПАП «ЯР», який зареєстрований 02.03.2016 року, тому позовні вимоги є необгрунтованиими та безпідставними.

За клопотанням відповідача судом було залучено до участі в справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_8 Будучи належними чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_8 в судове засідання не зявилася, однак через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій просила справу слухати без її участі. Також зазначила, що в 2013 році особисто звернулася до ПАП «Земледар» як спадкоємець після смерті батька ОСОБА_10 та отримала орендну плату за 2013, 2014, 2015 року.

Судом встановлено наступні обставини.

10.11.2010 року між ОСОБА_10 та ПАП «Земледар» було укладено договір оренди землі (надалі Договір) строком на 15 років. Предмет Договору - належна на праві власності ОСОБА_10 земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського призначення площею 2.55 га.

Відповідно до п. 5, 7 Договору орендна плата вноситься орендарем в формі 8 центнерів зерна або 1063 грн. в рік та вноситься до 30 грудня поточного року.

Згідно з п. 10 Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором,справляється пеня 2% несплаченої суми за кожен прострочення.

Як слідує з п.31 Договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

21 червня 2011 року Договір зареєстрований за № 01212 в Державному реєстрі земель.

Враховуючи наведене, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що договір не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а отже не створює юридичних наслідків для сторін, оскільки договір зареєстровано в 2011 році, відповідно до чинного на той час законодавства, крім того, представник відповідача директор підприємства ОСОБА_5, визнав, що з 2011 по 2016 роки користувався земельною ділянкою ОСОБА_10, а згодом його спадкоємців за цільовим призначенням обробляв, вирощував сільськогосподарські культури, збирав урожай.

13 січня 2013 року помер ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 153295, видане виконавчим комітетом Острівецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис 3.

Відповідно до рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10 листопада 2015 року за ОСОБА_6 та ОСОБА_9 визнано по ? право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом площею 2,5470 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Острівецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, яка належала на підставі державного акта РІ № 653514 ОСОБА_10.

В подальшому державним реєстратором здійснено реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_6 та ОСОБА_9на підставі зазначеного рішення Теребовлянського районного суду.

Статтею 1248 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця або оголошення його померлим.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 та ОСОБА_9 звернулися 21 червня 2013 року із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Судами встановлено, що за умовами договору оренди від 10.11.2010 року ПАП «Земледар» було зобов'язане своєчасно нараховувати та сплачувати передбачену умовами договору орендну плату за користування спірною земельною ділянкою.

Згідно положень указаного договору оренди та вимог чинного законодавства, зміна орендодавця, зокрема, внаслідок його смерті та переходу права власності на предмет оренди до спадкоємців померлого, не є підставою для зупинення виконання чи невиконання зобов'язань орендаря за договором.

Відповідно до положень ст.537 ЦК України у разі відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов'язання боржник має право виконати свій обов'язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5, пояснив, що йому було відомо про існування конфлікту між спадкоємцями ОСОБА_10 з приводу спадкового майна, однак кошти за оренду земельної ділянки за 2012 2015 роки він виплатив ОСОБА_8 так як в неї був заповіт. Проте представник відповідача не взяв до уваги звернення позивачів, які протягом 2013-2016 року зверталися до нього особисто, в подальшому до правоохоронних органів і також надавали витяги із спадкової справи та копію заповіту, що призвело до виплати орендної плати особі, яка не мала права її отримувати. Таким чином 2013-2016 роки ПАП «Земледар» не здійснювало належних заходів щодо нарахування і сплати орендної плати, знаючи про наявність спору між спадкоємцями не було відкрито рахунку, на який би перераховувалась спірна орендна плата, що свідчило б про належне виконання орендодавцем умов договору оренди.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 вказаної норми передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми своєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми.

Такчим чином, оскільки відповідачем було допущено порушення свого грошового зобовязання, що потягло за собою виникнення заборгованості та несвоєчасну виплату орендної плати позивачам, вимоги позивачів щодо стягнення з ПАП «Земледар» пені, 3 % річних є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Суд вважає правильним та справедливом розрахунок заборгованості та пені, а тому в цій частині вимоги позивачів підлягають до задоволення в повному обсязі.

Однак суд не погоджується з розрахунком 3% річних в сумі 46590,06 грн.(1063,70*0,03*365/4), а тому вимоги про стягнення 3 % річних підлягають до часткового задоволення на суму 95,68 грн. (1063х3х1095:365:100, де 1063- сума заборгованості, 1095 кількість днів прострочення).

Крім того, суд приходить до переконання про відмову в задоволенні вимог позивачів про розірвання договору оренди від 10.11.2010 року та повернення земельної ділянки, оскільки договір на час розгляду справи розірвано, позивачі передали в оренду належну їм земельну ділянку іншому орендарю ПАП «ЯР», що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, крім того дана обставина не оспорювалась сторонами по справі.

Представник відповідача ПАП «Земледар» - ОСОБА_5, пояснив, що восени 2016 року ним зібрано урожай, який було засіяно на початку 2016 року, в подальшому земельною ділянкою не користується. Відповідно до листа ПАП «Земледар» від 01.12.2016 року, підприємство надіслало заяву відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з прохання здійснити припинення договору оренди землі від 10.11.2010 року. Позивачами не надано, а в судовому засіданні не здобуто доказів, які б підтверджували ті обставини, що ПАП «Земледар» чиняться перешкоди по поверненню земельної ділянки її власникам у стані придатному для використання за цільовим призначенням.

Керуючись ст. 88 ЦПК України, з врахуванням загальної суми задоволених позовних вимог майнового та немайнового характеру з відповідача слід стягнути в користь позивачі по 86,90 грн. судового збору кожному.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 60, 61, 88, 212, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_6, ОСОБА_7 до приватного агропромислового підприємства «Земледар», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_8 задоволити частково.

Стягнути з приватного агропромислового підприємства «Земледар» в користь ОСОБА_6 4760 грн. заборгованості по сплаті орендної плати, 3879,95 грн-. пені, 47,84 грн. три проценти річних.

Стягнути з приватного агропромислового підприємства «Земледар» в користь ОСОБА_9 4760 грн. заборгованості по сплаті орендної плати, 3879,95 грн-. пені, 47,84 грн. три проценти річних.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з приватного агропромислового підприємства «Земледар» в користь ОСОБА_9 86,90 грн. судового збору.

Стягнути з приватного агропромислового підприємства «Земледар» в користь ОСОБА_6 86,90 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя (підпис) І.Б. Марціцка

Копія ОСОБА_4

Суддя І.Б. Марціцка