Справа № 182/5228/16-ц
Провадження № 2/0182/864/2017
23.03.2017 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Тихомирова І.В.
при секретарі Рахуба О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -
Публічне Акціонерне Товариство «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ПАТ „ОГЗК) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, яки уточнювали.
В рамках виконання своїх договірних зобовязань позивач сплатив за відповідача вартість робіт в сумі 1 525,93 грн. та 65,00 грн. за реєстрацію земельної ділянки та отримання виписки у Державному земельному кадастрі.
10 вересня 2014 року відповідно до п. 3.1 Договору купівлі-продажу земельної ділянки позивач перерахував викупну ціну земельної ділянки, що підтверджується відповідним платіжним дорученням.
В той же час, всупереч вимогам Зобовязання від 16 квітня 2014 року відповідач не повернула позивачу в повному обсязі грошові кошти за проведення робіт з підготовки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в сумі 1 590,93 грн.
В період з 23 жовтня 2015 року по 25 травня 2016 року відповідач в рахунок погашення боргу перераховувала грошові кошти на рахунок ПАТ «ОГЗК» по 100,00 грн. щомісячно. Загальна сума перерахованих коштів складає 700,00 грн.
Таким чином залишок заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем становить 890,93 грн.
З метою досудового врегулювання спору, 25 серпня 2016 року на адресу відповідача була направлена претензія № 101-567/57 від 23 серпня 2016 року щодо повернення грошових коштів, сплачених за проведення робіт з підготовки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Однак жодної відповіді від відповідача не надійшло, а сума боргу до цього часу нею не повернута.
Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку не повертає борг, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 890,93 грн., пеню в сумі 291,14 грн., індекс інфляції за весь час прострочення в сумі 543,50 грн. та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 52,21 грн., а всього 1 777,78 грн., а також судові витрати.
Представник ПАТ «ОГЗК» в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, в кій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Не заперечив проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 з позовом ознайомлена, про день та час розгляду справи була повідомлена відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України за адресою місця проживання зареєстрованого у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомлення про вручення їй судової повістки 06 лютого 2017 року, однак в судове засідання не зявилася, жодних заяв від неї до суду не надходило.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд зі згоди представника позивача вважає доцільним провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.
Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Позивач виконав свої зобовязання за договором та сплатив за відповідача вартість виконаних робіт в сумі 1 525,93 грн., що підтверджується платіжним дорученням № E0513UG9FE від 13 травня 2014 року (а.с.11).
10 вересня 2014 року відповідно до п. 3.1 Договору купівлі-продажу земельної ділянки позивач перерахував викупну ціну земельної ділянки, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № E0910UO1T1 (а.с.15).
В той же час, всупереч вимогам Зобовязання від 16 квітня 2014 року відповідач не повернула позивачу в повному обсязі грошові кошти за проведення робіт з підготовки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в сумі 1 590,93 грн.
Так, в період з 23 жовтня 2015 року по 25 травня 2016 року відповідач в рахунок погашення заборгованості перераховувала грошові кошти на рахунок ПАТ «ОГЗК» по 100,00 грн. щомісячно (а.с.16-22). Загальна сума перерахованих коштів складає 700,00 грн.
Таким чином залишок заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «ОГЗК» становить 890,93 грн.
25 серпня 2016 року з метою досудового врегулювання спору на адресу ОСОБА_1 була направлена претензія № 101-567/57 від 23 серпня 2016 року щодо повернення грошових коштів, сплачених за проведення робіт з підготовки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с.23,24). Однак жодної відповіді від відповідача не надійшло, а сума боргу до цього часу нею не повернута.
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобовязання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобовязання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 прострочила виконання грошового зобовязання та до теперішнього часу борг не повернула, суд вважає доцільним задовольнити вимоги позивача щодо стягнення суми боргу в розмірі 890,93 грн., індекс інфляції в сумі 543,50 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 52,21 грн.
Так, днем прострочення платежу вважається 11 жовтня 2014 року.
За період з 11 жовтня 2014 року по 22 вересня 2016 року індекс інфляції за весь час прострочення відповідачем боргу складає 543,50 грн. (пятсот сорок три грн. 50 коп.)
Кількість прострочених днів за період 11 жовтня 2014 року по 22 вересня 2016 року становить 713 днів, тому три проценти річних від простроченої суми за вказаний період складає 52,21 грн. (пятдесят дві грн. 21 коп.).
Згідно із ч. 3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.
Пунктом 3 Зобовязання від 16 квітня 2014 року передбачено, що у разі не виконання своїх зобовязань в установлений строк, відповідач має сплатити ПАТ «ОГЗК» пеню в розмірі 0,1 % від суми боргу за кожний день прострочення оплати.
За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.
Таким чином, виходячи з розрахунку пені 0,1 % від суми боргу за кожний день прострочення, розмір пені становить 291,14 грн.
Враховуючи те, що відповідач всупереч умов договору не повертає позивачу борг суд приходить до висновку, що сума боргу в розмірі 890,93 грн., індекс інфляції за весь час прострочення боргу в сумі 543,50 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 52,21 грн. та пеня в сумі 291,14 грн., а всього 1 777,78 грн. (одна тисяча сімсот сімдесят сім грн. 78 коп.) підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОГЗК» у примусовому порядку.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір на користь ПАТ «ОГЗК» в сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.).
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10,11,14,15,88,212-215,218,224 ЦПК, 6, 11, 526, 549, 625,629 ЦК України, суд
Позов Публічного Акціонерного Товариства «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» основний борг в розмірі 890,93 грн., індекс інфляції за весь час прострочення боргу в сумі 543,50 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 52,21 грн. та пеню в сумі 291,14 грн., а всього 1 777,78 грн. (одна тисяча сімсот сімдесят сім грн. 78 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4