Справа № 2-о-198/17
У Х В А Л А

23 березня 2017 року суддя Солом?янського районного суду м. Києва Кізюн Л.І., розглянувши заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: Солом'янський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що громадянка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Шахтарськ Донецької області, яка не відповідає вимогам ст.ст. 119, 120, 258 ЦПК України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 258 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Так, у заяві не викладено обставин, зокрема, щодо неможливості реєстрації факту смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану, та чи не зазначено чи зверталась заявник до відповідно органу державної реєстрації актів цивільного стану з посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Крім того, згідно ч. 5 ст. 119 ЦПК України до заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Також, згідно з роз'ясненнями Апеляційного суду м. Києва, викладеними в Узагальненні про практику застосування судами законодавства про стягнення судових витрат при розгляді цивільних справ, документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв'язку, які прийняли платіж, або платіжне доручення, підписане уповноваженою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Окрім того, відповідно до п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року суд перед відкриттям провадження у справі, згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви, містили відомості про те, за яку саме позовну заяву сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі, копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Заявником до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, додано копію квитанції №76008 від 21.03.2017 року, яким заявник підтверджує сплату судового збору у розмірі 320,00 грн.

Згідно зазначених вимог закону, даний документ не є належним доказом сплати судового збору.

Тому заявнику потрібно додати оригінал документа про оплату судового збору у розмірі 320,00 грн., відомості про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

До заяви (викладеної у новій редакції з усіма зазначеними судом усунутими недоліками) потрібно додати її копії та копії документів, що додаються до неї, у кількості відповідно до кількості заінтересованих осіб.

Оскільки заява не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства, то заявнику слід надати строк для усунення зазначених недоліків.

Враховуючи викладене і керуючись ст.ст. 119-121, 256, 258 ЦПК України ЦПК України, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: Солом'янський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення зазначених недоліків протягом п'яти днів з дня отримання заявником ухвали. Інакше заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кізюн