Справа № 522/797/17
Провадження № 2-о/522/49/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, за участю зацікавленої особи - Відділу ДРАЦС у Приморському районі Одеського міського управління юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в подальшому уточнивши її, за участю зацікавленої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про встановлення факту приналежності її прабабусі ОСОБА_2 до національності «німкеня», а також просить зобов'язати Відділ ДРАЦС у Приморському районі Одеського міського управління юстиції внести зміни до актового запису про народження її бабусі ОСОБА_3 національність «німкеня» та в графі матері ОСОБА_3 - ОСОБА_2 національність «німкеня».

Заявниця обґрунтовує свою заяву тим, що в свідоцтві про народження її бабусі ОСОБА_4 не була вказана національність «німкеня», та в графі її матері ОСОБА_2 також не була зазначена національність. В той же час, ОСОБА_2 була уродженою німкенею, із прізвищем «ОСОБА_2», та її батьки також були німцями. ОСОБА_2 сповідувала лютеранську віру і проживала на території України, дотримуючись німецьких традицій.

Також заявниця зазначає, що встановлення факту приналежності її прабабусі та бабусі до національності «німкеня» їй необхідно для того, щоб відновити та зберегти етнічне походження свого роду та для можливості в подальшому змінити країну проживання.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги заяви підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник зацікавленої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 п. 5 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих, майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також на правильний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1, виданий Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 14 серпня 2008 року.

В свідоцтві про народження її бабусі ОСОБА_4 не була вказана національність «німкеня», та в графі її матері ОСОБА_2 також не була зазначена національність.

В той же час, як вбачається з відповідної архівної довідки, ОСОБА_2 була уродженою німкенею, мала прізвище «ОСОБА_2», та її батьки також були німцями.

ОСОБА_1 звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції з заявою про внесення змін до актового запису про народження її бабусі ОСОБА_4, а саме зазначити в графі національність - «німкеня». Проте, листом Відділу від 15 вересня 2015 року заявниці було відмовлено у внесенні відповідних змін та роз'яснено право на звернення до суду з відповідними вимогами.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 256 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинен ня особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту батьківства, володіння будинком на праві власності тощо.

Не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо: 1) трудового стажу (для призначення пенсій та допомоги по тимчасовій непрацездатності, на рахування надбавок та інших пільг); 2) причин та ступеня втрати працездатності; 3) групи інвалідності та часу її настання; 4) проходження дійсної військової служби; 5) участі у бойових діях, перебування на фронті, у партизанських загонах; 6) одержання поранення, контузії в боях при захисті України, СРСР чи при виконанні інших обов'язків військової служби; 7) визнання ветераном чи інвалідом Великої Вітчизняної війни; 8) віку фізичної особи; 9) закінчення учбового закладу й одержання відповідної освіти; 10) усиновлення після смерті усиновленого чи усиновителя, якщо за життя після 1926 р. воно не було належним чином оформлене; 11) належності до певної національності; 12) належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, які видаються органами реєстрації актів цивільного стану; 13) тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах; 14) одержання урядових нагород; 15) розкуркулювання та адміністративного виселення громадян; 16) про встановлення належності до ветеранів та інвалідів війни; 17) про встановлення факту винесення вироку або постановлення рішення суду щодо відповідної особи; 18) набуття громадянства України громадянином іншої держави.

Вищевикладене закріплено в Аналізі судової практики Верховного Суду України №8(144) від 2012 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що встановлення факту належності до певної національності не може бути встановлено в судовому порядку.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1. про встановлення факту, що має юридичне значення, є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст. 300 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 5, 6, 10, 11, 57, 59, 60, 88, 169, 208-209, 212-215, 218, ч. 3 ст. 235, ст. 259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, за участю зацікавленої особи - Відділу ДРАЦС у Приморському районі Одеського міського управління юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.Б.Свячена