АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/498/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Спірідонової Т.В.,

суддів Талалай О.І., Янчук Т.О.,

секретар Кошельник В.М.,

за участю: представника апелянта ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 січня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «КРЕДІ ОСОБА_5» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

В жовтні 2016 року ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_5» звернувся з позовом та після уточнення позовних вимог просив стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість по кредитному договору у сумі 13241грн.55коп. та пеню у сумі 4821грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23.06.2008р. між АТ «Індустріально- Експортний Банк», правонаступником якого є ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_5», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №557/700557, відповідно до якого позичальнику надано кредит у сумі 92700грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15,5% річних строком з 23.06.2008р. по 22.06.2015р. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 23.06.2008р. між ОСОБА_4 та позивачем укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобовязується відповідати в повному обсязі за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 31.01.2012р. стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь банку грошові кошти в сумі 66273грн.64коп. Оскільки зобовязання по кредитному договору відповідачами виконані не були, за період з 01.01.2012р. по 27.12.2012р. сума нарахованих процентів становить 13241грн.55коп. Також, за період з 31.12.2015р. по 13.10.2016р. нараховано пеню за несвоєчасне погашення процентів у сумі 4821грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 січня 2017 року позов ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_5» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 _____________________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції ОСОБА_6

Доповідач Спірідонова Т.В. Категорія: 27

ОСОБА_7, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «КРЕДІ ОСОБА_5» заборгованість за кредитним договором №557/700557 від 26.06.2008 року в сумі 18062грн.55коп. (з яких 13241грн.55коп. заборгованість по прострочених відсотках з 01.01.2012р. по 27.12.2012р. та 4821грн. пені з 31.12.2015р. по 13.10.2016р.). Вирішено питання про стягнення судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт посилається на те, що відповідачами не вчинено жодних дій, які свідчать про визнання ними боргу, оскільки кошти сплачувались у звязку з примусовим виконанням рішення Хмельницького міськрайонного суду від 31.01.2012р. Тому, сплив позовної давності є підставою для відмови у позові про стягнення заборгованості. Звертає увагу, що позивачем не предявлено вимогу до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, а тому порука є припиненою.

Апелянт ОСОБА_4 повідомлена належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не зявилась.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просить її задовольнити.

Представник позивача ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_5» ОСОБА_2, заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідач ОСОБА_3 вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Оскільки відповідачем були вчинені дії, які свідчать про визнання ним свого боргу, перебіг позовної давності переривався.

Проте, зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Встановлено, що 23.06.2008р. між АТ «Індустріально- Експортний Банк», правонаступником якого є ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_5», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №557/700557, відповідно до якого відповідачу ОСОБА_3 було надано кредит у сумі 92700грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15,2% річних строком з 23.06.2008р. по 22.06.2015р. (включно), а ОСОБА_3 зобов'язався повертати кредит щомісячно до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим згідно графіку погашення заборгованості за кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 23.06.2008р. між АТ «Індустріально- Експортний Банк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки, згідно з яким ОСОБА_4 взяла на себе зобов'язання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобов'язанням ОСОБА_3

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 31.01.2012р., яке набрало законної сили 14.02.2012р., стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_5» заборгованість за кредитним договором №557/700557 від 23.06.2008р.

станом на 01.11.2011 року у сумі 66273грн.64коп., а саме залишок по тілу кредиту - 45228грн., заборгованість за відсотками - 693грн.19коп., прострочена заборгованість 16422грн.97коп., прострочені відсотки 4622грн.67коп., пеня за несвоєчасну сплату платежів 1440грн.89коп.

На виконання зазначеного рішення суду у період з 24.12.2013 року по 15.07.2014 року були сплачені кошти у сумі 62275грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.52).

Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Укладаючи кредитний договір, сторони визначили, що договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань (пункт 8.5).

При цьому сторони визначили строки виконання ними окремих зобовязань за кредитним договором, зокрема ОСОБА_3 мав сплачувати банку проценти до 15 числа кожного місяця, наступного за розрахунковим (п.2.4 кредитного договору №557/700557 від 23.06.2008р.).

Оскільки ОСОБА_3 продовжував користуватися грошовими коштами банку, тому позивачем правомірно нараховано проценти відповідно до умов кредитного договору.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 2 вересня 2015 року (справа № 6-369цс15).

Заборгованість по процентам ОСОБА_3 за період з 01.01.2012 року по 27 грудня 2012 року становить 13241грн.55коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.53).

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 261; ч. 4 ст. 267 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України).

Зазначені висновки відповідають правовим позиціям, висловленим Верховним Судом України в постановах від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13) і від 17 вересня 2014 року (справа № 6-95цс14).

Відповідачем у суді першої інстанції було заявлено клопотання про застосування позовної давності.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що перебіг строку позовної давності перервався, оскільки відповідачем були сплачено кошти 24.12.2013р.; 03.04.2014., 10.04.2014р., 15.07.2014р., що свідчить про визнання ним свого боргу.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 19.03.2015 року, зобов'язано державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа по справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_5». Судом було встановлено, що кошти у сумі 66273грн.64коп. та судовий збір у сумі 662грн. сплачено в рахунок виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 31.01.2012р.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку вказані кошти були сплачені у період з 24 грудня 2013 року по 15 липня 2014 року на виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 31.01.2012 року.

Тому, помилковими є висновки суду першої інстанції про те, що відповідачем у зазначений період вчинено дії, які свідчать про визнання ним заборгованості по процентам за період з 01.01.2012 року по 27.12.2012 року.

Відповідач ОСОБА_3 не виконував щомісячні зобовязання з погашення процентів за користування кредитом за період з 01.01.2012 року по 27.12.2012 року, у той час як банк звернувся з позовом 19.10.2016 року (позовну заяву подано на пошту).

Оскільки не встановлено поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем, до заявлених вимог про стягнення заборгованості по процентам слід застосувати позовну давність, і ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до п. 5.2. кредитного договору №557/700557 від 23.06.2008р. у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, а також строків повернення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.

У звязку з простроченням позичальником строків сплати процентів за період з 01.01.2012 року по 27.12.2012 року позивачем було нараховано пеню у сумі 4821грн. з 31.12.2015р. по 13.10.2016 р. (а.с.28).

Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

У звязку зі спливом позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості по процентам, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги про стягнення неустойки.

На підставі вищевикладеного, підстави для задоволення позову відсутні, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «КРЕДІ ОСОБА_5» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/ ОСОБА_8

Судді: /підпис/ ОСОБА_9

/підпис/ ОСОБА_10

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова