№ провадження 2/646/90/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.17 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Журавель В.А.

при секретарі Писаренко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк», третя особа Національний банк України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов»язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду, посилаючись на те, що 25 грудня 2007 року між ним та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 в сумі 66 500 доларів США. У позичальника відсутній будь-який документ, який би вказував перехід права власності на вказану суму від банку до позичальника Позичальник стверджує, що право власності на 66 500 доларів США до нього не перейшло, валютний рахунок не відкривався, заявки на конвертацію доларів США в грошову одиницю України позичальник не подавав, як і заяву про перерахування цих коштів в оплату нерухомості. 16 січня 2013 року позивач та його представник надіслали банку запит, в якому просили надати інформацію, чи подавалася заява на Міжбанківську валютну біржу від ПАТ «УкрСиббанк» щодо конвертації 66500 доларів США і купівлю української гривні, чи направлялась заявка 25 грудня 2007 року про продаж на Міжбанківській валютній біржі 66500 доларів США від позичальника через банк на купівлю української гривні, якщо направлялась, то вказати курс, по якому курсу було проведено продаж валюти, розмір комісії та розмір коштів, зарахованих в гривні після продажу валюти, повідомити номер валютного рахунку, на який було зараховано кошти та надати копії меморіальних ордерів та платіжних доручень на плату 66 500 доларів США Однак відповіді на вказаний запит банк позивачу не надав. Позивач вважає, що ненадання банком інформації є порушенням чинного законодавства, в тому числі Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про доступ до публічної інформації», а також умов договору. Тому позивач просив визнати бездіяльність ПАТ «УкрСиббанк» протиправною, зобовязати відповідача надати інформацію на запит ОСОБА_1 від 16 січня 2013 року, а саме:

1.Повідомити чи подавалась заява на Міжбанківську валютну біржу від ПАТ «Укрсиббанк», що є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» від 25 грудня 2007 року про конвертацію в сумі 66 500 доларів США від заявника через банк на купівлю української гривні;

2.повідомити чи направлялась заявка від 25 грудня 2007 року про продаж Міжбанківській валютній біржі в сумі 66 500 доларів США від заявника через банк на купівлю української гривні;

3.якщо направлялась заявка про продаж на Міжбанківській валютній біржі валюти, то вказати, по якому курсу було проведено продаж валюти на гривню, яка була знята комісія і скільки коштів зараховано у гривні після продажі вказаної суми валюти;

4.повідомити номер валютного рахунку, на який банк зарахував 66500 доларів США кредитних коштів;

5.надати копії меморіальних ордерів (заяви про видачу готівкою) та/або платіжних доручень на оплату 66500 доларів США на споживчі цілі;

6.надати розрахунки суми погашеного кредиту; суми нарахованих відсотків (комісії); суми сплачених відсотків (комісії); суми нарахованих (з розрахунком) і сплачених штрафних санкцій; сальдо розрахунків на дату надання інформації;

7.підтвердити повноваження особи, яка підписала генеральний договір про надання кредитних послуг № 0 від 25 грудня 2007 року від імені банку, та покласти на відповідача судові витрати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з»явилися, представником позивача подано до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з»явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та подав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що 25.12.2007 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого банк передав позивачу кредитні кошти, а останній зобовязався повернути банку кредит та сплатити плату за кредит в порядку та умовах, визначених кредитним договором. 16 січня 2013 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «УкрСиббанк» із запитом, 25 січня 2013 року за вих. № 12/21/1525 банк повідомив та надав відповідь щодо неможливості надання саме представнику запитуваної інформації у звязку із тим, що останній не надав належним чином оформлених документів, які б підтверджували повноваження, надані позичальником ОСОБА_1 діяти від його імені, а саме було надано лише копію довіреності без зазначення права на отримання інформації, що містить банківську таємницю, а лише на про представлення інтересів Однак запитувана інформація при подані даного звернення без підтвердження відповідних повноважень представника становить банківську таємницю і може бути розкрита виключно згідно ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Особисто позичальник ОСОБА_1 в банківську установу не звертався щодо надання йому запитуваної інформації. Крім того, представник відповідача зазначив про безпідставність посилання позивача на порушення норм ст. ст. 55, 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація, передбачена ст. 56 Закону розміщена на веб-сайті банку, оригінал заяви про отримання кредитних коштів знаходиться у позивача. Тому представник позивача просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи - Національного банку України в судове засідання не прибув, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, а також пояснення , згідно яких зазначив, що НБУ є центральним банком України, який відповідно до ст. 19 Конституції України діє лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України. Національний банк України здійснює постійний нагляд за дотриманням, зокрема, банківськими установами банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку і економічних нормативів та не відповідає за зобовязання банків, а банки не відповідають за зобовязаннями НБУ, якщо інше не передбачено законом або договором. Банки є юридично незалежними в своїй діяльності і не мають ні організаційного, ні структурного підпорядкування НБУ, який відповідно не має права втручатися в господарську діяльність банків. Крім того, Національний банк не є стороною кредитного договору і відповідно будь-яких прав та обовязків перед сторонами договору не має.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні 25 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є відповідач, та ОСОБА_1 було укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту, відповідно якого відповідач надав позивачу кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 66 500 доларів США на строк до 24 грудня 2037 року зі сплатою відсотків в розмірі 12,90% річних / а. с. 7-9/. Вказаний договір підписано сторонами по справі.

Відповідно до ст. 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність. У разі розголошення банком відомостей, що становлять банківську таємницю, клієнт має право вимагати від банку відшкодування завданих збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. ст. 60, 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним, чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди.

16 січня 2013 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «УкрСиббанк» з запитом, в якому просив надати йому інформацію, що стосується укладеного ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсиббанк» договору № 0. При цьому на підтвердження своїх повноважень представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 надав довіреність / а. с. 10-11/.

25 січня 2013 року представнику позивача ОСОБА_2 було надано відповідь, в якій з посиланням на порушення заявником передбаченого Законом України «Про банки та банківську діяльність» порядку розкриття банківської таємниці відповідач відмовив ОСОБА_2 в її наданні / а. с. 59/.

При цьому Банк вказав, що статтею 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлений порядок розкриття банківської таємниці з письмового дозволу власника такої таємниці.

Відповідно до ст. 1000 ЦК України:

1. За договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

2. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Згідно ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному.

Відповідно до п. 3.1 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених Постановою НБУ від 14.07.2006 року № 267, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 03 серпня 2006 року за № 935/12809, письмовий запит та/або дозвіл клієнта про розкриття інформації, що містить банківську таємницю і власником якої є клієнт, складається за довільною формою і має бути підписаний цією особою. Її підпис має бути засвідчений підписом керівника банку чи вповноваженою ним особою та відбитком печатки банку або нотаріально.

Згідно до вказаної норми ст. 1000 ЦК України, в контексті положень ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та вказаної норми п. 3.1 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці стосовно порядку її розкриття, повноваження повіреної особи клієнта Банка стосовно отримання запитаної у вказаній заяві інформації, яка у даному випадку безспірно належить до банківської таємниці, повинні були прямо застережені у довіреності, яку видав клієнт позивач ОСОБА_1 своїй довіреній особі ОСОБА_2

Таким чином, з аналізу зазначених норм вбачається, що повноваження представника особи чітко встановлюються довіреністю, представник має право на вчинення тільки тих дій від імені довірителя, які передбачені довіреністю.

У довіреності, виданої 20 липня 2012 року ОСОБА_1 на ім»я ОСОБА_2, визначений перелік дій, які мають право вчиняти представники від його імені. При цьому, за цією довіреністю не визначено право на отримання інформації, що містить банківську таємницю, а тому суд приходить до висновку, що відповідач в наданні відповіді на запит правомірно посилався на Закон України «Про банки і банківську діяльність» стосовно порядку розкриття банківської таємниці.

Законний порядок звернення щодо отримання інформації, що містить банківську таємницю представником позивача не було дотримано, тому у Банка не було правових підстав для надання інформації на його запит.

При цьому позивачем не надано судові доказів, що він особисто звертався з запитами про видачу інформації, яка містить банківську таємницю до ПАТ «УкрСиббанк».

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки при розгляді спору судом не встановлено порушення прав позивача з боку Банку на отримання інформації і для реалізації права на інформацію позивач не позбавлений права самостійно звернутися до відповідача із відповідною заявою, або через свого представника, повноваження якого будуть належним чином підтверджені згідно вимог діючого законодавства.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, підстав для стягнення з відповідача понесених позивачем витрат по сплаті судового збору нема.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 1000, 1003, 1076 ЦК України, ст. ст. 60, 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність", суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання бездіяльності протиправною та зобов»язання вчинити дії - відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про стягнення витрат по сплаті судового збору - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.А.Журавель