Справа №635/1197/16-ц
Провадження №2/635/109/2017
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Панас Н.Л.
при секретарі - Супрун Я.С., Сайко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у с.Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, -
Позивач та його представник у судових засіданнях заявлені позовні вимоги підтримали і просили задовольнити. Надали суду пояснення аналогічні викладеним в позові. В судове засідання 27.01.2017 року не з"явились, надали суду письмову заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала і просила відмовити у їх задоволенні. Також пояснила, що ціну, за яку необхідно було здійснити продаж земельних ділянок, вона узгоджувала з чоловіком - позивачем по справі. Вподальшому, в судові засідання не з"являлась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомляла, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутність не надавала.
Відповідач ОСОБА_3 та її представник у судових засіданнях заявлені позовні вимоги не визнали і просили відмовити у їх задоволенні. Також пояснили, що умови укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок обумовлювались заздалегідь і ні у кого ніяких нарікань не викликали. В судове засідання 27.01.2017 року не з"явились, надали суду письмові заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність та відмовити у задоволенні позову.
Третя особа - приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_4 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав і просив відмовити у їх задоволенні. Також пояснив, що при посвідченні оскаржуваних правочинів ним були дотримані усі умови діючого законодавства і тому підстав для їх скасування не має. Вподальшому в судові засідання не з"являвся, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомляв, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав.
Заслухавши сторони, свідка, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст.65 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.
Відповідно до ч.3 ст.10; ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1 ст.202 Цивільного Кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Загальні вимоги, дотримання яких є необхідним для чинності правочину, викладені в статті 203 ЦК України, якою передбачено що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учаснику правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України.
Частиною 1 статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ч.1 ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.
Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з ч.1 ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.
Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Як роз"яснив Пленум Верховного суду України в своїй постанові №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідно до статей 229-233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.
Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести,що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.
Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.
Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.
Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.
Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.
У судовому засіданні встановлено, що 28 лютого 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб (а.с.10).
Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 Єлізавету та ОСОБА_6 (а.с.18-19).
23 травня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки №36 "а" по вулиці Вялівській у с.Вільхівка Харківського району Харківської області, який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 за реєстровим №719 (а.с.6-7).
23 травня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки №38 по вулиці Вялівській у с.Вільхівка Харківського району Харківської області, який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 за реєстровим №722 (а.с.8-9).
Покази свідка та відповідача ОСОБА_3 підтверджується наданими приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 копіями письмових згод ОСОБА_7 та ОСОБА_1 на укладання між відповідачам оспорюваних договорів купівлі-продажу земельних ділянок (а.с.39-40).
Однак, оскільки суд розглядає справи лише в межах заявлених позовних вимог, а питання належності виконання зобов"язань, у тому числі грошових, за спірними правочинами не є предметом позову, тому суд не розглядає зазначене питання.
Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів та аналіз діючого законодавства призводить суд до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову та визнання оспорюваних договорів купівлі-продажу недійсними.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.5, 6, 8, 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу відмовити.
Рішення може бути оскаржено сторонами повністю або частково до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.
Апеляційна скарга подається у письмовій формі протягом десяти днів зі дня проголошення рішення.
Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів зі дня отримання копії рішення.
Суддя Н.Л.Панас