23.03.2017 Єдиний унікальний номер 2-1252/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., при секретарі Шевцовій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро скаргу Публічного акціонерного товариства «Полтава-банк», заінтересована особа: державний виконавець Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И В :

10.02.2017 року скаржник звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з скаргою на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1, заінтересована особа: державний виконавець Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1.

В обґрунтування скарги зазначили, що 13.04.2010 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист на виконання рішення від 22.01.2010 року Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі №2-1252/2010 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Полтава-банк» заборгованість в сумі 17980,30 грн.

Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості був направлений на виконання до Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

10.05.2016 року було відкрито виконавче провадження №51030143.

07.02.2017 року на їх адресу надійшла постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.12.2016 року, винесена державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №51030143.

В даній постанові зазначено, що в результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника фізичної особи, і виконавчий документ на підставі п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», слід повернути.

Скаржник, вважає дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 неправомірними, оскільки державним виконавцем не були здійснені усі необхідні заходи для виявлення майна на яке може бути звернуто стягнення, пошуку джерел доходів, зокрема отримання заробітної плати боржником, інших можливих шляхів для погашення заборгованості.

Державним виконавцем не було перевірено наявність у боржника відкритих рахунків у банківських установах, не вжиті заходи тимчасового обмеження боржника у праві виїзді за межі України.

На підставі вищезазначеного просить визнати неправомірною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.12.2016 року винесену державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №51030143.

В судове засідання представник скаржника ОСОБА_4 не зявилася, письмово просила справу розглядати у відсутність її відсутність, скаргу підтримала в повному обсязі та просили задовольнити.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, про дату, місце та час судового засідання сповіщений належним чином.

В ході судового розгляду встановлено, що 13.04.2010 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист на виконання рішення від 22.01.2010 року Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі №2-1252/2010 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Полтава-банк» заборгованість в сумі 17980,30 грн.

Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості був направлений на виконання до Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

10.05.2016 року було відкрито виконавче провадження №51030143.

27.09.2016р. постановою державного виконавця Соколової Ю.А. було повернуто виконавчий документ стягувачеві на підставі п. 5 ч. 1ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» .

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 384 ЦПК України встановлено, що скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно до ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, або у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до вимог ч.1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуємої постанови)виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.п 3,21 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу формацію, в тому числі конфеденційну; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. Крім того, за ч.5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, в тому числі електронних.

Відповідно до п.5 ч.1ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо, зокрема, з'ясувати місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Відповідно до п. 1.5 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 від 02.04.2012р., під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами. Постанова як окремий документ містить такі обовязкові реквізити, зокрема мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких державний виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на закон чи інший нормативно-правовий акт (статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт, на підставі якого видано постанову); резолютивну частину із зазначенням: прийнятого рішення державного виконавця; прізвища, імені, по батькові фізичних осіб, повного найменування юридичних осіб, яким надсилається копія постанови; строку і порядку оскарження постанови.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.18 ЗаконуУкраїни «Про виконавче провадження»виконавець зобов'язаний вживати передбачених цимЗакономзаходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На переконання суду, під час здійснення виконавчого провадження, вказані вимоги Закону виконавцем належним чином не виконані.

Виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу. Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Так, згідно ч.1ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника.

Разом з цим, встановивши, що місце знаходження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 невідоме, виконавцем не вирішено питання щодо оголошення його розшуку.

Досліджені в судовому засіданні матеріали не містять даних, які б вказували, що виконавцем вживались заходи для з'ясування місця проживання, перебування боржника.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві винесена передчасно, а тому дії державного виконавця щодо її винесення слід визнати неправомірними і відповідно скасувати таку постанову.

Згідно ч.1 ст. 41 Закону України « Про виконавче провадження» у разі, якщо постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною, виконавче провадження підлягає відновленню.

Керуючись ст. 210, 386-387 ЦПК України, ст.11,37 Закону України «Про виконавче провадження» суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Полтава-банк», заінтересована особа: державний виконавець Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.12.2016 року винесену державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №51030143.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Г.Остапенко