Провадження №2/219/788/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2017 року м. Бахмут

Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Воробйова І.В. розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк"» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

19.12.2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк" звернулось до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 25.06.2011 р. у розмірі 2000,00 грн.

На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України судом було зроблено запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

06.01.2017 року на запит суду надійшла відповідь від Сіверської міської ради Бахмутського району, згідно якої ОСОБА_1, який був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, знятий з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою згідно актового запису № 112 від 22.08.2016 р. Крім того, відповідно до наданого на запит суду листа Бахмутського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 15.15-24-175 від 19.01.2017 року, згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану було складено актовий запис № 112 від 23 серпня 2016 р. про смерть ОСОБА_1 який помер 22 серпня 2016 року.

Відповідно до вимог частини 4 статті 122 ЦПК України, питання про відкриття провадження у справі або про відмову у відкритті провадження у справі суддя вирішує не пізніше трьох днів з дня надходження заяви до суду або закінчення строку, встановленого для усунення недоліків, та не пізніше наступного дня після отримання судом у порядку, передбаченому частиною третьою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Так, згідно з ч. 1 ст.26, ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Статтями 28, 29 цього Кодексу передбачено, що вони можуть мати цивільні процесуальні права та обов'язки сторони (цивільна процесуальна правоздатність) та здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність).

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Згідно ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Отже, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядку ст. 37 ЦПК України шляхом залучення правонаступника (а не зміни відповідача),однак лише за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позов Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було подано до Артемівського міськрайонного суду Донецької області 19.12.2016 року, а відповідач ОСОБА_1 помер до подачі позову до суду.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Навпаки, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона - учасник процесу вибула з певних причин, у тому числі й у зв'язку зі смертю, після відкриття провадження у справі.

В позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов'язки одного із суб'єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Отже, матеріальне правонаступництво тісно пов'язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб'єктивного права або обов'язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства, є порушенням права, свобод та інтересів третіх осіб.

За вказаних обставин, відкриття провадження у цивільній справі за відсутності у відповідача цивільної процесуальної дієздатності свідчить про неправомірність виникнення цивільного процесу, тобто, що провадження по даній справі не підлягає відкриттю і справа за позовом до померлого ОСОБА_1 не підлягає розгляду у суді в порядку цивільного судочинства.

Встановлено, що позов заявлено до відповідача, який на час звернення до суду з позовом померла два роки тому, і відповідно до вищезазначених положень законів він не може бути учасником цивільно-процесуальних відносин у суді.

З матеріалів справи вбачається, що на момент вирішення питання про відкриття провадження у справі, ОСОБА_1 значиться померлим, її цивільна правоздатність і дієздатність припинились її смертю до відкриття провадження у справі.

Враховуючи наведені обставини та оскільки позовні вимоги заявлені до особи, яка не може бути стороною у справі, бо є померлою і немає цивільної правоздатності та дієздатності (ст. ст.26,30 ЦК України), а отже не може нести права та обов'язки відповідача в суді (ст. ст.1, 29 ЦПК України), суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження по даній справі з підстав, передбачених п.5 ч.2ст.122 ЦПК України.

Зважаючи на викладене, оскільки суду стало відомо про смерть боржника до відкриття провадження по справі, то суд дійшов до висновку, що ПАТ КБ "ПриватБанк" не позбавлений права відповідно до ст. 1281 ЦК України звернутися до суду до спадкоємців, які прийняли спадщину, з окремим позовом.

Згідно до платіжного доручення № РROM1BM3L1 від 11.12.2016 року (у сумі 1378,00 грн.) позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 1378,00 грн. Тому, відповідно до ст.7 ч.1 п.3 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає необхідним повернути позивачу сплачені ним судові витрати по судовому збору.

На підставі викладеного, керуючись п.5 ч.2 ст.122, ст.208-210 ЦПК України, п.3 ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» суддя,-

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити, позовну заяву та додані до неї документи повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

Зобовязати Управління державної казначейської служби України в м. Бахмут Донецької області повернути Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк"» сплачений ним судовий збір у сумі 1378,00 грн. за платіжним дорученням № РROM1BM3L1 від 11.12.2016 року у сумі 1378,00 грн.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а в разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційну скаргу може бути подано протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.В. Воробйова