Справа № 541/1662/16-ц
Провадження №2/541/39/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 січня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в

складі:головуючої, судді - Куцин В.М.,

з участю секретаря - Борисенко М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування вартості частини автомобіля та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначав, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі ОСОБА_2 ( прізвище у шлюбі ОСОБА_1) Л.В., з 06 липня 1997 року до 04 січня 2013 року.

Під час зареєстрованого шлюбу з відповідачкою спільно, був придбаний автомобіль марки Форд Фієста, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до рішення Апеляційного суду Полтавської області від 06 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя, визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право спільної часткової власності на спірний автомобіль, рішення набрало законної сили 06 жовтня 2014 року.

Відповідачка самостійно розпорядилася спільним майном подружжя та продала автомобіль.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 31 серпня 2015 року визнано недійсним договір купівлі-продажу у формі довідки - рахунку серії ВІА №780329 від 29 жовтня 2014 року, виданої ФОП ОСОБА_4, згідно якої ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_5 купила автомобіль марки ФОРД ФІЄСТА, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. Рішення набрало законної сили 27 жовтня 2015 року.

Незважаючи на рішення суду про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним ОСОБА_5 і надалі продовжує користуватися спірним автомобілем 1/2 частина якого належить позивачу на праві приватної власності. Позивач не може зареєструвати за собою право власності, оскільки наявність автомобіля під час реєстрації права власності є обовязковою умовою. Фактично рішення суду про визнання договору купівлі-продажу автомобіля не виконується.

Виходячи з положень ст. 41 Конституції України, ст. 317 ЦК України, ст. 321 ЦК України, та відповідно до ст. 216 ЦК України, оскільки правочин визнаний недійсним просив на відшкодування вартості 1/2 частини автомобіля, вартість якого відповідно до висновку судової авто товарознавчої експертизи на момент проведення експертизи становить 136090 гривень стягнути 68045 гривень .

Крім того вказував, що всі ці обставини порушили звичайний для нього та його сімї спосіб життя, оскільки фактично дестабілізували фінансове становище, спричинили додаткові незручності у роботі та житті. Він був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки має матір похилого віку, яка проживає у Миргородському районі сама і він не мав можливості відвідувати її, допомагати по господарству. З урахуванням характеру вчинених позивачем протиправних дій, глибини та тривалості його душевних страждань, зниження авторитету просив стягнути з відповідача на його користь на відшкодування моральної шкоди 10000 гривень та понесені судові витрати.

В судове засіданні позивач не зявився, просив позов задовольнити та розглянути справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 заявлені вимоги не визнала просила відмовити в задоволенні позову. Заперечуючи проти позову вказувала, що предметом позову, зазначено автомобіль Форд Сієста, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

В той же час рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 31 серпня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до неї та ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля встановлено, зокрема, що «вказаний транспортний засіб був перереєстрований 30.10.2014 року Новгородківським Центром ДАІ 3511, змінено державний номер з ВІ 1770 АН на ВА 1195 ВЕ».

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже на день розгляду справи судом не існує фізично такого предмету як «автомобіль Форд Сієста, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1».

При проведенні автотоварознавчої експертизи (висновок № 365 від 10.06.2016 року) огляд автомобіля не проводився у звязку з тим, що фактично відсутній автомобіль з ідентифікуючими ознаками, зазначеними в позові і постанові суду про проведення експертизи, тому пробіг автомобіля не враховано, як не врахований його фактичний стан.

Крім того позивач уже обрав один із можливих спосіб захисту порушеного права, скористався своїм правом і його позов про поділ спільного майна шляхом визнання права власності на 1/2 частину автомобіля уже задоволено, але він, зловживаючи своїми правами, хоче ще і отримати грошову компенсацію за продане спільне майно, що є незаконним та несправедливим, оскільки в позовних вимог вказується про припинення права його власності на 1/2 частину автомобіля чи про перехід цього права до іншої особи.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт завдання йому моральної шкоди, оскільки наявність у нього права власності на 1/2 частку автомобіля не надавала йому права на безумовне одноособове використання автомобіля без згоди позивача, що визначено ст. 358 Цивільного кодексу України.

Продаж автомобіля ніяк не вплинув на спосіб життя позивача, оскільки він не володів і не користувався автомобілем до продажу. В супереч вимогам ст. 10 ЦПК України позивачем не надані докази на спростування зазначеного і на підтвердження обставин, зазначених в позові.

Не підтверджено доказами і зниження авторитету позивача в результаті будь-яких винних дій відповідача.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та проаналізувавши всі докази в сукупності, суд встановив.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 липня 1997 року до 04 січня 2013 року. В звязку з реєстрацією шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_2, як вказує в позові позивач та підтвердила в судовому засіданні відповідач.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 06.10.2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя, визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право спільної часткової власності на автомобіль FORD FIESTA 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, номер шасі WF0HXXGAJК6S26680 по 1/2 частині за кожним. Рішення набрало законної сили 06 жовтня 2014 року.

29 жовтня 2014 року відповідач ОСОБА_2 самостійно розпорядилася спільним майном подружжя та продала автомобіль.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 31 серпня 2015 року визнано недійсним договір купівлі-продажу у формі довідки - рахунку серії ВІА №780329 від 29 жовтня 2014 року, виданої ФОП ОСОБА_4, згідно якої ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_5 купила автомобіль марки FORD FIESTA 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, рішення набрало законної сили 27 жовтня 2015 року.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила, що спірний автомобіль вона продала без згоди позивача і будь-які кошти за проданий автомобіль йому не передавала.

Згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи №365 від 10.06.2016 року ринкова вартість автомобіля FORD FIESTA 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 залежно від строку експлуатації, комплектності, додаткового обладнання на день проведення експертизи без урахування технічного стану та пробігу, складала 136090 гривень.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Як стверджує відповідач ОСОБА_2 спірний автомобіль в період володіння ОСОБА_5, як на час проведення експертизи і на день розгляду справи судом є технічно несправним, втратив свою товарну якість, не може використовуватися за призначенням. Зазначені твердженні обєктивно підтверджуються діями останньої при проведенні експертизи (не надання автомобіля на дослідження експерту). За таких обставин в звязку з визнанням судом договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, виходячи з положень ч.2 ст.216 ЦК України відповідачу ОСОБА_2В.(продавцю) підлягає поверненню ОСОБА_5 (покупцем) вартість того, що одержано, автомобіля марки FORD FIESTA 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2.

Вартість зазначеного спірного автомобіля підтверджена позивачем, належним та допустимим доказом, яким є висновок судово-товарознавчої експертизи отриманий відповідно до положень ЦПК України на підставі ухвали суду.

Враховуючи вищезазначені, встановлені судом обставини, вимоги позивача щодо захисту його права власності на спірний автомобіль, які порушені з вини відповідача підлягають захисту шляхом задоволення позову про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину вартості автомобіля FORD FIESTA 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, номер шасі WF0HXXGAJК6S26680 в сумі 68045 гривень.

Суд вважає безпідставними заперечення відповідача щодо фізичної відсутності предмету спору, автомобіля з індивідуальними ознаками FORD FIESTA 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, виходячи з положень ст. 61 ЦПК України, оскільки вищезазначеними рішеннями суду саме вказаний автомобіль визнаний спільною частковою власністю подружжя і відповідач порушила право власності позивача саме на вказаний автомобіль.

На думку суду не заслуговують на увагу посилання відповідача в запереченнях на розяснення Пленуму Верховного Суду України, про порядок вирішення спору при розподілі майна подружжя, оскільки спір за вирішенням якого звернувся позивач випливає не з майнових прав подружжя, а з застосування наслідків недійсності правочину.

Разом з тим суд приймає до уваги і вважає обґрунтованими заперечення відповідача, що в супереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України позивачем не надані докази на підтвердження обставин, зазначених в позові, в частині заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди, тому в задоволенні зазначених вимог необхідно відмовити за недоведеністю.

В звязку з частковим задоволенням позовних вимог відповідно до положень ст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 3983 грн. 45 коп. (680 грн. 45 копійок судовий збір та 3303 гривні витрати на проведення експертизи).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 81, 88, 209, 211, 212,213,214,215,223, 293 ЦПК України, cт.216,317,321 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 68045 (шістдесят вісім тисяч сорок пять ) гривень на відшкодування вартості 1/2 (однієї другої) частини автомобіля FORD FIESTA 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, номер шасі WF0HXXGAJК6S26680.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3983 (три тисячі девятсот вісімдесят три) гривні 45 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного судуПолтавської області, через Миргородський міськрайонний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_6