СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/117/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Семанівої Ю.В.,

за участю секретаря - Севрюк К.А.,

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представників відповідача - ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) про закриття провадження в частині зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Фещук Наталія Іванівна про визнання недійсним договору дарування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, Святошинського районного відділу Головного управління ДМС у місті Києві про зобов'язання ОСОБА_4 не чинити перешкод у користуванні власністю, а саме двокімнатною квартирою АДРЕСА_1 вселення до квартири АДРЕСА_1

В ході розгляду справи відповідач по справі ОСОБА_4 подав зустрічний позов до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1, укладеного 23.03.2011 р., посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Фещук Н.І. між ОСОБА_4. як дарувальником, та обдарованою ОСОБА_2, та визнання таким, який укладений шляхом шахрайства та подавлення волі ОСОБА_4, шляхом незаконної лікарської діяльності ОСОБА_2 та шляхом застосування до ОСОБА_4 психотропних та одурманюючих лікарських засобів, які зробили безпорадним фізичний та психологічний стан ОСОБА_4

Представником позивача по справі по основному позову ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у судовому засіданні було заявлено клопотання про закриття провадження по справі згідно п.2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, з тих підстав, що в 2013 р. ОСОБА_4 вже звертався з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним вищевказаного договору дарування спірної квартири з тієї підстави, що відчужувач помилявся в природі правочину, уклавши помилково договір дарування замість договору довічного утримання, і рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08.04.2013 р. у задоволенні позову ОСОБА_4 було відмовлено, рішення суду набрало законної сили.

В судовому засіданні позивач та її представник клопотання підтримали, просили задовольнити.

Відповідач та його представники заперечували проти задоволення клопотання, зазначивши, що питання про закриття провадження вже було предметом розгляду попереднього складу суду, окрім того у вказаних позовах різними є підстави позову у зв'язку з чим, на їх думку, підстави для задоволення клопотання - відсутні.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд прийшов до таких висновків.

Згідно п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В ухвалі Верховного Суду України від 18 лютого 2009 року, касаційний суд виходив з того, що закриття провадження у справі за пунктом 2 частини першої статті 205 ЦПК України можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, вирішило спір, тотожний до спору, що розглядається, тобто коли одночасно тотожні всі елементи: сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елемента не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з новим позовом і не дає суду підстави закривати провадження у справі.

Відповідно до наданих суду документів, копій позовних вимог та судових рішень і наведених обставин предметом спору по цивільній справі (ун.№759/1304/13-ц, пр. №2/759/2190/13) був договір дарування квартири АДРЕСА_2, укладений 23.03.2011 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, і посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Фещук Н.І., зареєстрований в реєстрі за №6-751. Підставами позову вказувалась ст. 229 ЦК України - вчинення правочину внаслідок помилки щодо обставин, які мають істотне занчення.

Предметом спору по основному позову по даній цивільній справі, що розглядається, також є визнання договору дарування квартири недійсним та визнання його таким, що було укладено шляхом шахрайства та подавлення волі ОСОБА_4, шляхом незаконної лікарської діяльності ОСОБА_2 та шляхом застосування до ОСОБА_4 психотропних та одурманюючих лікарських засобів, які зробили безпорадним фізичний та психологічний стан ОСОБА_4, з посиланням на те, що такі дії підпадають під ознаки кримінальних правопорушень.

Більше того, відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 12.09.2016 року, подібне клопотання вже було предметом розгляду суду, у його задоволенні було відмовлено.

Відповідно, вказані позовні заява не можуть вважатись тотожними, відтак підстави для задоволення клопотання - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.205, 209, 210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника позивача по справі по основному позову ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про закриття провадження по справі згідно п.2 ст. 205 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Войтенко