АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 р. Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Невідомої Т.О., Ратнікової В.М.

при секретарі - Пузиковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки за несплату аліментів,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 р. ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів та неустойку за їх несплату.

Зазначала, що з 21.10.1995 р. до 18.05.2004 р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається у Національному транспортному університеті на І курсі денної форми навчання та знаходиться на повному її утриманні.

Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-5506 від 10.09.2004 р. про стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі ј частини його доходу на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Подільського РУЮ у м. Києві від 22.10.2014 р. закінчено виконавче провадження про стягнення аліментів з боржника, у зв'язку з досягненням повноліттям дитини. Заборгованість на момент досягнення дитиною повноліття становила 88 515,07 грн., яку відповідач не сплатив.

Посилаючись на наведене, просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 88 515,07 грн., а також неустойку за їх несплату в розмірі 126 576,55 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27.04.2015 р. позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 88 515,07 грн.

Справа № 761/35280/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1947/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання сина ОСОБА_4 за період з 09.07.2014 р. по 30.11.2014 р. у розмірі - 126 576,45 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі - 2 150,91 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.10.2016 р. заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7,посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд не урахував матеріального становища відповідача та можливість сплати ним повної суми неустойки, оскільки на його утриманні та вихованні знаходяться неповнолітні діти ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 18.05.2004 р. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.

На виконанні державного виконавця відділу ДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві знаходився виконавчий лист № 2-5506 виданий Шевченківським районним судом м. Києва 10.09.2004 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліментів у розмірі ј частини заробітку.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві від 22.10.2014 р. у зв'язку з досягненням дитиною повноліття закінчено виконавче провадження, заборгованість боржника по сплаті аліментів становить 88 515,07 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач за період з 2004 р. по 22.10.2014 р. не сплатив у повному обсязі аліменти на утримання дитини, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, а тому вимоги позивача про її стягнення та нарахування на неї неустойки підлягають задоволенню.

З таким висновком суду в повному обсязі погодитися не можна, виходячи з наступного.

За змістом ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Порушення або неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення (п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 309 цього Кодексу норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст.ст. 194-197 СК України та ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон).

За змістом зазначених норм законодавства розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернуто на майно боржника. При цьому звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії, та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби, за власною ініціативою; і інших передбачених законом випадках.

Спір щодо розміру заборгованості по сплаті аліментів (а не про стягнення заборгованості) вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом ( ч .2-3, ч. 4 ,9 ст. 74 Закону).

Таким чином діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення судового рішення, а в межах виконавчого провадження.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права та свободи (ст. 383 ЦПК України).

Зазначені положення діючого законодавства суд першої інстанції не урахував, у зв'язку з чим рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову в задоволенні таких вимог.

За змістом ч.1, 2 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до роз'яснень викладених у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Згідно з частиною першоюстатті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

З урахуванням правової природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

ОСОБА_1 та його представник не оспорювали суму нарахованої неустойки, жодного доказу на підтвердження складного матеріального та сімейного стану боржника та наявності на його утримання інших неповнолітніх дітей не надали, а тому колегія судді не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині зменшення розміру стягнутої неустойки (пені) від суми заборгованості по аліментах.

Оскільки рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів підлягає скасуванню, то відповідно підлягає зменшенню і розмір стягнутого з відповідача на користь держави судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто з 2 150,91 грн. до 1 265,76 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2015 р. в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості по сплаті аліментів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, відмовити.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору змінити, зменшивши розмір стягнутої суми з 2 150,91 грн. до 1 265,76 грн.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2015 р. залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: