Справа 431/1485/17-ц
Провадження № 2/431/627/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2017 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Березка О.М.,

за участю секретаря Кобиляр О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Ніхат про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди одного із батьків

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 Ніхат про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна разом із матірю, без згоди одного з батьків.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 22.12.2011 між нею та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується копією міжнародного свідоцтва про шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину доньку ОСОБА_2 Софію-Армін, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України», 12.11.2015 рішенням Управління Державної міграційної служби України у Луганській області, донька набула громадянства України з 01.02.2012.

16.05.2016 шлюб між сторонами було розірвано, дитину передано під опіку матері. Дитина проживає спільно з позивачем. Позивач бажає повезти дитину за кордон з метою оздоровлення та розширення кругозору. Однак, через напружені стосунки із батьком її дитини позивач не має можливості отримати на це згоду батька дитини. Останній відмовляється надавати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за кордон разом з нею, а тому вона вважає, що його дії суперечать інтересам дитини. ОСОБА_3 вважає, що згідно із діючим законодавством України, яке регулює даний вид правовідносин, вона має право на отримання дозволу на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна зі своєю дитиною, без згоди та супроводу батька. Просила суд надати дозвіл їх малолітній дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна разом з нею без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 Ніхат.

В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву в якій позов підтримала в повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності та відсутності представника адвоката ОСОБА_3

Відповідач до суду не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Справу розглянуто без участі сторін на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, заяви сторін, перевіривши наведені в позові доводи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Ніхат перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується міжнародним свідоцтвом про шлюб серії №01096551 зареєстрований у Турецькій республіці. Рішенням суду по сімейним справам Кірінії Турецької республіки від 16.05.2016 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку ОСОБА_2 -Армін, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач відмовляється надавати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за кордон разом з позивачем.

Пунктом 2 ст. 4 Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» № 57 від 27 січня 1995 року передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється у разі предявлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно із п.п. 2-4 п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду із України та вїзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Проїзний документ дитині видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки, або до досягнення нею 18-річного віку.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а тому на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З наведеного суд робить висновок про те, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання, а тому задовольняє його.

На підставі викладеного та керуючись п.п. 2-4 п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду із України та вїзду в Україну громадян України», ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», п. 2 ст. 4 Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Ніхат про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди одного із батьків задовольнити.

Надати дозвіл малолітній дитині ОСОБА_2 Софії-Армін, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна разом з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну своєї доньки ОСОБА_2 Армін, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 Ніхата, ІНФОРМАЦІЯ_3, на строк 11 років до досягнення дитиною 16 річного віку, тобто по 01.02.2028.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Березка