Справа № 310/6791/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

01 лютого 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого: судді Черткової Н.І.,

при секретарі судового засідання - Димовій Л.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_3 до Релігійної громади Української православної церкви при храмі на імя ОСОБА_4 про встановлення факту перебування у трудових відносинах з 07.12.2010 року по 14.02.2013 року та стягнення заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду до Релігійної громади Української православної церкви при храмі на імя ОСОБА_4 про встановлення факту перебування у трудових відносинах з 07.12.2010 року по 14.02.2013 року та стягнення заробітної плати. При подальшому розгляді справи позивач уточнив свої позовні вимоги, посилаючись на наступні обставини.

Позивач вказав, що відповідно до Указу № 48 від 05 квітня 2005 року Єпархіального архірея, настоятелем Храму на ім'я ОСОБА_4 було призначено його.

При Храмі на ім'я ОСОБА_4 була створена Релігійна громада Української православної церкви при храмі на ім'я ОСОБА_4.

07 грудня 2010 року позивач був прийнятий на роботу до Релігійної громади Української православної церкви при храмі на ім'я ОСОБА_4 на посаду настоятеля з окладом 922 грн. на повний робочий день.

Згідно Указу Єпископа Бердянського і Приморського від 24 січня 2013 року, позивачу, протоієрею - було відмовлено у служінні і його фактично відсторонили від посади настоятеля.

При цьому, жодних наказів про звільнення його з роботи, трудової книжки, розрахунків, тощо він не отримував.

У зв'язку з необхідністю підтвердити свій трудовий стаж, позивач з червня 2016 року почав збирати документи.

Отримавши довідки з пенсійного фонду, з податкової інспекції позивач дізнався, що з 14.02.2013 року він був звільнений з посади, оскільки з цього часу відповідач перестав перераховувати податки та пенсійні внески з заробітної плати.

Разом з тим позивач вказав, що на посаді настоятеля у Релігійній громаді Української православної церкви при храмі на ім'я ОСОБА_4 він перебував з 07.12.2010 року по 14.02.2013 року. Також з відомостей пенсійного фонду він дізнався, що у лютому 2013 року йому була нарахована заробітна плата у розмірі 447,29 грн., але йому вона не була виплачена.

Звернувшись до відповідача з відповідними листами, позивач просив здійснити з ним кінцевий розрахунок, повернути трудову книжку, надати копію наказу про звільнення та надати довідку про роботу у Релігійній громаді УПЦ при храмі на ім'я" ОСОБА_4 із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розмір заробітної плати, але відповідач відмовився виконати вищевказані вимоги.

Позивач вказав, що відповідач не визнає того факту, що він мав трудові відносини з Релігійною громадою УПЦ при храмі на ім'я ОСОБА_4, оскільки за їхньою позицією релігійні діячі не можуть виконувати трудові функції.

Але ці твердження суперечать чинному законодавству та дійсним обставинам справи.

Згідно до індивідуальної відомості про застраховану особу, у період з грудня 2010 року по лютий 2013 року Релігійна громада УПЦ при храмі на ім'я ОСОБА_4 сплачувала за нього внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а такі внески утримуються тільки з заробітної плати.

Позивач зазначив, що він перебував з позивачем у трудових відносинах та вважає, що можливо, що і зараз перебуває, оскільки позивач трудову книжку не повернув, наказ про звільнення не надавав, оскільки з керівниками та власниками у нього неприємні стосунки.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав.

Суд, заслухав сторони, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов не підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Указу №48 від 05.04.2005 року Епархіального архірея, вбачається, що настоятелем храму ОСОБА_4 в м. Бердянську призначено позивача.

Згідно Указу №12 від 24.01.2013 року Єпіскопа Бердянського і Приморського позивач був звільнений від обов»язків Настоятеля храму ОСОБА_4 м. Бердянська Новаваслівського благочинія та був направлений в Хрсторіздв»яний кафедральний собор м. Бердянська під духовну опіку почесного клірика Бердянської єпархії, духовника Нововасилівського благочинія прот. Михаїла Семенчука.

Згідно статті 35 Конституції України, ч.2 ст.5 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» церква і релігійні організації в Україні відокремлені від держави.

А у відповідності до ч.4 ст.5 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» держава не втручається в здійснювану в межах закону діяльність релігійних організацій.

Встановлено, що Релігійну громаду Української Православної Церкви при храмі на ім'я ОСОБА_4 створено 08.09.2005 року.

Релігійна громада (Парафія) є юридичною особою згідно до законодавства України, та в своїй діяльності керується крім іншого законодавства, Законом України «Про свободу совісті та релігійні організації».

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати й поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно зі своїми статутами (положеннями).

Відповідно до Статуту УПЦ МП, Апостольських правил, Постанов Вселенських і Помісних соборів Єпархія управляється правлячим архієреєм, який одноосібно призначає і звільняє священнослужителів і настоятелів Храмів, релігійних громад і парафій. Тільки правлячий архієрей має право одноосібно заборонити священику в святослужінні та особисто зняти заборону в священному служінні. У своїй діяльності Єпархіальний архієрей підзвітний ОСОБА_5 Української Православної Церкви. З позиції цивільних правовідносин Єпархіальний архієрей виступає керівником Єпархії. А Парафії - Релігійні громади у канонічних та організаційних питаннях підлеглі єпархії (ст. 8 Закону України «Про свободу совісті і релігійні організації»).

Вказане доводить, що релігійні громади діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно зі своїми статутами (положеннями). Правовий статус священнослужителя в парафії визначається церковним правом.

Згідно до статуту Релігійної громади (Парафії), її очолює настоятель, якого призначає Епархіальний архірей своїм указом. Повноваження настоятеля передбачено пунктом 2.8. статуту Громади (копія Статуту додається).

У відповідності до ст.25 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» передбачено право релігійних організацій приймати на роботу громадян, укладаючи з ними трудові договори, які укладаються у письмовій формі. Релігійна організація зобов'язана у встановленому порядку зареєструвати трудовий договір. У такому ж порядку реєструються документи, що визначають умови оплати праці священнослужителів, церковнослужителів і осіб, які працюють у релігійній організації на виборних посадах.

Тобто, наявність трудових відносин між релігійною організацією та працівником підтверджується укладеним в письмовій формі трудовим договором, зареєстрованим у встановленому порядку.

У відповідності до п.п. к) п.2.3. р. ІІ Статуту Релігійної громади Парафіяльні збори затверджують штатний розклад.

У відповідності до п.п. д) п. 2.6. р. ІІ Статуту Релігійної громади Парафіяльна рада «за згодою настоятеля та у відповідності зі штатним розкладом приймає робітників та службовців за трудовим договором, який укладається у письмовій формі; реєструється цей договір в установленому порядку».

Судом встановлено, що штатний розпис Парафіяльними зборами не затверджувався. Жодних трудових договорів між Релігійною громадою в особі Парафіяльної ради та робітником чи службовцем ОСОБА_3 на виконання трудових функцій священнослужителя або будь-якого іншого працівника чи службовця укладено не було, реєстрація такого договору у встановленому порядку не проводилась.

Отже, священнослужитель ОСОБА_3 трудові функції, в розумінні законодавства про працю, в Релігійній громаді при храмі на ім'я ОСОБА_4 не виконував, перебував в юрисдикції правлячого архієрея, який з урахуванням Апостольських правил (які є важливою частиною церковного законодавства) мав підстави за поведінку, що не відповідає моральним, християнським і священним чеснотам і діям, звільнити ОСОБА_3 від обов'язків настоятеля храму та віддати під заборону в священному служінні.

Позивачем в обґрунтування позовних вимог наданий наказ від 06.12.2010 року про прийняття на роботу ОСОБА_3 на посаду настоятеля з 07 грудня 2010 року з режимом повного робочого дня з окладом 922 гривень, який підписаний головою парафіяльної ради позивачем ОСОБА_3

На думку суду, цей наказ не підтверджує факт знаходження ОСОБА_3 у трудових відносинах з Релігійною громадою Української православної церкви при храмі на ім»я ОСОБА_4, оскільки суперечить чинному церковному законодавству,відповідно до якого настоятель храму знаходиться в юрисдикції Єпархіального архірею, який призначає та звільняє настоятелів храму і крім того, наказ підписаний позивачем, який на той час був головою Парафіяльної ради і мав доступ до печатки відповідача.

Суду також надані письмові докази - а саме дані з ПФУ м. Бердянська про суми нарахованої плати, доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування Релігійної громади Української православної церкви при храмі на ім.»я ОСОБА_4 за 4 квартал 2010 року, 1-4 квартали 2011 та 2012 року, а також за 1,2 квартал 2013 року, а також дані ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області за період з 01.10.2010 року по 31.0.2013 року, які підтверджують , що за цей період дохід позивача дійсно підлягав загальнообов»язковому державному страхуванню і із його заробітної плати сплачувався податок.

Факт, що священнослужителі підлягають загальнообов'язковому державному страхуванню (стаття 28 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації») оподаткуванню, не свідчить про те, що на настоятелів храму поширюється трудове законодавство, в розумінні законодавства про працю щодо прийняття чи звільнення від виконання їх обов'язків.

Крім того, на час подання звітів до податкової інспекції за спірний період ОСОБА_3 був настоятелем храму, особою, яка особисто відповідала за правильність звітів, які подавалися до податкової інспекції і міг свої доходи, показати,як заробітну плату

При таких обставинах, суд вважає, що оскільки ОСОБА_3 трудові функції, в розумінні законодавства про працю не виконував, перебував в юрисдикції правлячого архієрея, який за поведінку, що не відповідає моральним, християнським і священним чеснотам і діям, був звільнений з посади, в задоволенні позову про встановлення факту перебування позивача у трудових відносинах та стягнення заробітної плати, слід відмовити.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд також бере до уваги ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 22.04.2015р. по справі № 310/6531/14-ц, в якій було встановлено, що між Релігійною громадою Української Православної Церкви при храмі на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 «ОСОБА_3 не надав доказів, що він, будучи священнослужителем, перебував у трудових правовідносинах з релігійною організацією з дотриманням вимог, визначених ст.25 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації». Натомість, наявні в матеріалах справи докази свідчать, що ОСОБА_3 перебував в юрисдикції Єпархіального архієрея, який з урахуванням Апостольських правил, які є частиною церковного законодавства, звільнив ОСОБА_3 від обов'язків настоятеля храму та віддав під заборону в священнослужінні»

У відповідності до ч.З ст. 61 Цивільно-процесуального кодексу України не підлягають доказуванню обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ.

На підставі ст.ст. 47, 49, 116 КЗпП України та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Релігійної громади Української православної церкви при храмі на імя ОСОБА_4 про встановлення факту перебування у трудових відносинах з 07.12.2010 року по 14.02.2013 року та стягнення заробітної плати, - відмовити. Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: