Справа № 307/3347/16-ц
Провадження № 2/307/313/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М. , при секретарі Цех Г.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем і від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на її утриманні і вихованні, а відповідач не надає регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини. Вона ж матеріально не забезпечена , ніде не працює, веде догляд за дитиною, проживає в будинку бабусі і перебуває на утриманні батьків. Відповідач є молодим за віком, фізично здоровий, інших утриманців немає, матеріально забезпечений, неофіційно займається торгівлею на ринку, має у власності будинок, який перереєстровано на батька відповідача, має у власності три автомобілі , на яких їздить по дорученню. А тому, вважає, що він спроможний і зобовязаний сплачувати аліменти. Та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісячно на утримання дитини.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини. Заперечення відповідача вважає неправдивими і просить позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що він матеріально не забезпечений, власного житла і постійного місця роботи немає, підприємницькою діяльністю не займається, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, проживає за рахунок тимчасових заробітків, яких йому вистачає на їжу і предмети першої необхідності. Крім цього він фактично здійснює догляд за батьком, який є інвалідом. Сама ж позивачка є матеріально забезпеченою, має у користуванні два автомобілі, які використовує для здійснення підприємницької діяльності, а також разом з матірю мають продуктовий магазин. Спроможний сплачувати аліменти у сумі не більше 500 гривень

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено , що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком в свідоцтві про народження якої значиться відповідач ОСОБА_2, а мати позивачка ОСОБА_1(а.с.4-7, 23).

Неповнолітня перебуває на утриманні і вихованні у позивачки ОСОБА_1, що стверджується даними акту обстеження матеріально-побутових умов позивачки та довідкою виконкому Колодненської сільської ради від 19.09.2016 року за №920( а.с.36, 37).

Відповідач постійного місця роботи немає і має тимчасові заробітки, що підтвердили в судовому засіданні сторони.

Згідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідач в добровільному порядку регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає , що стверджується заявою позивачки.

Враховуючи наведене , суд вважає , що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів.

У відповідності до ст. 184 ч.1 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий дохід , суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів на утримання дітей , суд враховує майновий стан сторін , працездатний вік відповідача , відсутність у нього постійного місця праці , де заробіток його носить нерегулярний /мінливий/ характер та відсутність у нього інших утриманців( а.с.24-37). А тому , із урахуванням середньомісячної заробітної плати по району та розміру прожиткового мінімуму на дитину, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1000 гривень щомісячно на утримання дитини, так як виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, постійного зростання цін на споживчі товари і послуги, така сума з урахуванням доходів відповідача є найбільш наближено достатньою для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

При цьому, оскільки позов предявлено 29.11.2016 року, то в силу ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі ст.. 367 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 11 , 60 , 213-215 , 367 ЦПК України , ст.ст. 180 , 184 СК України , суд ,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 України на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 1000 гривень щомісячно починаючи з 29 листопада 2016 року і до її повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету 640 гривень судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий : М.М.Розман