Справа № 661/2250/16-ц
Провадження № 2/661/37/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року м. Нова Каховка

Новокаховського міського суду Херсонської області

Суддя - Ведяшкіна Ю.В.,

секретар судового засідання - Артеменко А.П.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном.

У відкритому судовому засіданні брали участь:

представник позивача - ОСОБА_3

відповідач - ОСОБА_2

представник відповідача - ОСОБА_4,

у с т а н о в и в:

04.08.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, а пізніше із заявою про уточнення позовних вимог, в яких просила суд: зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні належним їй на праві власності майном, а саме 1/2 часткою будинку АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкод щодо відновлення електропостачання від спільного електролічильника до частини будинку належної їй до розробки та узгодження проекту; зобов'язати надати безперешкодний доступ до земельної ділянки загального користування за адресою: АДРЕСА_1, шляхом встановлення вхідної хвіртки на паркані; зобов'язати знести або зменшити у розмірах ганок, який би не перешкоджав для проїзду інвалідного візку; стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 2280 грн., витрати на правову допомоги 4000 грн., моральну шкоду в розмірі 25000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1, а інша 1/2 частина зазначеного будинку належить відповідачці ОСОБА_2 21 листопада 2012 року рішенням суду виділено в натурі зазначенні частки співвласників, при цьому в загальному користуванні залишено горище, приміщення призначене для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування власників житлового будинку, надвірні споруди. Виділено кожному із співвласників в особисте користування по 228,50 кв.м., земельної ділянки та залишено в загальному користуванні 34,0 кв.м. земельної ділянки, визначено межі земельної ділянки загального користування. Однак, вона не може потрапити на земельну ділянку та до будинку, оскільки відповідач весною 2014 року знесла дерев'яний паркан та встановила капітальний паркан, чим перекрила вхід на земельну ділянку загального користування, а в серпні 2013 року відповідачка відключила належну їй на праві власності частину спірної будівлі від електромережі, оскільки електролічильник знаходиться на її частині будинку. Відмовилась разом проводити ремонтні роботи спірної будівлі, на які позивачкою витрачено 1000 грн. - за частково проведенні роботи, які були не закінченні із-за відсутності електропостачання, та 1280 грн. - витрати на матеріали. В наслідок чого позивачка тривалий час зазнає душевні страждання у зв'язку з неможливістю користуватись та проживати в належній їй частини будинку, тому вона проживає в квартирі на другому поверсі та не виходить з неї, оскільки є інвалідом 1 групи, що завдає їй моральної шкоди, яку вона оцінює в 25000 грн. У зв'язку з неможливістю вирішення спору в добровільному порядку вимушена звернутись до суду із зазначеним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити із зазначених підстав.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що рішенням Новокаховського міського суду від 21.11.2012 року їх обох було зобов'язано провести конкретні роботи з переобладнання спірного будинку з метою ізолювання належних їм часток одна від одної, у зв'язку з чим нею на її частині було закладено цеглою дверний отвір, а позивачкою віконний отвір на її частці був переобладнаний під вхідні двері, тобто вона вважає, що кожна з них виконала своє зобов'язання за рішенням суду, тому вона не вбачає підстав для відшкодування позивачці матеріальної шкоди з понесених нею витрат на зазначене переобладнання будинку. Пізніше за її заявкою працівниками "Обленерго" був замінений електролічильник, але ні позивачка ні працівники "Обленерго" не зверталися до неї з приводу надання доступу до електромережі з метою встановлення лічильника чи проведення в частину позивачки електропостачання. Також нею частково був встановлений капітальний паркан, але він не перешкоджає позивачці потрапити на земельну ділянку, оскільки існують капітальні ворота з хвірткою, які замкнені на замок, але позивачка жодного разу не зверталася за ключем від цього замку, та крім того існує що одна хвіртка, яка не замикається на замок. Також на її частці існує ганок, який був побудований ще їх батьками, відстань від якого до паркану, на її думку, є достатньою для проїзду на інвалідному візку, але позивачка жодного разу не відвідувала спірний будинок та не виявляла бажання там проживати, а вона зі свого боку не чинить жодних дій, які б чинили позивачці перешкоди в користуванні спірним майном, тому вона не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала посилаючись на їх необґрунтованість, та безпідставність, тому просила відмовити в задоволенні позову.

Суд заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

При вирішенні зазначеного спору, застосуванню підлягають такі правові норми, а саме: ч. 1 ст. 328 ЦК України, відповідно до якої, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; ч. 1 ст. 316 ЦК України, відповідно до якої, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; ч. 1 ст. 317 ЦК України, відповідно до якої, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; ч. 1, 3 ст. 317 ЦК України, відповідно до якої, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав; ст. 391 ЦК України, відповідно до якої, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном; ч. 4 ст. 334 ЦК України, відповідно до якої, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону; ч. 1, 3 ст. 106 ЗК України, відповідно до якої, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними.

Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого 25 лютого 2010 року ОСОБА_1, та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частині житлового будинку № АДРЕСА_1, Херсонської області, якими було здійснено державну реєстрацію прав на зазначене нерухоме майно 11 березня 2010 року.

21 листопада 2012 року рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на будинок АДРЕСА_1 Новокаховської міськради Херсонської області припинено, кожному із співвласників виділено в натурі відокремлені частки будинку та земельної ділянки. При цьому, на підставі зазначеного рішення суду тільки ОСОБА_2 здійснила державну реєстрацію свого права на виділену їй відокремлену частину спірного будинку. На день розгляду зазначеної справи в суді зазначені об'єкти нерухомості мають окремі поштові адреси, що сторонами не оспорюється.

Крім того, рішенням суду від 21.11.2012 року зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 провести за адресою: м. Таврійськ м. Нова Каховка Херсонської області наступні переобладнання: в житловому будинку - демонтаж віконного блоку в стіні із відбивкою штукатурки у відкосах, розбирання кладки під вікном для дверного отвору, закладення цеглою частини віконного отвору, влаштування залізобетонної перемички, влаштування дверного блоку нового входу, закладення цеглою дверного отвору, покращення штукатурки закладених отворів, влаштування вхідних воріт.

До постановлення вищенаведеного рішення суду, судом призначалась будівельно - технічна експертиза, згідно висновку № 33 від 19 вересня 2012 року якої, необхідне забезпечення кожної частини житлового будинку санітарно-технічними інженерними пристроями, до складу яких входять лінії електрозабезпечення, водопроводу, каналізації, які до розробки та узгодження проекту залишаються в загальному користуванні обох співвласників.

Відповідно до листа ПАТ «ЕК Херсонобленерго» в особі Новокаховського РЕЗ і ЕМ від 14 жовтня 2010 року житловий будинок АДРЕСА_1 відключено від електропостачання.

18 квітня 2013 року за адресою: АДРЕСА_1 за заявою ОСОБА_2 проведено заміну лічильника, про що складено відповідний акт.

03 липня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області з заявою про усунення перешкод в користуванні належним їй майном, оскільки, як вона зазначає, ОСОБА_2 відключила належну їй частину будинку від електропостачання, при розгляді якої Новокаховським ВП ГУНП в Херсонській області їй рекомендовано, для вирішення зазначеного питання, звернутись до РЕС м. Нова Каховка.

Згідно відповіді ПАТ «ЕК Херсонобеленерго» в особі Новокаховського РЕЗ і ЕМ від 31 січня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до Новокаховського РЕЗ і ЕМ із заявами про переукладання договору про користування електроенергією не звертались, яке є безкоштовним, тоді як укладання таких договорів є обов'язковою умовою для користування електричною енергією. Крім того, заяви ОСОБА_1 з приводу розподілу особового рахунку та встановлення електролічильника на належній їй 1/2 частині житлового будинку не надходило.

Згідно відповіді ПАТ «ЕК Херсонобеленерго» в особі Новокаховського РЕЗ і ЕМ від 21 березня 2017 року на сьогоднішній день будинок АДРЕСА_1 до електропостачання не підключений. По особовому рахунку існує заборгованість за несплачену електроенергію в сумі 111 грн. 32 коп. Та за зазначеною адресою встановлено один електролічильник типу СО-ЭА10Д, заводський номер 0085210, інвентарний номер 692403. Інших приладів обліку електроенергії Новокаховським РЕЗ і ЕМ за даною адресою не встановлювалось.

Відповідно до п. 3 Правил користування електричною енергією для населення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 р. (надалі Правила) споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником.

Відповідно до аб. 6 п. 6 Правил з новим власником (користувачем) об'єкта, зокрема якщо новий об'єкт утворився в результаті розділення об'єкта побутового споживача, укладається новий договір в установленому цими Правилами порядку.

Відповідно до п. 8 Правил послуги з облаштування електроустановки вузлом обліку побутовому споживачу надаються електророзподільним підприємством відповідно до укладеного договору про приєднання до електричних мереж або відповідно до укладеного договору про виконання додаткових робіт (послуг).

Надання побутовому споживачеві замовлених ним послуг з облаштування або реконструкції вузла обліку електричної енергії здійснюється за рахунок побутового споживача.

У разі розділення обліку електричної енергії оплата послуг облаштування вузла (вузлів) обліку електричної енергії здійснюється за рахунок осіб, з ініціативи яких проводиться відповідне розділення.

Отже, з наданих сторонами доказів вбачається, що судовим рішенням кожній із сторін виділено в користування відокремлену частину спірного житлового будинку, але позивачкою в порушення вимог чинного законодавства до теперішнього часу не проведено державну реєстрацію своїх прав на вказане нерухоме майно. В спірному будинку ні позивачка ні відповідачка фактично не проживають. Судовим рішенням встановлено, що лінії електрозабезпечення до розробки та узгодження проекту залишаються в загальному користуванні обох співвласників. На теперішній час жодна із сторін не уклала договір з енергопостачальною компанією на постачання електричної енергії, такий договір був укладений попереднім власником та на момент постановлення судового рішення від 21.11.2012 року електропостачання в спірному будинку було відсутнє та існував борг з використаної електричної енергії. За заявою відповідачки на її частині був встановлений електролічильник та її частина будинку підключена до електромережі та саме на її частині знаходиться лінія електрозабезпечення. Разом з цим, позивачем не доведено перед судом належними та допустимими доказами, що нею, як власником, вживались заходи з метою відновлення електропостачання до належної їй частини спірного будинку, натомість, в матеріалах справи наявні докази з яких вбачається, що позивачка у відповідності до наведених норм чинного законодавства, враховуючи існуючий порядок користування електричною енергією для населення, не зверталася до відповідної енергопостачальної компанії із заявою про відновлення електропостачання, яке було відключене ще в 2010 році, не зверталася із заявою про розподіл особового рахунку або про переукладання договору, про встановлення приладу обліку електричної енергії, а сам по собі факт відсутності в належному їй житловому будинку електропостачання та факт наявності електропостачання у частині будинку, належного відповідачці, не може свідчити про наявність перешкод з боку відповідача, оскільки для відновлення електропостачання необхідні дії перш за все самої позивачки, які нею не вчинялися та представником якої в судовому засіданні не оспорювався той факт, що для відновлення електропостачання в її частці будинку необхідно встановлення спеціального приладу, який не існував при попередніх власниках та який може бути встановлений тільки за її заявою та тільки працівниками енергопостачальної компанії. При цьому доказів на підтвердження факту вчинення відповідачкою перешкод в користуванні лінією електрозабезпечення, суду позивачем не надано, а посилання представника позивача на висновок дільничного інспектора міліції від 07.07.2014 року, яким встановлено, що в серпні 2013 року ОСОБА_2 відключила електромережу від другої половини будинку, яка належить ОСОБА_1, як на належний доказ заявлених позовних вимог, суд до уваги не приймає, оскільки наведені у висновку обставини спростовані вище перерахованими доказами, отже позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Що стосується позовних вимог про зобов'язання надати безперешкодний доступ до земельної ділянки загального користування за адресою: АДРЕСА_1, шляхом встановлення вхідної хвіртки на паркані, то вони задоволенню не підлягають, оскільки з наданих позивачем доказів, а саме фотокарток доданих до акту від 18.05.2016 року, складеного з ініціативи позивача, вбачається, що відповідачкою встановлений капітальний паркан тільки на фасадній межі огорожі спірного житлового будинку, та ще попереднім власником були встановлені капітальні ворота з хвірткою, які наявні до теперішнього часу, при цьому позивачка не заявляє про те, що відповідач відмовила їй в наданні ключів від замку на вказаних воротах та хвіртки; з фотокарток також вбачається, що частина паркану відсутня, а згідно пояснень свідків, які були допитані судом за клопотанням позивача та які були присутні при складенні зазначеного акту, на огорожі також існує інша хвіртка, яка не замикається на замок (існування якої також вбачається з договору від 29 квітня 2013 року, укладеного позивачкою на встановлення, в тому числі, хвіртки), та під час складення акту вони безперешкодно потрапили на подвірря спірного житлового будинку у відсутність відповідачки.

Позовні вимоги про зобов'язання знести або зменшити у розмірах ганок, який би не перешкоджав для проїзду інвалідного візку, задоволенню не підлягають, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ганок про який заявлено позивачкою був побудований попередніми власниками та відповідачка його не перебудовувала. При цьому позивачкою не зазначено розміри її інвалідного візка, відстань між зазначеним ганком та парканом та відповідно на скільки треба зменшити розмір ганку, що позбавляє суд можливості дати належну оцінку зазначеним позовним вимогам. При цьому з наданих позивачем фотокарток, доданих до акту від 18.05.2016 року вбачається, що відстань між ганком та парканом є значною, тобто позивачем не доведено належними доказами вказані позовні вимоги.

Позовні вимоги про стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 2280 грн., задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; як вбачається з матеріалів справи позивачем не доведено, що їй завдано таку шкоду в розмірі 2280 грн., оскільки з наданого нею договору від 29 квітня 2013 року, вбачається, що нею укладено договір про проведення будівельно-демонтажних робі а саме: встановлення дверного отвору на половині замовника, монтаж дверного блоку, встановлення ганку навісу, встановлення сходинок, встановлення хвіртки, частковий ремонт даху, які не були виконані в повному обсязі. На виконання яких нею частково сплачено 1000 грн., та витрачено на матеріали для проведення зазначених робіт в загальному розмірі 1280 грн., тобто зазначений договір свідчить про понесення нею витрат на проведення вказаних робіт, разом з цим позивачем не доведено належними доказами, які саме з перерахованих робіт були виконані фактично, не доведено, що вказані роботи повинна була виконати відповідачка та що саме вона, є особою, яка завдала позивачці таку шкоду.

Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, яку позивачка оцінює в розмірі 25000 грн., суд враховуючи, що відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, проте такої вини відповідача не встановлено, оскільки з матеріалів справи не вбачається намагання позивача вселитись в належну їй частину спірного житлового будинку, та не встановлено що відповідач чинить будь - які дії з метою створення перешкод позивачці в користуванні спірним нерухомим майном. Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач має інвалідність з 1999 року, та з фотокарток, наданих позивачем, можна зробити висновок, що належне їй житлове приміщення не придатне для проживання не тільки у зв'язку з відсутністю електропостачання, а потребує від власника проведення значних ремонтних робіт для приведення його у стан, необхідний для проживання, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

При цьому акт, складений 18.05.2016 року, та наданий позивачем як доказ створення відповідачкою перешкод, згідно якого на фасадній межі спірної земельної ділянки збудована капітальна огорода з профнастілу, в наслідок чого перекрито вхід ОСОБА_1 на земельну ділянку загального користування; наявні вхідні ворота зачинені ланцюгом та навісним замком; ганок біля вхідних дверей в частині будинку ОСОБА_2, який знаходиться на земельній ділянці загального користування та через свої розміри заважає потрапити на частину будинку ОСОБА_1, суд не приймає до уваги як належний доказ, оскільки наведені в ньому відомості спростовані під час судового розгляду справи, в більшості своїй іншими доказами, наданими позивачем, а саме фотокартками, договором від 29 квітня 2013 року та показаннями свідків з боку позивача: ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6, а наведені в ньому відомості щодо ганку не містять конкретних даних такої перешкоди.

За таких підстав, оскільки в задоволені зазначених позовних вимог відмовлено, враховуючи, вимоги ст. 88 ЦПК України позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат також задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись 10,11, 60, 88, 212-215, 223 ЦПК України, суд, - в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя Ю. В. Ведяшкіна