Справа № 544/1340/16-ц
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 лютого 2017 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря Ралець О.С,

представника позивача ОСОБА_1,

у відкритому судовому засіданні, у залі суду м.Пирятин, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Вікторійська сільська рада Пирятинського району Полтавської області, про визначення ідеальних часток в праві спільної сумісної власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її матір ОСОБА_4. Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається з квартири за адресою: АДРЕСА_3. Вказана квартира на праві спільної сумісної власності без визначення часток належить померлій ОСОБА_4, їй - ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_3 Вона, як єдина спадкоємиця, звернулася до Пирятинської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в результаті чого була заведена спадкова справа до майна померлої ОСОБА_4 Однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкова частка у даній квартирі не визначена, укласти договір про визначення часток між всіма співвласниками неможливо, так як одна із співвласників померла. Враховуючи вищевикладене, позивач просить визнати за нею частку у спільній сумісній власності в розмірі 2/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 а також визнати за ОСОБА_3, частку у спільній сумісній власності в розмірі 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, додатково пояснила, що за життя ОСОБА_4 необхідності у визначенні часток у спільній сумісній власності на дану квартиру не виникало, спору про розмір належних співласникам часток не було. Дії нотаріуса, що стосуються відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, не оскаржувалися.

Відповідач в судове засідання не з'явився, проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив розглянути справу у його відсутність, про що надав до суду письмову заяву.

Представник третьої особи Вікторійської сільської ради просив розглянути справу без його участі. При вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши письмові матеріали справи в їхній сукупності, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 вересня 1995 року, виданого органом приватизації при Акціонерному товаристві «Пирятинська птахофабрика», квартира, що знаходиться за адресою с. Вікторія була приватизована ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності (а.с.14).

19 вересня 1995 року на вказану квартиру був виготовлений технічний паспорт з якого вбачається, що надана квартира площею 52.3 кв. м., житловою площею 29 кв. м., знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-13).

Згідно довідки, виданої виконкомом Вікторійської сільської ради Пирятинського району №141 від 17 квітня 2001 року, рішенням виконкому Вікторійської сільської ради АДРЕСА_2 перейменована на АДРЕСА_2

Відповідно до рішення Вікторійської сільської ради від 01 лютого 2016 року АДРЕСА_2 була перейменована на АДРЕСА_2

Згідно довідки КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 275 від 27 вересня 2016 року, вказана квартира №3 зареєстрована в реєстровій книзі №1, реєстровий № 314, за ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності на житло (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с.19).

Донька померлої, що підтверджено її свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.17-18), звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої матері, у зв'язку з чим була заведена спадкова справа №163/2016, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкова частка вищевказаної квартири не визначена (а.с.16).

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Статтею 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Стаття 369 ЦК України закріплює, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

У роз'ясненнях, що містяться в п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року зазначено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Відповідно до п.4.21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюста України №296/5 від 22.02.2012, при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з'ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на -1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Якщо спадкоємців декілька, то кожному із них видається окреме свідоцтво про право на спадщину із зазначенням його частки. Свідоцтво про право на спадщину оформляється в двох примірниках, один з яких залишається в матеріалах спадкової справи.

Аналіз вищевказаних норм права свідчить про те, що законом передбачений позасудовий (нотаріальний) порядок оформлення права на спадщину у разі смерті співвласника приватизованої квартири. Такі справи підлягають судовому розгляду лише у площині оскарження безпідставної відмови нотаріуса у видачі правовстановлюючого документа.

Крім того з матеріалів справи убачається, що при житті спадкоємиці ОСОБА_4 співвласники не укладали договору про визначення їх часток у спільній сумісній власності, спору з цього приводу у них не було, таким чином їх частки у праві спільної сумісної власності є рівними.

З урахуванням викладеного суд уважає, що нотаріус безпідставно відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що видати свідоцтво про право на спадщину немає правових підстав, тому що спадкова частка вищевказаної квартири не визначена. До такого висновку суд прийшов виходячи з того, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця у спільній сумісній власності. Тому суд зазначає, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, обрав невірний спосіб захисту, оскільки в даному випадку права спадкоємця підлягають судовому захисту лише у площині оскарження безпідставної відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Підсумовуючи зазначене вище суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з указаних підстав.

Керуючись ст.ст. 5-11, 59-60, 212-215, 292 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Вікторійська сільська рада Пирятинського району Полтавської області, про визначення ідеальних часток в праві спільної сумісної власності - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. В. Нагорна