У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

номер провадження 4-с/331/19/2017

номер справи 2-564/10

27 березня 2017 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Світлицької В.М., при секретарі Богач А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1

В обґрунтування скарги зазначено, що на виконанні у відділу примусового виконання рішень управляння державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області знаходилось виконавче провадження № 51166965 з примусового виконання виконавчого листа № 2-564/2010, виданого 06.04.2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» (стягувача замінено на ТОВ «ОТП Факторинг Україна») заборгованості за кредитним договором 3 197 328, 81 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1820,00 грн.

07.12.2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було отримано лист ДВС від 01.12.2016 року № 21748-1-034 щодо авансування витрат на проведення експертної оцінки описаного та арештованого майна житлового будинку, нежитлового приміщення площею 395,5 кв.м., нежитлового приміщення площею 632,5 кв.м., нежитлового приміщення площею 3 171,80 кв.м. та сіна у загальній сумі 28 000,00 грн.

16.12.2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося з листом до державного виконавця щодо призначення іншого субєкта оціночної діяльності та з проханням зобовязати даного субєкта оціночної діяльності надати аргументацію ціни для визначення вартості арештованого майна щодо кожного описаного майно. При цьому, окремо зазначено, що від авансування витрат ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не відмовлялося.

16.01.2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було отримано лист ДВС від 27.12.2016 року № 22940-1-034 щодо авансування витрат на проведення експертної оцінки описаного та арештованого майна з тією ж вартістю 28 000 грн. з додатками рахунками та калькуляціями субєкта оціночної діяльності ОСОБА_5 щодо собівартості оціночних робіт з оцінки арештованого майна. Звернення стягувача щодо призначення іншого субєкта оціночної діяльності проведення оцінки арештованого майна було залишено без задоволення.

25.01.2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до ДВС з листом, у якому зазначило, що стягувач не відмовляється авансувати витрати на проведення виконавчих дій, але відповідно дійсних тарифів у сумі максимум 16 000,00 грн.

Проте, 01.02.2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було отримано постанову державного виконавця Смертіна О.С. про повернення виконавчого документу стягувачу від 24.01.2017 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з тим, що стягувач не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене ст.. 43 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вважає, що державним виконавцем було безпідставно повернуто виконавчий документ, оскільки стягувач не відмовлявся здійснити авансування витрат виконавчого провадження і мав намір сплати їх відповідно до дійсним тарифів.

На підставі вищевикладеного, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить суд визнати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 щодо повернення виконавчого листа № 2-564/2010, виданого 06.04.2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» (стягувача замінено на ТОВ «ОТП Факторинг Україна») заборгованості за кредитним договором 3 197 328, 81 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1820,00 грн. неправомірними; скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 № ВП 51166965 від 24.01.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу; зобовязати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 прийняти до виконання виконавчий документ, а саме: виконавчий лист № 2-564/2010, виданий 06.04.2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 С.Я. на користь ПАТ «ОТП Банк» (стягувача замінено на ТОВ «ОТП Факторинг Україна») заборгованості за кредитним договором 3 197 328, 81 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1820,00 грн.

У судове засідання представник скаржника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не зявився, але до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, доводи наведені в обґрунтування скарги підтримав, просив суд вимоги задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, дії якого оскаржуються не зявився, але до суду надійшла заява від державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_6 про відкладення розгляду справи, у звязку з прийняттям участі в іншому судовому засіданні в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя. Доказів, що підтверджують даний факт суду надано не було. Крім того, в матеріал справи містяться письмові заперечення державного виконавця Гостіщевої Т.М., з яких вбачається, що відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області заперечує проти даної скарги, вважає її необґрунтованою та недоведеною, оскільки стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій не здійснює авансування, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа, у звязку з чим просить суд відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

У судове засідання боржник ОСОБА_2 не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Заяв з проханням розглядати справу за його відсутності або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, взявши до уваги заяви сторін по справі, їх письмові заперечення та пояснення, приходить до наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у відділу примусового виконання рішень управляння державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області знаходилось виконавче провадження № 51166965 з примусового виконання виконавчого листа № 2-564/2010, 6/331/73/2016 виданого 06.04.2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» (стягувача замінено на ТОВ «ОТП Факторинг Україна») заборгованості за кредитним договором 3 197 328, 81 грн., судового збору в розмірі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн.

07.09.2016 року головним державним виконавцем згідно актів опису та арешту майна боржника ОСОБА_2 ВП № 51166965 було описано: житловий будинок № 93, що знаходиться за адресою: Запорізька обл., м. Гуляйполе, вул. Набережна, 93; нежитлове приміщення нитко прошивна дільниця, що знаходиться за адресою: Запорізька обл., м. Гуляйполе, вул. Шевченко, буд. 61-к загальною площею 359,5 кв.м., комплекс нерухоме майно майнового комплексу, що знаходиться за адресою: Запорізька обл., м. Гуляйполе, вул. Шевченко, буд. 61 загальною площею 3 171,8 кв.м. та рухоме майно, а саме: сіно у тюках розміром 60*80*30 у кількості 200 шт. та солома у тюках розміром 60*80*30 у кількості 120 шт., що належить ОСОБА_2

За попередніми домовленостями з субєктом оціночної діяльності субєктом господарювання ОСОБА_5 за послуги СОД СГ щодо визначення вартості арештованого майно необхідно буде сплатити 28 000,00 грн.

В звязку з чим, 01.12.2016 року в.о. начальника відділу примусового виконання рішень ОСОБА_7 на адресу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було направлено лист № 21748-1-034 щодо авансування витрат на проведення експертної оцінки в триденний строк з моменту отримання даного листа в розмірі 28 000 грн. (як зазначено у листі у відповідності до ст.. 42 Закону України «Про виконавче провадження») та попереджено про повернення виконавчого документу у разі перешкоджання виконавчим діям (у відповідності до п. 4 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

16.12.2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося з листом до державного виконавця щодо призначення іншого субєкта оціночної діяльності (при цьому, ТОВ ОТП «Факторинг Україна» повністю було зазначено реквізити іншого субєкта оціночної діяльності) та з проханням зобовязати даного субєкта оціночної діяльності надати аргументацію ціни за визначення вартості арештованого майна щодо кожного описаного майно. При цьому, окремо зазначено, що від авансування витрат ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не відмовлялося.

27.12.2016 року в.о. начальника відділу примусового виконання рішень ОСОБА_7 на адресу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було направлено лист № 22-940-1-034 щодо авансування витрат на проведення експертної оцінки по виконавчому провадженню № ВП № 51166965. Даний лист ідентичний за змістом листу в.о. начальника відділу примусового виконання рішень ОСОБА_7 № 21748-1-034 від 01.12.2016 року, окремо були додана калькуляція собівартості робіт з оцінки арештованого майна ОСОБА_2

Заява банку від 16.12.2016 року про призначення іншого субєкта оціночної діяльності було повністю проігнорована державним виконавцем.

25.01.2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до ДВС з листом, у якому зазначило, що стягувач не відмовляється авансувати витрати на проведення виконавчих дій, але відповідно дійсних тарифів у сумі максимум 16 000,00 грн.

Проте, 01.02.2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було отримано постанову державного виконавця Смертіна О.С. про повернення виконавчого документу стягувачу від 24.01.2017 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з тим, що стягувач не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене ст.. 43 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до ст.. ст.. 383, 386, 387 ЦПК України оскарженню підлягають рішення, дія або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення; скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до вимог ст.. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання.

У відповідності до ч. 1 ст. 43 Закону Україну «Про виконавче провадження» у разі якщо витрати на залучення до проведення виконавчих дій субєктів господарювання на платній основі, виготовлення технічної документації на майно, здійснення витрат на валюто обмінні фінансові операції та інших витрат, повязаних із перерахуванням коштів, перевищують суму сплаченого авансового внеску, стягувач зобовязаний додатково здійснити авансування таких витрат.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене ст.. 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення виконавчого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Так, судом встановлено, що державний виконавець попереджав банк про повернення йому виконавчого документу, у разі несплати авансування на проведення виконавчих дій в сумі 28 000,00 грн. листом № 21748-1-034 від 01.12.2016 року та листом № 22-940-1-034 від 27.12.2016 року. Проте, з листа банку від 16.12.2016 року чітко вбачається, що ТОВ ОТП «Факторинг Україна» не відмовляється від авансування витрат, а отже не перешкоджає проведенню виконавчих дій, а лише просить призначити іншого субєкта господарювання (дана заява банку не була розглянута державним виконавцем).

Окремо, слід зазначити що в листах державного виконавця № 21748-1-034 від 01.12.2016 року № 22-940-1-034 від 27.12.2016 року йде мова про здійснення авансування в триденний строк з моменту отримання цих листві з посиланням на ст.. 42 Закону України «Про виконавче провадження», хоча в даному законі в редакції, що діяла на момент складання даних листів жодного строку для здійснення авансування не передбачено.

Згідно ст.. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 № ВП 51166965 від 24.01.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу винесена передчасно, оскільки для проведення експертної оцінки описаного та арештованого майна необхідного було залучити іншого субєкта оціночної діяльності, а тому скарга в частині визнання неправомірними дії державного виконавця при винесення вищезазначеної постанови та її скасування підлягає задоволенню.

При цьому, скарга не може бути задоволена в повному обсязі.

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. При цьому суд не має права зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Вирішення питання про прийняття до виконання виконавчого документу відноситься до виключної компетенції державного виконавця, а тому саме: скасуванням постанови № ВП 51166965 від 24.01.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу вже належним чином відновлює порушені права стягувача.

За таких обставин, вимоги заявника підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.. ст.. 11, 37, 42, 43, 57 Закону України «Про виконавче провадження», ст.. ст.. 209, 210, 383 397 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 щодо повернення виконавчого листа № 2-564/2010, виданого 06.04.2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» (стягувача замінено на ТОВ «ОТП Факторинг Україна») заборгованості за кредитним договором 3 197 328, 81 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1820,00 грн. неправомірними.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 Сергійовича ВП № 51166965 від 24.01.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу.

В іншій частині скарги відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.М.Світлицька