Справа №591/1860/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Грищенко О. В.
Номер провадження 22-ц/788/269/17 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі: головуючого- Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І. ,

з участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22 грудня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа : Третя Сумська державна нотаріальна контора Сумської області про визнання шлюбу недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до Зарічного районного суду м. Суми з даним позовом, в якому просила визнати недійсним шлюб укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її рідний брат - ОСОБА_6 Після його смерті, позивачка дізналася, що 08 травня 2015 року брат уклав шлюб з відповідачкою. Вважає цей шлюб таким, що підлягає визнанню недійсним внаслідок його фіктивності, оскільки шлюб укладався без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення позову.

При цьому вказує, що підставою для визнання шлюбу недійсним є його фіктивність, тобто відсутність наміру сторін на дійсне укладення шлюбу та виникнення взаємних прав та обов'язків подружжя. Вважає, що шлюб був укладений відповідачкою з метою отримання у спадщину житлового будинку за відсутності у ОСОБА_6 інших спадкоємців першої черги.

Окрім того, на думку апелянта, суд безпідставно відмовив у проведенні почеркознавчої експертизи підписів ОСОБА_6 у заяві про реєстрацію шлюбу та актовому записі, так як лише автентичність підписів ОСОБА_6 у цих документах надасть змогу з'ясувати дійсну волю померлого на укладення шлюбу.

Заслухавши пояснення апелянта, який підтримав доводи своєї скарги, заперечення відповідачки та її представника проти задоволення скарги, пояснення свідка ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як передбачено ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено передбачених законом підстав для визнання шлюбу недійсним. Зокрема, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 при укладенні шлюбу не мали для цього перешкод, визначених законом, зареєстрували шлюб у відповідному державному органі, мали намір створити сім'ю та після реєстрації шлюбу проживали як подружжя, набули взаємних прав та обов'язків подружжя.

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють правовідносини у сфері сімейного законодавства щодо порядку укладення шлюбу та визнання його недійсним.

За теоретичним визначенням, шлюб - це добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, спрямований на створення сім'ї, зареєстрований у встановленому порядку з дотриманням вимог закону, і такий, що породжує у них особисті та майнові права й обов'язки подружжя. Умовою дійсності шлюбу є наявність взаємної згоди осіб, які беруть шлюб, воля яких повинна бути спрямована на створення сім'ї.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 СК України, на які посилається позивач, обґрунтовуючи позов, шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя " передбачено, що за рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності ( ст. 40 СК ).

Зі змісту шлюбно-сімейних правовідносин, поняття шлюбу, а також положень СК України та зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім'ю чи про його відсутність.

Як встановлено судом першої інстанції та як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 перебував у шлюбі з ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відповідачка з 2011 року по день смерті ОСОБА_9 допомагала здійснювати за нею догляд, як за тяжкохворою особою.

Після смерті ОСОБА_9 відповідачка залишилася проживати разом із ОСОБА_6, на прохання останнього.

08.05.2015 року в Ковпаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського МУЮ, за актовим записом №309 між відповідачкою та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та актовим записом про шлюб.

Спільна заява про реєстрацію шлюбу була подана нареченими 19.03.2015 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 помер.

При допиті в судовому засіданні свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 судом встановлено, що відповідачка дійсно тривалий час до укладення шлюбу була знайома із ОСОБА_6 Спочатку відповідачка, як няня, доглядала за хворою першою дружиною ОСОБА_6, а після її смерті залишилася проживати разом з ним. Вони разом обробляли город. Цим свідкам також відомо про укладення шлюбу між ОСОБА_6 та відповідачкою.

Із матеріалів справи вбачається, що зазначені свідки, хоча і проживали поруч з ОСОБА_6, проте достеменно характер його стосунків з відповідачкою не знали.

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 суду пояснили, що ОСОБА_6 пропонував відповідачці укласти шлюб, але вона спочатку відмовлялася. ОСОБА_6 просив, щоб свідки її умовили. 08 травня 2015 року шлюб було укладено. Деяких свідків запросили і на весільну вечерю вдома у ОСОБА_6 Відносини між подружжям були добрими.

Такі показання свідків апелянт у передбачений законом спосіб не спростував.

Не спростована позиція відповідача і шляхом допиту в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_8 Останній, зокрема, пояснив, що являється родичем померлого ОСОБА_6 та понад 10 років проживав у його будинку, надавав посильну допомогу.

Між тим, як свідку, так і позивачці ОСОБА_6 не вважав за потрібне повідомляти про наміри та, у подальшому, і про укладення шлюбу з відповідачкою.

Свідок ОСОБА_8 пояснив також, що стан здоров'я ОСОБА_6 майже до самої смерті був задовільний, він сам себе обслуговував та розумів значення своїх дій.

Судом встановлено, що заява про державну реєстрацію шлюбу була подана ОСОБА_6 19.03.2015 року, а реєстрація шлюбу відбулася майже через 2 місяці - 08.05.2015 року ( а.с. 88-93 ). Таким чином, ОСОБА_6 мав достатньо часу для прийняття виваженого рішення щодо укладення нового шлюбу з відповідачкою.

Свідок ОСОБА_8 також пояснив, що ОСОБА_6 не звертався до нього або до правоохоронних органів зі скаргами на поведінку відповідачки, погрози, насильство, примушування до укладення шлюбу тощо. Такі обставини по справі також не встановлені.

За певних обставин, ОСОБА_6 мав можливість захистити свої права та інтереси у випадку, коли б вважав їх порушеними.

Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів визнає доводи апеляційної скарги щодо фіктивності шлюбу безпідставними, оскільки належних доказів на підтвердження своїх вимог щодо фіктивності шлюбу відповідно до ст. 40 СК України позивач суду не надав. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано керувався тим, що відповідачка та ОСОБА_6 уклали шлюб з метою створення сім'ї, за взаємною згодою та у відповідності до положень статей 21, 24 та 36 СК України.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду.

Зокрема, як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції було відхилено клопотання апелянта про призначення почеркознавчої експертизи підписів ОСОБА_6 у заяві про реєстрацію шлюбу та актовому записі. Представник позивача вважає, що у такий спосіб можна перевірити автентичність підписів ОСОБА_6 у цих документах та з'ясувати дійсну волю померлого на укладення шлюбу. Однак, вказані твердження не ґрунтуються на законі.

Як зазначалося вище, судом розглядався позов про визнання недійсним шлюбу з мотивів його фіктивності ( ч. 2 ст. 40 СК України ). Фіктивним може бути визнаний шлюб тільки за умови, якщо дії особи ( осіб ) щодо укладення шлюбу не мали на меті створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя.

Позовні вимоги ОСОБА_3 не змінювала у передбачений законом спосіб ( ст.ст. 11, 31, 119 ЦПК України ).

За змістом ч. 1 ст. 11 та ч. 1 ст. 303 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, перевірка автентичності підписів ОСОБА_6 у заяві про реєстрацію шлюбу та актовому записі виходить за межі заявлених позивачем вимог.

Зацікавлені особи не позбавлені процесуальної можливості у подальшому оспорювати укладений шлюб з інших підстав.

З огляду на вищевикладене, колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, упередженості судді при розгляді даної справи, які могли бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22 грудня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -