АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3692/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Батрин О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Білич І.М.

суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій І.В.

за участю: позивача ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Адвокатського об'єднання «Авер Лєкс», треті особи Київський коледж інформаційних систем та технологій КНЕУ, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про захист немайнових прав, персональних даних та заборону втручання у приватне життя.

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до АО «Авер Лєкс», треті особи Київський коледж інформаційних систем та технологій КНЕУ, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про захист немайнових прав, персональних даних та заборону втручання у приватне життя. Обгрунтовуючи свої вимоги тим, що з 1994 року вона працює у Київському коледжі інформаційних технологій КНЕУ. На адресу навчального закладу, де працює ОСОБА_3, надійшли адвокатські запити щодо її приватного життя та надання персональних даних з посиланням на наявність кримінальних проваджень. На вказані запити Київським коледжем інформаційних технологій КНЕУ були надані обґрунтовані відповіді від 22 квітня 2015 року, 18 березня 2016 року оскільки вона ні якого відношення до кримінальних проваджень немає, не є заявником, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, спеціалістом, експертом, свідком тощо. Незважаючи на це, у серпні 2016 року знову надійшов адвокатський запит. Направлення такого запиту позивач вважала фактичним зловживанням адвокатським об'єднанням своїми повноваженнями, не повагу законів України, свобод людини, здійснюючи втручання у приватне життя, намагаючись отримати інформацію, яка відношення до позивача немає, або за своєю природою розголошенню не підлягає.

З вищевикладених підстав позивач просила суд захистити її немайнові права, персональні дані шляхом заборони відповідачу АО «Авер Лєкс» втручатись у приватне життя особи та подавати адвокатські запити щодо особи, яка жодного відношення до кримінальних проваджень в якості заявника, цивільного позивача, цивільного відповідача, спеціаліста, експерта, свідка тощо не має.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року було відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач подала апеляційну скаргу де ставила питання щодо його скасування та постановлення нового про задоволення вимог у повному обсязі. Вказуючи при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Крім іншого у поданій скарзі вказувала, що інформацію, яку намагається отримати відповідач від позивача відноситься до інформації з обмеженим доступом, в тому числі є конфіденційною.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали подану апеляційну скаргу, просили суд її задовольнити.

Представник відповідача не визнала подану апеляційну скаргу, заперечувала проти її задоволення.

Треті особи по справі будучи повідомленими про розгляд справи в судове засідання не з'явилися. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до початку розгляду справи подали зави про розгляд справи за їх відсутності.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовної заяви суд першої інстанції виходи в з того, що згідно відповідей від 22 квітня 2015 року та 18 березня 2016 року Київського коледжу інформаційних систем та технологій КНЕУ, де працює позивач, запитувану інформацію відповідачу - адвокатському об'єднанню не було надано з посиланням на положення ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних», а саме відсутність згоди ОСОБА_3

Отже інформація про позивача не була поширена. Таким чином, на думку суду, направлення запитів адвокатського об'єднання не є порушенням положень Конституції України, Законів України «Про захист персональних даних», «Про інформацію» та відповідає положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», оскільки адвокатське об'єднання не здійснювало та не здійснює втручання у приватне життя позивача, інформація запитувалась з метою належного захисту та представництва інтересів клієнта адвокатського об'єднання - ОСОБА_7 у кримінальних провадженнях та з метою належного розгляду цивільної справи. Заборона адвокатському об'єднанню подавати адвокатські запити щодо особи, про що просить позивач, є нічим іншим як втручанням і перешкоджанням у здійсненні адвокатської діяльності, що забороняється згідно зі ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Крім того, відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатські запити можуть направлятися не лише до осіб, які мають певний процесуальний статус у кримінальному провадженні.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Так судом при розгляді справи встановлено, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_9, котрий є сином позивача, мав місце спір щодо визначення місця проживання дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_12, котрий розглядався Святошинським районним судом м. Києва, справа № 759/387/15-ц, де позивачем ОСОБА_13 як третьою особою із самостійними вимогами на предмет спору було подано позовну заяву щодо усунення перешкод у спілкуванні з онуками - дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_9

Адвокатським об'єднанням «Авер Лєкс» на підставі договору про надання правової допомоги № 160 від 30.07.2014 здійснюється захист, представництво та надання інших видів правової допомоги ОСОБА_7 (клієнт)

Крім того, органами досудового розслідування здійснюються досудове розслідування у кримінальних провадженнях:

№ 0003600 за ч. 3 ст. 191 КК України, № 0010965 за ч. 1 ст. 129 КК України, № 0008481 за ч. 1, 3, 4 ст. 358 КК України; № 0004900.

Під час надання правової допомоги ОСОБА_7 адвокатами Адвокатського об'єднання «Авер Лєкс» відповідно до ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» направлялись адвокатські запити до позивача ОСОБА_3 та третьої особи: Київський коледж інформаційних систем та технологій КНЕУ, з метою отримання відомостей, зокрема, про факти, які можуть бути використані як докази у згаданих справах клієнта, а також, для забезпечення ефективного здійснення захисту та представництва прав і законних інтересів клієнта.

За Цивільним кодексом України зміст права на недоторканність особистого і сімейного життя як одного з видів особистого немайнового права полягає в тому, що фізична особа вільно, на власний розсуд визначає свою поведінку у сфері свого приватного життя і можливість ознайомлення з ним інших осіб та має право на збереження у таємниці обставин свого особистого життя (статті 270, 271, 301 ЦК України).

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Згідно з вказаною нормою не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження.

Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою. Законом може бути заборонено віднесення інших відомостей, що є персональними даними, до інформації з обмеженим доступом.

За порядком доступу інформація поділяється на відкриту та з обмеженим доступом (ч. 1 ст. 20 Закону України «Про інформацію»).

Відкритою є будь-яка інформація, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом (ч. 2 ст. 20 Закону України «Про інформацію»). Зокрема, відкритою є публічна інформація, крім випадків, встановлених законом, яка відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених законом (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом (ч. 1,2 ст. 21 Закону України «Про інформацію»).

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_3 ставила питання про захист її немайнових прав, персональних даних шляхом заборони відповідачу АО «Авер Лєкс» втручатись у приватне життя особи та подавати адвокатські запити щодо особи, яка жодного відношення до кримінальних проваджень в якості заявника, цивільного позивача, цивільного відповідача, спеціаліста, експерта, свідка тощо не має.

У той же час ч. 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України, встановлюються способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від суб'єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його правопорушення.

З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін ( предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою метеріального права, або може скористатися можливістю вибору між кількома способами захисту, якщо це не заборонено законом.

При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК щодо підстав виникнення цивільних прав і цивільних обов'язків, відповідно до яких цивільні права та обов'язки виникають із дій, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, проте які породжують цивільні права та обов'язки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на зазначені обставин не звернув уваги, розглянув позов виходячи з доказів що малися в матеріалах, надаючи їм правову оцінку, як таким що вже відбулися. В той час як вимоги позову вказували на необхідність постановлення судового рішення щодо захисту порушених прав позивача на майбутнє - заборони відповідачу АО «Авер Лєкс» втручатись у приватне життя особи та подавати адвокатські запити.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового за правилами ст. 309 ЦПК України про відмову позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог, але з інших правових підстав.

Покладення обов'язку припинити дію, яка порушує право, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу можливе щодо триваючого правопорушення, вчиненого іншою особою, яким створюються перешкоди в здійсненні суб'єктивного права.

За ст. 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не є ефективним способом захисту, оскільки він не може сприяти відновленню порушеного права у разі такого порушення.

Так як згідно з п. 1, 3, 7, 11 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання адвокатської допомоги. Тобто адвокати при здійсненні своїх повноважень наділяються спеціальними правами при здійсненні професійної діяльності, зокрема, і правом звернення з адвокатським запитом.

Відтак, заборона адвокатському об'єднанню здійснювати направлення адвокатських запитів не передбачена діючими нормами законодавства. У той же час, правомірність їх направлення і дотримання у зв'язку з цим адвокатським об'єднанням положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Конституції України, Законів України «Про захист персональних даних», «Про інформацію» може бути предметом судового розгляду. Однак, позивачем при зверненні до суду такі вимоги заявлені не були.

Враховуючи, що у відповідності до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб що беруть участь у справі і саме особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, колегія суддів вважає, що правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 309, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року скасувати та постановити нове, за яким;

ОСОБА_3 відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржено в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: