Номер провадження 2/289/262/17
Справа № 289/86/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2017 м .Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого Свінцицький Л. В.

при секретарі Прокопчук А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Радомишльського районного суду Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ставецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому зазначив, що 05.08.2001 року помер її батько - ОСОБА_2. Ще при житті він отримав Сертифікат на право на земельну частку (пай) в ПКСП яка розташована на території Ленінської (нині с.Ставки) сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Також при житті батько склав заповіт яким заповів позивачу все своє майно. Прийняти спадщину вона не може, оскільки в Сертифікаті не вказана дата його видачі, тому змушена звернутись до суду.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надіслали до суду заяви в яких просять слухати справу без їх участі .

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, у судовому засіданні встановлено, що батько позивача-Петрушевський М.В. в 1997 році отримав Сертифікат на право на земельну частку (пай) яка розташована на території Ленінської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. ОСОБА_2 помер 05.08.2001 року. При житті він склав заповіт яким заповів позивачу все своє майно.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «… у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги»

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилалась позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивачів ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивачів на спадкове майно захистити неможливо, тому суд її позовні вимоги задовольняє.

Керуючись ст.ст. 3, 10-11, 15, 57-60, 88, 212-215, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 327, 392, 1216-1218, 1223, 1261, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,в порядку спадкування за заповітом, після смерті її батька - ОСОБА_2, який помер 05.08.2001 року, в с.Леніне, Радомишльського району, право на земельну частку (пай), у землі яка перебуває у колективній власності ПКСП «Заповіт» с.Леніне на території Ленінської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, розміром 2.67 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 10 068 грн. що належало померлому її батьку згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0212605 від без вказання дати видачі, виданого на підставі рішення Радомишльської районної державної адміністрації від 04.03.1997 року, №58, на імя «Петрушевський Микола Васильович».

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів починаючи з дня його проголошення.

Суддя Л. В. Свінцицький