Провадження № 2/537/154/2017
Справа № 524/5452/16-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2017 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Сьоря С.І., при секретарі Герасименко Л.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до фізичної особи ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою відповідно до якої просить суд винести рішення, яким визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею.

Свої вимоги мотивувала тим, що 24.10.2008 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області був зареєстрований шлюб між нею та ОСОБА_2. Даний шлюб між ними був укладений повторно. Від спільного життя вони мають двох синів: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. В зв'язку з фактичним припиненням шлюбно-сімейних відносин, 14.11.2014 року рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука шлюб було розірвано. В своїй позовній заяві про розірвання шлюбу вона просила суд визначити місце проживання дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю нею. Проте, рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14.11.2014 року її позов до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу був задоволений частково, а саме - шлюб припинено, а в решті позовних вимог відмовлено. Таким чином місце проживання дітей, і зокрема, малолітнього ОСОБА_3 не визначено.

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до жодного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Рішенням виконавчого комітету Автозаводської районної ради міста Кременчука Полтавської області №470 від 10.12.2015 року «Про надання суду висновку щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1» батько дитини - ОСОБА_2 не заперечує проти визначення місця проживання малолітнього сина разом з матір'ю - ОСОБА_1, про що надав письмову заяву. Та не зважаючи на це, фактично вони в добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3, у звязку з чим вона змушена була звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, що зазначені в позові, при цьому суду пояснила, що з березня 2016 року вона з відповідачем проживають за різними адресами та малолітній ОСОБА_3 весь цей час проживає разом із нею, однак вважає, що місце проживання малолітньої дитини із нею повинно бути визначено рішенням суду та проти такого визначення місця проживання малолітньої дитини відповідач не заперечує. Також зазначила, що їй невідомо випадки звернення відповідача до відповідних компетентних органів по питанню оспорювання чи визначення місця проживання дитини не з нею. Згоду на реєстрацію місця проживання дитини за адресою реєстрації її місця проживання відповідач надавав добровільно.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просив відмовити, оскільки спір щодо встановлення місця проживання їх малолітньої дитини із позивачкою, між ним та позивачкою взагалі відсутній. Також пояснив, що з позивачкою проживають за різними адресами з березня 2016 року і малолітній ОСОБА_3 весь цей час проживає разом із матір»ю та він ніколи не заперечував, щоб син проживав разом з позивачкою. Він не вчиняв жодних дій та не звертався до відповідних компетентних органів по питанню зміни місця проживання дитини і на прохання позивачки добровільно давав згоду на реєстрацію місця проживання дитини разом із нею. Він сплачує кошти на утримання дитини та рішенням органу опіки та піклування йому встановлено дні побачення із дитиною. За таких обставин вважає, що позивачка звернулась до суду з даним позовом за відсутності будь яких підстав для такого звернення.

Представник третьої особи служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації у м.Кременчуці до судового засідання не з»явився, направив до суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу у його відсутність та постановити рішення з урахуванням рішення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука №470 від 10.12.2015 року.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, вивчивши представлені докази, суд встановив наступне.

Як достовірно встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.10.2008 року та вказаний шлюб був розірваний рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 14 листопада 2014 року, яке набрало законної сили 03.12.2014 року.

Сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ №081185, виданого 16 грудня 2008 року Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області.

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як встановлено судом та це не заперечується сторонами, останні спільно не проживають з березня 2016 року та з вказаного часу малолітня дитина сторін - ОСОБА_3., проживає з матірю позивачкою по справі.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 01.03.2016 року про реєстрацію місця проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батько дитини ОСОБА_2 надав свою згоду на реєстрацію місця проживання дитини ОСОБА_3 з матрі»ю - ОСОБА_1.

Згідно рішення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області № 470 від 10 грудня 2015 року «Про надання суду висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1» вирішено: вважати за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом із матір»ю ОСОБА_1, при цьому як вбачається із змісту вказаного рішення, ОСОБА_2 не заперечує проти визначення місця проживання малолітнього сина разом з матірю ОСОБА_6, про що надав письмову заяву.

Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч.1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням вказаних норм закону правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи і інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Ст.ст.10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Тобто виходячи із змісту вказаних вимог Закону, саме на позивача покладено обов»язок довести, тобто надати суду належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що між нею та відповідачем наявний спір щодо визнання місця проживання їх малолітньої дитини.

Між тим, в порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, позивачкою таких доказів суду не надано та як встановлено судом, між сторонами фактично досягнуто згоду щодо місця проживання малолітнього ОСОБА_3 із позивачкою.

Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, а також те, що позивачкою суду не надано жодних належних доказів того, що між нею та відповідачем мається спір щодо місця проживання їх малолітньої дитини та не надано доказів порушення відповідачем її прав, то суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити в звязку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.3, 15, 16 ЦК України, ст.ст.18, 160, 161 СК України, суд ,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: