Провадження №2/748/39/17
Єдиний унікальний № 748/2141/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2017 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Сидор А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Чернігові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, діючи на підставі довіреності та в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», 30 вересня 2016 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з останньої заборгованості за кредитним договором №б/н від 22 грудня 2011 року в сумі 31770,27 грн.

З позову виходить, що 22.12.2011 р. між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір кредиту, згідно якого перша отримала кредитні кошти в сумі 2700 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості, однак у порушення умов договору та приписів цивільного законодавства України відповідач не виконала умови договору і станом на 31.08.2016 року має заборгованість по договору у розмірі 31770,27 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 2664,72 грн; заборгованість по процентам 23716,92 грн; пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 3399,57 грн; штраф - фіксована частина 500 грн; штраф - процентна складова 1489,06 грн.

У судове засідання представник позивача не зявився, оскільки подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, з проханням задовольнити позовні вимоги та у випадку неявки відповідача у судове засідання, провести заочний розгляд справи.

В обґрунтування позовних вимог надані додаткові письмові пояснення, які зводяться до того, що п.1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Ураховуючи, що останній платіж перед зверненням кредитора до суду здійснено 14.03.2013 року в сумі 150 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку, тому строк позовної давності розпочався 15.03.2013 р. та спливає 15.03.2063 року, тому позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності. Крім того, згідно ст.1056-1 ЦК України відсоткова ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Під час укладання кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту у розмірі 3 % в місяць або 26 % на рік. Далі відсоткова ставка була змінена, що підтверджується наказом банку. 01.08.2014 року банк направив відповідачу смс-повідомлення про підвищення відсоткової ставки за договором з 01.09.2009 року до 2,9 % на місяць та проінформував у виписці від 30.04.2015 року про зміну відсоткової ставки до 3,6 % по операціях з 01.04.2015 року. Таким чином позивач виконав умови договору. На даний час, ОСОБА_1 належним чином свої зобовязання за договором не виконала. А тому, позовні вимоги банку є обґрунтованими та підлягають задоволенні в повному обсязі. /а.с.160-163, 216-217/

Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач та її представник у судове засідання не зявились, через канцелярію суду подано письмові заперечення які зводяться до того, що 22.12.2011 року відповідач дійсно звернулась до ПАТ КБ «Приват Банк» із заявою згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на суму 2700 грн на платіжну карту на один рік з умовою сплати процентів за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості. З врахуванням дати звернення відповідача до позивача про отримання кредитної карти 22.12.2011 року і дати звернення ПАТ «ПриватБанк» з даним позовом - 30.09.2016 року, вважають, що позивач пропустив строк позовної давності з вимогами про стягнення кредитних коштів, процентів, штрафу. Крім того, про підвищення процентної ставки банк повинен був або письмово повідомити позичальника або укласти з позичальником додаткову угоду. Докази укладання додаткової угоди про підвищення відсоткової ставки та докази повідомлення ОСОБА_1О про підвищення відсоткової ставки за даним договором позивач не надав, тому підвищення відсоткової ставки відбулося з порушенням діючого законодавства. У звязку з чим просять застосувати позовну давність та відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову в повному обсязі. /а.с.151-154, 190-192, 218-219/

Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобовязана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 27 ЦПК України.

Суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що 22 грудня 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір кредиту, згідно якого ОСОБА_1 отримала кредитні кошти, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту «Кредитка «Універсальна», зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязувалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5 % від суми позову (п.2.1.1.7.6 Умов). /а.с.7-33/ Термін позовної давності відносно вимог банку по поверненню кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат банку становить 50 років (п.1.1.7.31 Умов). /а.с.8-34/

З розрахунку заборгованості по кредитному договору ОСОБА_1 вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором, станом на 31.08.2016 р., складає усього 31770,27 грн, з яких: заборгованість по кредиту 2664,72 грн; заборгованість по процентам 23716,92 грн; пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 3399,57 грн; штрафи 1989,06 грн. /а.с.6, 7/

Відповідно до ч.4 ст.203 ЦК правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно ч.2 ст.259 ЦК України договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Частиною 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вже судом описувалось вище, у матеріалах справи міститься підписана позичальником ОСОБА_1 заява від 22.12.2011 року, у якій питання про збільшення строку позовної давності не вирішувалось.

Окремо у письмовій формі договір про збільшення позовної давності між сторонами також не укладався.

Посилання стороною позивача на Умови та правила надання банківських послуг, де в п. 1.1.7.31 міститься умова про збільшення строку позовної давності до 50 років, на думку суду, не заслуговує на увагу, оскільки зазначені Умови не підписані позичальником і не являються письмовим договором, у розумінні ч.4 ст.203 та ч.2 ст.259 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі №6-16цс15.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з заявою про захист свого цивільного права або інтересу, а загальна позовна давність встановлена ст.257 ЦК України і становить три роки.

За змістом ч.2 ст.259 ЦК України, строк позовної давності може бути збільшений за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Оскільки договір кредиту укладено 22.12.2011 року на строк, що відповідає строку дії картки, останній самостійний платіж ОСОБА_1 здійснено 14.03.2013 року, то трирічний строк закінчився 14.03.2016 року, а скорочений строк щодо пені ще 14.03.2014 року, і так як позовна заява подана до суду у вересні 2016 року, то це свідчить про пропуск строку позовної давності.

Зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» не ґрунтуються на законі та укладеному договорі і висунуті позовні вимоги не підлягають задоволенню із-за спливу позовної давності.

Керуючись ст.ст.11, 16, 203, 207, 256, 257, 259, 1054 ЦК України та на підставі ст.ст.10-11, 61, 74, 77, 88, 169, 209, 212-216, 293-294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволені позовної заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Криворученко Д.П.