Справа № 462/8577/14 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/850/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів - Павлишина О.Ф., Савуляка Р.В.

секретар Бохонко Е.Р.,

З участю: позивачів та їх представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3-Стефанишина А.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 8 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, з участю третьої особи Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Титан», Управління житлового господарства Львівської міської ради, Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, Житлово-будівельного кооперативу №255 про визнання права користування житловим приміщенням та виселення,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду оскаржили позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 В апеляційній скарзі зазначають, що вважають рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертають увагу, що судом першої інстанції не враховано ст.ст.128,129 Житлового кодексу України, п.10 розділу ІІ Примірного положення про гуртожитки, п.69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень, згідно з якими ордер на вселення видається на підставі рішення про надання житлового приміщення в будинку. Однак суд першої інстанції не звернув уваги, що таке рішення в матеріалах справи відсутнє, суд не дав йому належної правової оцінки, а відтак висновок суду про правомірність проживання відповідачів у спірному приміщенні є передчасним та необґрунтованим. Крім цього, висновок суду про відсутність у ОСОБА_3 іншого житла є не вірним та не ґрунтується на фактичних обставинах справи. Суд не врахував довідку видану ЖБК на адвокатський запит про те, що ОСОБА_7 з дочкою ОСОБА_9 та зятем ОСОБА_10 проживають у АДРЕСА_2 з 2014 року. З акту від 20.12.2015 року складеного головою ОСББ «Титан» та підписаного мешканцями кількох квартир вбачається, що ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_7 дочка ОСОБА_9 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 але не проживають з квітня 2014 року, що свідчить про те, що відповідачі мають місце проживання, проживають однією сім»єю, однак штучно створюють потребу у житлі. Посилаючись на те, що позивач звільнений з товариства 17.03.2011 року, суд в свою чергу не з»ясував, що відповідач теж був звільнений з товариства, не встановив тривалість роботи відповідача на підприємстві та правомірності проживання та реєстрації в гуртожитку після звільнення. Наведене на думку апелянта свідчить про неповне з»ясування обставин справи, ненадання належної оцінки доказам в їх сукупності, що унеможливило вирішити справу у відповідності до закону. Просять рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 та їх представника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Стефанишина А.Я., вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що згідно ордера на житлове приміщення ВАТ «Завод «Львівсільмаш» №118 від 27 січня 1998 року ОСОБА_3 на сім»ю із 4-х осіб надано право на заняття житлового приміщення комунальної квартири АДРЕСА_1 ( а.с.44).

З протоколу №5 спільного засідання адміністрації та профкому ВАТ «Завод «Львівсільмаш» від 06 серпня 2002 року вбачається, що на засіданні було постановлено, що після фактичного вивільнення закріпити за працівником заводу ОСОБА_5 житловий блок АДРЕСА_1 з видачею ордера на сім»ю із двох осіб: ОСОБА_5 та ОСОБА_6. ( а.с.9).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив із вимог статті 58 ч.1 ЖК України відповідно до якої єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є виданий громадянинові ордер.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 вселився у житловий блок АДРЕСА_1 на підставі ордера на житлове приміщення ВАТ «Завод «Львівсільмаш» №118 від 277 січня 1998 року (а.с.44).

Квартира АДРЕСА_2 належить його колишній дружині із якою ОСОБА_3 шлюб розірвав та згідно заяви ОСОБА_3 від 07 березня 2007 року останній передав свій пай у ЖБК-255 ОСОБА_7 ( а.с. 46, 48, 97).

Відповідно до листа №28/07-15 від 28.07.2015 року за підписом т.в.о. генерального директора ПАТ «Завод «Львівсільмаш» ОСОБА_11 зазначено, що гуртожиток за адресою АДРЕСА_1 знятий з обліку ПАТ «Завод «Львівсільмаш» у зв»язку з підписанням 13 жовтня 2003 року акту приймання-передачі гуртожитку ОСББ «Титан». ( а.с.49).

Листом № ГД-03/007 від 07.02.2014 року за підписом т.в.о. генерального директора ПАТ «Завод «Львівсільмаш» ОСОБА_11 підтверджено, що квартира АДРЕСА_1 передана і знаходиться на балансі ОСББ «Титан», тому документи, що стосуються даної квартири у ПАТ «Завод «Львівсільмаш» відсутні. ( а.с.51).

Листом № 10-13-08513 від 31.12.2-015 року Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області за підписом начальника регіонального відділення М.Копач підтверджено, що згідно акту приймання-передачі від 13.10.2003 року № 27 житловий будинок на АДРЕСА_1 перебуває на балансі ОСББ «Титан». ( а.с.96).

Приписами статті 16 Цивільного кодексу України зазначений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Звертаючись в суд за захистом свого права на житло у приміщенні житлового блоку АДРЕСА_1, позивачем обрано невірний спосіб захисту свого житлового права, де визначений відповідач ОСОБА_3 разом із своєю сім»єю, який займає спірне приміщення. Враховуючи те, що житловий будинок та всі документи на нього передані балансоотримувачу «Титан», відтак останній зобов»язаний врахувати рішення адміністрації та профкому ВАТ «Завод «Львівсільмаш» від 06 серпня 2002 року та рішення виконкому від 02.09.2008 року №888 «Про надання квартир членам ЖБК-255 на АДРЕСА_2». Згідно листа Управління житлового господарства № 2501в-3196 від 17.11.2014 р. зазначено, що правлінням кооперативу не представлено документів на квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 (гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_13.), згадані квартири не закріплені та ордери на них не видано.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного чи не визнаного права, не визначено правовідносин, які склалися.

Відповідно до статті 308 ЦПК Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 в і д х и л и т и .

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 8 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді О.Ф.Павлишин

Р.В.Савуляк