Справа № 355/1337/16-ц
Провадження № 2/355/23/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року Баришівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Єременка В.М.

за участю секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Баришівка Київської області справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1, до територіальної громади села Власівка в особі виконавчого комітету Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області про встановлення факту належності майна, прийняття спадщини та визнання права власності на майно у спадок,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, а ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, до територіальної громади села Власівка в особі виконавчого комітету Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області про встановлення факту належності майна, прийняття спадщини та визнання права власності на майно у спадок.

Позовні вимоги ОСОБА_1 по первісному позову із внесеними змінами мотивує тим, що 29 жовтня 2012 року помер батько ОСОБА_1 - ОСОБА_3, якому за життя на праві приватної власності належав садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська обл., Баришівський р-н., с. Власівка, садове товариство «Будівельник-3», будинок 41.

Звернувшись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, позивач прийняв спадщину щодо належного спадкодавцю за життя майна, про що свідчить ОСОБА_5 про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 37236347 від 24.04.2014 року. Нотаріус листом за вих. № 151/02-14 від 05.10.2016 року відмовив позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину стосовно зазначеного садового будинку. Підставою для відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину стала відсутність оригіналів документів, що підтверджують право власності на садовий будинок, так як відповідно до пп. 4.15. п. 5 гл. 10 Розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року: «ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна».

Належність на праві власності садового будинку Спадкодавцю підтверджується Свідоцтвом про право власності від 27.10.2005 року, виданим Сезенківською сільською радою, яке було втрачене спадкодавцем. Належність вказаного майна спадкодавцю може бути підтверджена довідкою від 16.09.2005 року, виданою виконавчим комітетом Сезенківської сільської ради, а також Інформаційною довідкою із Реєстру речових право на нерухоме майно № 60260956 від 31.05.2016 року.

У звязку із втратою оригіналів правовстановлюючих документів, які були втрачені за життя спадкодавця, позивач не має можливості належним чином оформити право на спадщину та змушена звертатися до суду для захисту свого права власності на нерухоме майно шляхом його визнання.

Незважаючи на відсутність Свідоцтва про право на спадщину, позивач вважає, що вона є власником зазначеного садового будинку, оскільки правомірно набула право власності на нього шляхом спадкування за законом, але відсутність Свідоцтва про право власності на нерухоме майно та відсутність способів його відновити унеможливлює оформлення прав на зазначений садовий будинок у позасудовому порядку, що дає підстави та обумовлює звернення до суду з позовом про визнання за позивачем права власності на зазначений садовий будинок у порядку спадкування за законом.

ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на 5/8 частин садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Київська область, Баришівський район, с. Власівка, садове товариство «Будівельник-3», будинок 41 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1), який помер 29.10.2012 року та ОСОБА_6, яка померла 17.04.2013 року.

Позовні вимоги по зустрічному позову ОСОБА_2 мотивує тим, що в Баришівському районному суді розглядається цивільна справа № 355/1337/16-ц за позовом її рідної сестри ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, а саме визнання права власності на садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами , що знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський район, с. Власівка, садове товариство «Будівельник-3», будинок 41. ОСОБА_2 у відповідності до ст.1261 ЦК України, вважає себе спадкоємцем першої черги. Однак її сестра ОСОБА_1 ( позивач по первісному позову), звертаючись до суду з позовною заявою, зазначила відповідачем лише орган місцевого самоврядування - Сезенківську сільську раду, Баришівського району, Київської області. Укриття ОСОБА_1 від суду факту наявності ОСОБА_2 як спадкоємця, усунення від участі в розгляді справи, могло привести до винесення судом незаконного рішення та позбавлення її права власності на спадкове майно. В зв'язку з чим, за захистом своїх прав на спадкове майно, вона змушена звернутись до суду.

Так, 03 серпня 1972 року матір'ю позивачки : ОСОБА_6 було укладено шлюб із ОСОБА_3, який зареєстровано відділом РАЦС Дарницько-Дніпровського району м. Києва та видано свідоцтво про шлюб серія 1-БК № 325004.

В період, перебування в шлюбі, з метою створення спільної власності подружжя та за спільні кошти ними в 1989 році було побудовано садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою : Київська область, Баришівський район, с. Власівка, садове товариство «Будівельник-3», будинок 41. Однак право власності на даний будинок було зареєстровано лише на батька позивача ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності від 27.10.2005 року , виданого Сезенківською сільською радою Баришівського району Київської області.

Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину садового будинку з господарськими будівлями та спорудами , що знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський район, с. Власівка, садове товариство «Будівельник-3», будинок 41 . Ніякого розпорядження стосовно даного майна покійний за життя не зробив і відповідно спадкування відбувається по закону. Спадкоємцями першої черги після його смерті була його дружина і мати ОСОБА_2 - ОСОБА_6 , яка у відповідності до ч. З ст. 1268 ЦК України , проживаючи постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається такою, що прийняла спадщину. Однак отримати правовстановлюючі документи шляхом оформлення свого права власності на спадкове майно вона не змогла, так як до закінчення передбаченого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку, 17 квітня 2013 року померла, про що 18 квітня 2013 року відділом реєстрації смерті у м. Києві головного управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис за № 6879 та видано свідоцтво про смерть серія 1-БК№ 267235.

Таким чином садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому , що знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський район, с. Власівка, садове товариство «Будівельник-3», будинок 41 на день відкриття спадщини належав матері - ОСОБА_6 і є спадковим майном після її смерті.

Відповідно до заповіту, посвідченого 15.03.2011 року державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 і зареєстрованим в реєстрі за № 3-162 , на випадок своєї смерті ОСОБА_6 зробила розпорядження згідно якого все своє майно заповіла своїм донькам: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частинах кожній.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України ОСОБА_2, є спадкоємцем першої черги,та особою яка у відповідності до ч. З ст. 1268 ЦК України , проживаючи постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини прийняла спадщину нарівні із ОСОБА_1 Венадієвною (позивачем за первісним позовом справі) та має право на визнання за нею права власності на спадкове майно в рівних долях, а саме на 1/2 частину садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Київська область, Баришівський район, с. Власівка, садове товариство «Будівельник-3», будинок 41. За отриманням свідоцтв про право на спадщину вони звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4З, де 24 квітня 2014 року була заведена спадкова справа ( ОСОБА_5 про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 37236347).

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину стосовно зазначеного садового будинку було відмовлено. Підставою для відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину стала відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно.

Отримати документи, які підтверджують право власності на спадковий будинок ОСОБА_2 не може, так, як він належить особі, яка померла, в зв'язку з чим зареєструвати право власності на нерухоме майно, інакше як за рішенням суду не можливо. У зв'язку зі змінами у законодавстві про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, право власності на нерухоме майно посвідчується виключно наявністю записів про об'єкт нерухомого майна у Реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Виходячи з вищезазначеного ОСОБА_2 та ОСОБА_1 позбавлені можливості отримати Свідоцтво про право власності на спадкове майно.

ОСОБА_2, змінивши позовні вимоги, просить суд визнати за нею право власності на 3/8 частини садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Київська область, Баришівський район, с. Власівка, садове товариство «Будівельник-3», будинок 41 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3, який помер 29 жовтня 2012 року та ОСОБА_6, яка померла 17 квітня 2013 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 по первісному позову ОСОБА_8 підтримав нову редакцію позовної заяви про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування та просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/8 частини садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Київська область, Баришівський район, с. Власівка, садове товариство «Будівельник-3», будинок 41 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3, який помер 29.10.2012 року та ОСОБА_6, яка померла 17.04.2013 року. Не заперечує, щоб ОСОБА_2 по зустрічному позову успадкувала 3/8 частки зазначеного садового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Відповідач по первісному позову ОСОБА_2 та позивач по зустрічному позову в судовому засіданні не заперечувала проти визнання по новій редакції первісного позову за ОСОБА_1 право власності на 5/8 частини садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Київська область, Баришівський район, с. Власівка, садове товариство «Будівельник-3», будинок 41 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3, який помер 29.10.2012 року та ОСОБА_6, яка померла 17.04.2013 року. ОСОБА_2 просить задовольнити її позовні вимоги по зустрічному позову та визнати за нею право власності на 3/8 частки садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Київська область, Баришівський район, с. Власівка, садове товариство «Будівельник-3», будинок 41 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_6, яка померла 17.04.2013 року.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_9 в судовому засіданні також підтримала свою доверительку та просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/8 частини садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Київська область, Баришівський район, с. Власівка, садове товариство «Будівельник-3», будинок 41 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3, який помер 29.10.2012 року та ОСОБА_6, яка померла 17.04.2013 року. Також задовольнити позовні вимоги по зустрічному позову ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на 3/8 частки садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Київська область, Баришівський район, с. Власівка, садове товариство «Будівельник-3», будинок 41 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_6, яка померла 17.04.2013 року.

Представник виконавчого комітету Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області свого представника на розгляд справи до суду не направили. Подали листа про розгляд справи у їх відсутність. Проти заявленого позову не заперечують.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений в новій редакції первісний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що у відповідноті до ст. 1261 ЦК України ОСОБА_1 та ОСОБА_2, є спадкоємцями першої черги, прийняли спадщину та мають право на визнання за ними права власності на спадкове майно в частках 5/8 за ОСОБА_1 та 3/5 за ОСОБА_2 садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Київська область, Баришівський район, с. Власівка, садове товариство «Будівельник-3», будинок 41. За отриманням свідоцтв про право на спадщину вони звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4З, де 24 квітня 2014 року була заведена спадкова справа ( ОСОБА_5 про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 37236347).

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину стосовно зазначеного садового будинку було відмовлено. Підставою для відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину стала відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно.

Відповідно до п. 4.12 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Згідно п.4.18 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст.1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. І ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

01 березня 2013 року пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ обговорив та взяв до відома інформацію про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування та надано інформаційний лист №24-753/0/4-1.3 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" відповідно до абз. 28 ч. 3.І зазначено, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від І3 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки (ст. 1261 ЦК України в редакції 2004 року).

За правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданому відповідним держаним органом реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов,язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців.

Встановлені судом обставини стверджуються:

- ксерокопією паспорта ОСОБА_1, серія СО №189217, виданого 08.08.1999 року;

-ксерокопією паспорта ОСОБА_2, серія СО №990369, виданого 17.05.2002 року;

- ксерокопією заповіту від 15.03.2011 року, де ОСОБА_6 заповіла все своє майно ОСОБА_2 та ОСОБА_1;

- ксерокопією рішення Баришівського районного суду Київської обл.. від 12.03.2015 року по справі №355/1940/14-ц, провадження №2/355/24/15;

-ксерокопією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок в селі Власівка, СТ «Будівельник-3», будинок №41, Баришівського району Київської області;

- ксерокопією спадкової справи №1/2014 до майна померлого 29.10.2012 року ОСОБА_3,, наданої суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4;

-ксерокопією свідоцтва про смерть ОСОБА_6 серія 1-БК №267235, яка померла 17.04.2013 року (свідоцтво видане 18.04.2013 року);

- ксерокопією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серія 1-БК №251593, померлого 29.10.2012 року (свідоцтво видане 30.10.2012 року);

-іншими матеріалами справи.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що сторони по справі порозумілися, погодилися на частки 5/8 та 3/8 у праві власності на нерухоме майно та погоджується з їх правом вибору.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_8 в судовому засіданні просив суд не розглядати заяву його довірительки щодо відводу адвоката ОСОБА_9, яка представляє інтереси ОСОБА_2

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне визнати право власності за позивачем по первісному позову ОСОБА_1 на 5/8 часток, а за зустрічним позовом за ОСОБА_2 на 3/8 частки садового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який розташований за адресою: село Власівка, Садове товариство «Будівельник, Баришівського району Київської області.

Керуючись ст.ст.10, 11, 31, 88, 208, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 328,392, 1216, 1218, 1261, 1268, 1296, 1297 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ЗУ «Про судовий збір», суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 5/8 частки садового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який розташований за адресою: село Власівка, Садове товариство «Будівельник-3, будинок №41, Баришівського району, Київської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 29.10.2012 року та ОСОБА_6, яка померла 17.04.2013 року.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3), зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 3/8 частки садового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який розташований за адресою: село Власівка, Садове товариство «Будівельник-3, будинок №41, Баришівського району, Київської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, яка померла 17.04.2013 року.

Судові витрати, понесені сторонами, не стягувати.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_5