Справа № 182/9780/14-ц
Провадження № 2/0182/1268/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2017 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2

за участю позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобовязання вчинити певні дії; зустрічним позовом ОСОБА_5 в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення, -

ВСТАНОВИВ:

18.12.2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобовязання вчинити певні дії, посилаючись на наступні обставини (а.с.2-5).

Йому на праві приватної власності на підставі Договору дарування квартири від 01.02.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі за № 323, належить квартира АДРЕСА_1.

16.10.1999 року від уклав шлюб з відповідачем ОСОБА_5. Після реєстрації шлюбу він зареєстрував відповідача у належній йому квартирі. Від шлюбу вони мають двох дітей: сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя з відповідачем не склалось. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.01.2011 року шлюб між ними розірваний.

З моменту припинення шлюбних відносин, а саме в червні 2010 року відповідач, коли він знаходився на роботі, зібрала усі набуті у шлюбі речі та дитячі речі та добровільно виселилася з дітьми зі спірної квартири. Вона переїхала на постійне місце проживання до своєї матері за адресою: АДРЕСА_2.

Після цього він звертався до відповідача з вимогою знятись з реєстрації у спірній квартирі, так як він вимушений нести додаткові витрати при оплаті комунальних послуг, однак безрезультатно.

Відповідач мала можливість безперешкодно користуватись спірною квартирою, однак в жовтні 2012 року звернулась до суду з позовною заявою про усунення перешкод у користуванні вищевказаною квартирою.

На підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області відповідача було вселено в квартиру АДРЕСА_1. Однак з 28.10.2013 року до теперішнього часу відповідач, маючи вільний доступ до спірної квартири, в ній не проживає, що підтверджується Актами про непроживання.

Через реєстрацію відповідача у квартирі позивач позбавлений права на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому нерухомим майном.

Тому, просить суд визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3; зобовязати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти ОСОБА_5 з реєстраційного обліку за вище вказаною адресою; стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

21.12.2015 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_5 в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення (а.с.73-76). Свої вимоги мотивує наступним.

Вона не погоджується з обставинами, викладеними у позовній заяві ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_3 створив у спірній квартирі для неї та дітей неможливі умови для проживання. Зокрема, за заявою ОСОБА_3 у квартирі була відключена електроенергія, вода, газопостачання, були змінені замки на вхідних дверях. Через умисне позбавлення відповідачем її та дітей можливості користування спірною квартирою вона вимушена була неодноразово звертатися за допомогою до органів внутрішніх справ та прокуратури.

У жовтні 2012 року вона звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні спірною квартирою та вселення.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.11.2012 року її, ОСОБА_5, та неповнолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, було вселено у квартиру АДРЕСА_1 та зобовязано ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні квартирою ОСОБА_5 шляхом підключення світла, води, газу в квартиру.

28.10.2013 року за допомогою державного виконавця відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції її з дітьми було введено, а не вселено, у спірну квартиру, про що було складено відповідний Акт та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Проте фактично вселитися у квартиру вони з дітьми так і не змогли, адже ОСОБА_3 продовжував постійно перешкоджали їм у цьому.

Тому, 10.11.2013 року увійшовши у спірну квартиру після роботи разом з дітьми, вона побачила, що система водопостачання квартири була порушена - розєднані муфти водопостачання труб тощо, система теплопостачання також була порушена - відрізаний шнур. Ці порушення були спричиненні механічно, що призвело до неможливості нормального проживання ні дітей, ні її в спірній квартирі. Тому вони були змушені були тимчасово мешкати за іншою адресою у її батьків.

15.11.2013 року знову увійшовши у спірну квартиру, вони побачили, що системи водопостачання та теплопостачання квартири відновлені не були, додатково виявилося, що механічно порушена ще система електропостачання квартири.

12.12.2013 року вони взагалі не змогли увійти до квартири, відповідач встиг поміняти замок на вхідних дверях. Протягом всього 2014 року відповідач всіляко своїми діями перешкоджав її з дітьми проживанню у спірній квартирі, продовжував пошкоджувати системи водо-, тепло- та електропостачання, які вона з її родиною відновлювали.

У грудні 2014 року на вхідних дверях підїзду був встановлений домофон, що ускладнило можливість користуватися спірною квартирою.

Вказані факти були зафіксовані у присутності свідків у відповідних актах, які булі додані до зустрічного позову.

На момент подання позовної заяви ключа від спірної квартири вона не має.

Завезти меблі до квартири вона не встигла у звязку з тим, що відразу після її вселення державним виконавцем, відповідач відновив дії по перешкоджанню їх проживання у спірній квартирі.

Таким чином, вважає, що причина її не проживання є поважною. Іншого житла у них не має, а користуватися спірною квартирою вони не мають можливості, оскільки ОСОБА_3 перешкоджає в цьому.

На підставі викладеного, просить суд у задоволенні первісного позову ОСОБА_3 відмовити, її позов задовольнити, усунути перешкоди в користуванні квартирою № 31 в будинку № 12 по вулиці Трубників у м. Нікополі Дніпропетровської області, шляхом вселення її з двома дітьми, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у спірну квартиру; стягнути з ОСОБА_3 понесені нею судові витрати.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.04.2016 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_5 у своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку - і обєднано їх в одне провадження за № 182/9780/14 ц (а.с.101,102).

Позивач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні викладені в первісній позовній заяві обставини та вимоги підтримали, просили їх задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

Позивач ОСОБА_3 суду пояснив, що після примусового вселення відповідача ОСОБА_5 в квартиру він не перешкоджає їй у користуванні та проживанні і квартирі. ОСОБА_5 має доступ до квартири. Ключі від вхідних дверей їй віддали сусіди. Він там не живе. Пояснив, що в підїзді був встановлений домофон і кожний з проживаючих у будинку має право піти до голови ОСББ і замовити жетон для вхідних підїзних дверей. Після винесеного рішення суду ОСОБА_5 було надано ключ від вхідних дверей. Зламав вхідні двері батько ОСОБА_5 ще до того, як державний виконавець вселив ОСОБА_5 в спірну квартиру. Після вселення ОСОБА_5 її батько поставив новий замок на двері. Собі залишили 4 ключі, а йому дали 1 ключ (передали через сусідку з 32 квартири). До вселення у спірній квартирі дійсно було відключено теплопостачання, тому вона там не проживала. Коли ОСОБА_5 вселяли в спірну квартиру все було відновлено і вода, і газ, і електроенергія. Все це було перевірено державним виконавцем та складені відповідні документи. Він нічого в квартирі не пошкоджував. Там і на теперішній час все функціонує. Вказав, що він з дітьми не спілкується, так як ОСОБА_5 налаштовує їх протии нього. Він живе у матері за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Більшовиків, 23. У спірній квартирі він не проживає. Квартира є однокімнатною. Наміру продавати спірну квартиру він не має. Він лише хоче виписати ОСОБА_5, дітей виписувати не хоче. На даний час на вхідних дверях спірної квартири стоїть замок, який був встановлений ще батьком ОСОБА_5 До вселення у квартирі були речі ОСОБА_5: книжки , дитячі ліжка, телевізор, пилосос. ОСОБА_6 ОСОБА_5 виїхала з квартири йому не відомо, з собою вона забрала речі, які вважала за потрібне. Одягу, документів ОСОБА_5 в квартирі немає. ОСОБА_5 не сплачує комунальні послуги. Всі комунальні послуги оплачує він.

Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що всі комунікації у спірній квартирі при вселенні відповідача працювали. Якщо б ОСОБА_5 хотіла проживати у квартирі, то вона б там проживала. При бажанні людина завозить необхідні для неї речі, купує меблі і живе. З яких причин ОСОБА_5 не проживає у спірній квартирі йому не відомо. ОСОБА_3 сплачує за неї комунальній послуги, що є для нього додатковими витратами. У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_5 писала, що проживає в м. Дніпропетровськ, а в м. Нікополі не проживає. Є Акти, що підтверджується її непроживання у спірній квартирі. Викладені у зустрічному позові обставини не відповідають дійсності. У квартирі є всі комунікації, все функціонує. Ключі від кватири у ОСОБА_5 є, її батьки міняли замок на вхідних дверях. За рішенням ОСББ були замінені двері в підїзді і було встановлено домофон. ОСОБА_5 не позбавлена права на отримання ключа від домофону.

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні викладені в зустрічному позові обставини та вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти первісного позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні. Спочатку інтереси ОСОБА_5 в судовому засіданні представляла за Договором про надання правової допомоги адвокат ОСОБА_9, однак потім відповідач ОСОБА_5 повідомила суду, що її інтереси більш адвокат не буде представляти і погодилась на продовження розгляду справи за відсутністю представника. Відповідач суду пояснила, що після вселення за рішенням суду проживала у спірній квартирі з дітьми місяць, а потім почались проблеми зникло електропостачання. Вона думала, що вибило пробки. Приїхала аварійна служба, сказали, що причина не в пробках. ОСОБА_5 пішла в НРЕМ дізнатись причину відсутності електропостачання в квартирі, де їй повідомили, що власник квартири написав заяву, що він там не проживає. В НРЕМ повідомили, що тільки за заявою власника квартири підключать електропостачання. Потім, прийшовши з роботи, вона виявила що припинено водопостачання. Труби були обрізані. Вона запросила голову ОСББ ОСОБА_10 і сусіда Сусол. Потім почали змінюватись замки на вхідних дверях квартири. Вона думає, що один замок змінив її колишній чоловік ОСОБА_3 З приводу цього вона звернулась до міліції з заявою, однак в міліції їй повідомили, що це є цивільно-правовими відносинами. Письмової відповіді вона не отримувала. Також зазначила, що зверталась до прокуратури, однак там їй також було відмовлено, посилаючись на те, що вказані відносини є цивільно-правовими. Її та дітей речі залишились у квартирі, зокрема, телевізор, ліжко, пилосос, прасувальна дошка, плита, посуд, одяг. З приводу надання їй ключей від домофону вона зверталась до голови ОСББ, остання їй сказала, що ключ вона може взяти у власника квартири ОСОБА_3 Вказала, що вона щомісяця навідувався до квартири, однак зараз через наявність домофону це стало проблематично. У квартирі не проживає з листопада 2013 року, але кожного місяця приходить у квартиру. На даний час вона вимушена винаймати квартиру за адресою: АДРЕСА_4. До цього проживала у своїх батьків за адресою: АДРЕСА_5. Вказала, що її батько замки на вхідних дверях у квартирі після вселення не змінював. Зі своїм батьком до квартири вона не навідувалась. Вказала, що від квартири має ключі, а від домофону не має. Пояснила суду, що не проживає у спірній квартирі, оскільки там немає умов для проживання, там відрізані труби, немає води, відсутнє електропостачання. Пояснила, що м. Дніпропетровськ не проживала і не працювала, не памятає, що було написано в апеляційній скарзі.

Від представника Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с.56-58).

Представник Служби у справах дітей Нікопольської міської ради у судове засідання не зявився, був повідомлений.

Суд, вислухавши позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, допитавши свідків, заявлених позивачем ОСОБА_3 ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_10, допитавши свідка, заявлених відповідачем ОСОБА_5 ОСОБА_13, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за позивачем ОСОБА_3 на підставі Договору дарування квартири від 01.02.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі за № 323, зареєстровано в КП «НМБТІ» 09.02.2001 року (а.с.12,26), зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.12.2014 року (а.с.14,27).

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з 16.10.1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.01.2011 року (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають двох дітей: дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7,98,99).

Згідно довідки від 11.12.2014 року, виданої ОСББ «Лад-Н», у спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_3; ОСОБА_5; ОСОБА_7; ОСОБА_6 (а.с.15). Викладене також підтверджується іншими матеріалами справи (а.с.6,78).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.11.2012 року у справі № 0426/11242/2012 провадження № 2/0426/4417/2012 (а.с.80,81) за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про вселення, усунення перешкод в користуванні квартирою, було встановлено, що ОСОБА_3 перешкоджав ОСОБА_5 у проживанні у користуванні спірною квартирою. Згідно вказаного рішення ОСОБА_3 позов визнав і пояснив, що позивач має ключі від квартири, так як у його відсутність замінила замки і він доступу до квартири не має. Він дійсно відключив воду, електроенергію і газопостачання, так як проживаючи у квартирі його колишня дружина не сплачувала за комунальні послуги. Вказаним рішенням позов ОСОБА_5 було задоволено, вселено ОСОБА_5, та неповнолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у квартиру АДРЕСА_1; зобовязано ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні квартирою ОСОБА_5 шляхом підключення світла, води, газу в квартиру (а.с.80,81). Рішення набуло чинності 23.11.2012 року.

На підставі вказаного рішення Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області 10.12.2012 року було видано виконавчий лист № 0426/44118 про вселення ОСОБА_5, та неповнолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у квартиру АДРЕСА_1.

На підставі вказаного виконавчого листа № 0426/44118 від 10.12.2012 року державним виконавцем відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження.

28.10.2013 року вимоги виконавчого листа № 0426/44118 від 10.12.2012 року були виконані фактично та в повному обсязі, а ОСОБА_5 та неповнолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, було вселено у квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 28.10.2013 року (а.с.13).

Посилання відповідача ОСОБА_5 на те, що державним виконавцем відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції її з дітьми було введено, а не вселено до спірної квартири суд до уваги не приймає, оскільки це спростовується матеріалами справи (а.с.13). Доказів зворотнього всупереч ч.3 ст.10 ЦПК України ОСОБА_5 надано не було.

З Актів про не проживання від 15.12.2013 року, від 10.03.2014 року, 24.07.2014 року, від 21.11.2014 року, складених ОСББ «Ладн-Н», засвідченого головою ОСББ «Ладн-Н» ОСОБА_10, та сусідами ОСОБА_11, ОСОБА_12 (а.с.8-11), вбачається, що ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, однак з 28.10.2013 року по теперішній час у вказаній квартирі не проживає. Викладене також підтвердилось в судовому засіданні поясненнями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які, кожна окремо, суду пояснили, що обставини викладені в актах відповідають дійсності та, що вони саме ці акти підписували.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, та є сусідкою ОСОБА_3 Вона чує, що відбувається спірній квартирі. Бачила, що ОСОБА_5 певний час проживала разом з дітьми в квартирі АДРЕСА_6. Однак близько 5 років ОСОБА_5 з дітьми у вказаній квартирі не проживає, десь один раз на чотири місяці вона зявлялася. Пояснила, що ОСОБА_5 виламала двері у підїзді. З 2013 року ОСОБА_5 з дітьми не бачила. ОСОБА_14 вона підписувала. Зі слів сусідів їй відомо, що ОСОБА_5 зі своїм батьком вивезла речі з квартири. Вказала, що в квартирі були всі умови для проживання. Їй не відомо про те, що ОСОБА_3 перешкоджає ОСОБА_5 у проживанні у спірній квартирі. Від сусідів вона також такого не чула.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, та є сусідкою ОСОБА_3 Вона було старшою підїзду з 2011 року по 2016 рік. Вказала, що ОСОБА_5 не проживає у спірній квартирі близько 5 років. ОСОБА_14 вона особисто підписувала. ОСОБА_5 все повивозила з квартири. У квартирі практично нічого не залишилось. Квартира повністю придатна для проживання є і газ, і світло, і вода, і індивідуальне опалення. Їй не відомо про те, щоб ОСОБА_3 перешкоджав ОСОБА_5 у проживанні у спірній квартирі. Від сусідів вона також такого не чула. Вказала, що бачила особисто як ОСОБА_5 та її батько приходили в квартиру разом, і як ОСОБА_5 сама приходила до квартири. Обставини щодо того, коли викликалися аварійні бригади з приводу відсутності у спірній квартирі світла не памятає, оскільки пройшло багато часу.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, та є сусідкою ОСОБА_3 Вона була головою ОСББ «Лад-Н» з 2012 року по 2014 рік. Вказала, що ОСОБА_5 останні 4-4,5 роки за адресою АДРЕСА_7 не проживає. В 2013 році, коли ОСОБА_5 вселяли до спірної квартир, вона-свідок була особисто присутня, та бачила, що квартира була придатна для проживання, всі комунікації були наявні і функціонували. ОСОБА_6 відповідач в квартирі не проживає їй-свідку не відомо. ОСОБА_3 не перешкоджає ОСОБА_5 у проживанні в квартирі. Натомість, сама ОСОБА_5 та її батько змінили замок в дверях, ключ був у них, щоб ОСОБА_3 не міг потрапити до своєї квартири. Після вселення ОСОБА_5 в квартиру ОСОБА_3 не чинив їй жодних перешкод. Після вселення ОСОБА_5 вивезла з квартири меблі, і дитячі також. Памятає, як ОСОБА_5 визивала аварійну службу з приводу відсутності в квартирі електропостачання, прийшов електрик та сказав, що наявний борг за надані послуги з електропостачання, тому їй було припинено електропостачання, після оплати підключили, на той час в квартирі мешкала ОСОБА_5 Як швидко було підключене світло вона не знаю. Це був тільки один такий випадок. Після вселення ОСОБА_5 жодного разу не зверталась до неї з приводу того, що вона не може потрапити до квартири. Після її вселення ОСОБА_3 у квартирі не проживає. За комунальні послуги платив ОСОБА_3 ОСОБА_5 комунальні послуги не оплачувала. Вказала, що Акти підписувала особисто.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що ОСОБА_5 знає 3-4 роки, вона є його знайомою. ОСОБА_3 він не знає. Близько року тому відповідач попросила його забрати дитячі речі з квартири, що знаходиться навпроти ЦУМ в м. Нікополі, 2 чи 3 підїзд, 2 поверх, точної адреси він не памятає. Проте до квартири не змогли потрапити, так як були замінені замки. ОСОБА_5 дістала ключі від вхідних дверей, однак не змогла потрапити до квартири. Потім вони ще приходили, але вже на двері підїзду встановили омофон і вони не зайшли в підїзд. Коли це було він не памятає. Йому здається, що замки змінювали, однак коли і хто не знає. На запитання представника позивача пояснив, що у 2012- 2015 роках до вказаної квартири не ходив. ОСОБА_14, надані ОСОБА_5 про те, що вона не могла потрапити до квартири, мабуть підписував. У спірній квартирі був єдиний раз, коли вивозили дитячі речі.

Суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_13, оскільки вони мають характер припущень та спростовуються показаннями інших свідків. Свідок не зміг підтвердити в судовому засіданні обставин, викладених у власноруч написаних відповідачем ОСОБА_14 та доданих до зустрічного позову (а.с.82-88).

ОСОБА_14 від 10.11.2013 року, від 15.11.2013 року, від 12.12.2013 року, 03.03.2014 року, 05.07.2014 року, від 21.11.2014 року, від 05.01.2015 року (а.с.82-88), додані відповідачем до зустрічного позову в обґрунтування своїх вимог (а.с.82-88), не мають юридичної сили, так як складені всупереч діючого законодавства, не засвідчені відповідною особою, а тому суд не може покласти їх в основу рішення.

Не знайшли свого підтвердження посилання ОСОБА_5 на те, що у квартирі відсутні умови для проживання, а саме: відсутнє електропостачання, газ, вода, опалення. Доказів на підтвердження вказаних обставин ОСОБА_5 всупереч положень ч.3 ст.10 ЦПК України суду надано не було.

З фотографій на фототаблицях (а.с.89-91), доданих відповідачем до зустрічного позову, не вбачається, що в квартирі не можливо проживати.

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила, що має ключі від вхідних дверей. Отже відповідач має доступ до квартири, однак в спірній квартирі не проживає.

Та обставина, що позивач ОСОБА_3 раніше перешкоджав відповідачу ОСОБА_5 у проживанні у користуванні спірною квартирою, у звязку з чим рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.11.2012 року її було вселено з дітьми не підтверджує, що позивач ОСОБА_3 після її примусового вселення та до теперішнього часу перешкоджає ОСОБА_5 у користуванні спірною квартирою.

Доказів того, що позивач перешкоджає відповідачу з дітьми проживати та користуватися спірною квартирою суду не представлено.

Поважних причин непроживання відповідача ОСОБА_5 у спірній квартирі судом не встановлено.

У звязку з реєстрацією відповідача ОСОБА_5 у спірній квартирі позивач вимушений нести додаткові витрати при оплаті комунальних послуг. Крім того, порушуються його права, як власника квартири, щодо володіння, користування та розпорядження спірною квартирою. Він позбавлений права на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому нерухомим майном.

Відповідач у добровільному порядку не бажає знятись з реєстраційного обліку у спірній квартирі.

Враховуючи обставини справи, те, що відповідач з 28.10.2013 року не проживає у спірній квартирі, доказів щодо поважних причин її не проживання та щодо домовленості між нею та власником житла суду не предявлено, те, що у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження факти перешкоджання ОСОБА_5 у проживанні у спірній квартирі, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_3 в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити та визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3.

Вимоги позивача в частині зняття відповідача ОСОБА_5 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_8 - задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку і тому додаткового рішення не потребує.

Тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_3 щодо зняття відповідача ОСОБА_5 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_3 є передчасними і в їх задоволені слід відмовити, оскільки відповідно до п.26 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Так як судом не було встановлено, що ОСОБА_3 перешкоджає ОСОБА_5 та дітям у проживанні та користуванні спірною квартирою, то підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_5 немає. Тому у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 - слід відмовити.

У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., сплачений останнім при зверненні до суду з позовом (а.с.1).

Керуючись ст.ст.10,11,15,60,88,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.316,317,383,386,391,405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п.26 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_9.

В іншому відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції потягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_1