Справа № 303/2289/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

21 березня 2017 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів Кондора Р. Ю., Мацунича М. В.

з участю секретаря Шукаль О. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 3 листопада 2016 року по справі за об'єднаними позовами ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Страбичівської сільської ради про визнання недійсним державного акту на право власності на землю та скасування його реєстрації, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2016 року ОСОБА_1 пред'явив позов до ОСОБА_2, а інший до ОСОБА_3, в обох просив визнати недійсним один і той же державний акт на право власності на землю серії НОМЕР_1, кадастровий НОМЕР_2, та скасувати його державну реєстрацію. ( а.с. 1-3, 36-38),

Свої вимоги мотивував тим, що в оскарженому акті про право власності на землю, який видано на двох відповідачів, вказано три земельні ділянки та зазначено, що вони видані на підставі рішення 20 сесії 23 скликання Страбичівської сільської ради від 22 червня 2001 року, хоча таке рішення не приймалося.

Позивач стверджував, що зазначена у державному акті земельна ділянка насправді знаходиться на території господарського двору колишнього КАТП «Великолучківське», хоча на даний час належних відомостей щодо цього немає. У 2001 році позивач оскаржував рішення про вилучення земельної ділянки, розташованої на території господарського двору, таке було скасовано за протестом прокурора. Вважає, що оскаржений акт про право власності на землю є незаконним , а тому його слід скасувати.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 18 травня 2016 року справи було об'єднано в одне провадження ( а.с.33).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 3 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено ( а.с. 156-160).

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_4 просить це рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, судом було неправильно встановлено фактичні обставини справи та зроблено висновки, які цим обставинам не відповідають (а.с. 164-165).

В судовому засіданні в апеляційній інстанції позивач свою скаргу підтримав та просив задовільнити, представник відповідача скаргу не визнав та просив відхилити.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали даної судової справи, матеріали справи №303/8182/13-ц, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до вимог статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

В даній справі позивач ОСОБА_1 стверджував, що оспорений ним акт на право приватної власності на землю порушує його права та інтереси, оскільки фактично земельна ділянка розташована в іншому місці, ніж вказано у документації.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було видано державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, в якому зазначено три земельні ділянки, у тому числі земельна ділянка площею 0,191 га, яка є предметом даного спору ( а.с.6-7).

Цільове призначення цієї ділянки - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер № :00:024:0232,

Також встановлено, що дана земельна ділянка була надана на підставі рішення 20 сесії 23 скликання Страбичівської сільської ради від 22 червня 2001 року.

Згідно рішення Мукачівського районного суду від 7 серпня 2001 року визнано неправомірним та скасовано рішення 21 сесії 23 скликання Страбичівської сільської ради від 22 червня 2001 року за № 2 про вилучення земельних ділянок, що знаходяться на господарському дворі бувшої бригади №3 КАТП Великолучківське і передачу їх у землі запасу сільської ради.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 13 червня 2005 року державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, виданий на підставі рішення 20 сесії 23 скликання Страбичівської сільської ради від 22 червня 2001 року, громадянину ОСОБА_3, серії НОМЕР_1 в цій частині визнано недійсним, а його реєстрацію скасовано.

У подальшому було ухвалено інше рішення Страбичівської сільської ради від 04 квітня 2007 року 12 сесії 5 скликання, яким передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1900 га та видано державний акт про право власності на неї (а.с.114).

Це рішення та виданий на його підставі акт були оспорені ОСОБА_4 в судовому порядку з тих же підстав, що й у даній судовій справі.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду 24 грудня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_4 було відмовлено ( справа №303/8182/13-ц).

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 21 лютого 2014 року рішення залишено в силі. Крім іншого в цій ухвалі зазначено, що позивач не довів того факту, що вказані на кадастрових планах координати поворотних точок земельних ділянок вказують інше місце розташування земельних ділянок в натурі відносно півночі, та не довів того факту, що цим порушено права позивача (справа №303/8182/13-ц, а.с. 144-146)..

Колегія констатує, що у судовій справі, що розглядається, судом першої інстанції також не було встановлено порушення прав позивача.

Зокрема, належними, допустимими та достатніми доказами не доведено того факту, що спірна земельна ділянка фактично розташована в іншому місце, ніж зазначено у технічній документації, на чому наголошував позивач, а також те, що це у будь-який спосіб порушує права чи інтереси останнього.

У позовних заявах ОСОБА_4 взагалі не вказує на жодне своє конкретне право чи інтерес, за захистом якого він звернувся до суду з даними позовними вимогами,

В судовому засіданні в апеляційній інстанції він пояснював, що відповідачі проводять роботи на земельній ділянці з порушенням його прав, однак жодних належних доказів на підтвердження цього факту суду не надав.

За цих обставин, колегія вважає, що висновки суду першої інстанції є обґрунтованими, доводами апеляційної скарги не спростовані.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 3 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий ____________

Судді ____________

____________