Справа № 461/1159/17
Провадження № 4-с/461/26/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2017 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мисько Х.М.

з участю: секретаря судового засідання Коружинець Н.В.

представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_4 на постанову державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_5 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29 грудня 2016 року у виконавчому провадженні №49776835, -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_3» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_4 звернулася до суду із скаргою на постанову державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_5 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29 грудня 2016 року у виконавчому провадженні №49776835.

В обгрунтування поданої скарги покликається на те, що на виконанні Галицького відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області перебував виконавчий лист №2-405/11, виданий Галицьким районним судом Львівської області 10 березня 2015 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 307 959, 97 грн., 1700,00 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

29.12.2016 року державним виконавцем Макаровим Ю.Ю. Галицького відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. При винесенні постанови, останній керувався п.2 ч.1 ст.37, ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження».

Однак, скаржник із даною постановою не погоджується, вважає її неправомірною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства України. Оскільки під час здійснення виконавчого провадження, ОСОБА_5, не використано всіх наданих законодавством прав, чим не виконано вимоги ст. 18 Закону та передчасно винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

При винесенні оскаржуваної постанови, державний виконавець безпідставно керувався ст. 40 Закону, яка передбачає наслідки закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу до суду. Виконавче провадження в даному випадку не закінчено, виконавчий документ до суду не повернуто. У зв'язку з чим, застосовуючи статтю 40 Закону, яка передбачає наслідки закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа до суду, державний виконавець перевищує свої повноваження надані йому законом.

Окрім цього, скаржник зазначає, що строк, передбачений чинним законодавством для оскарження постанови державно виконавця не пропущений. Оскільки, як вбачається з супровідного листа, оскаржувана постанова отримана стягувачем 03.02.2017р., про що свідчить відбиток штампу вхідної кореспонденції з номером та датою вхідної кореспонденції на супровідному листі до відповідно до постанови.

Представник скаржника у судове засідання не зявився, оскільки на адресу суду було скеровано клопотання про розгляд справи у відсутності заявника.

Державний виконавець Галицького ВДВС ГТУЮ у Львівській області Макаров Ю.Ю. у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомлення про вручення поштового відправлення. Клопотання про відкладення чи про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.

Представник боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судовому засіданні вимог скарги заперечила, надала письмові заперечення /а.с.17-18/. Просила суд відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2, вивчивши подані заперечення на скаргу, дослідивши матеріали скарги, суд доходить висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити з огляду на наступне.

Згідно ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 1 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими

нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими для виконання на всій території України.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» державною виконавчою службою підлягають виконанню виконавчі листи, що видаються судами. Згідно п.1 ч.1 ст.18 цього ж закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону.

Суд встановив, що на виконанні Галицького відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області перебував виконавчий лист №2-405/11, виданий Галицьким районним судом Львівської області 10 березня 2015 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 307 959, 97 грн., 1700,00 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. /а.с.6/

Так, державним виконавцем Макаровим Ю.Ю. Галицького відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області при примусовому виконанні вказаного виконавчого листа, було встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійсненні державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися без результатними. У звязку із чим, 29.12.2016 р. державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. /а.с.3/.

Дана постанова 29.12.2016 р. вих. №21162 була направлена ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3», яка скаржником була отримана 03.02.2017 р., що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції з номером та датою вхідної кореспонденції. /а.с.5/.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, підставою її винесення є встановлена виконавцем відсутність майна, на яке може бути звернене стягнення та безрезультатність заходів щодо розшуку такого майна.

Як вбачається із змісту скарги, то скаржником не зазначено, яких саме передбачених Законом заходів по розшуку майна боржника не було вжито державним виконавцем. Також, скаржником не вказано, яке майно боржника могло б бути виявлене, але не виявлене державним виконавцем.

Таким чином, аналізуючи вище наведенні норми Закону України «Про виконавче провадження» в сукупності з дослідженими судом матеріалами скарги, що дає підстави суду дійти висновку, що процесуальних порушень при виконанні виконавчого листа №2-405/11 виданого Галицьким районним судом м.Львова від 10.03.2015 р. державним виконавцем допущено не було, а тому не має підстав для задоволення скарги.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.383-389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

постановив:

У задовленні скарги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_4 на постанову державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_5 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29 грудня 2016 року у виконавчому провадженні №49776835 відмовити повністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом 5-ти днів з дня її проголошення або в порядку ч.2 ст.294 ЦПК України.

Головуючий суддя Х.М. Мисько