Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/1749/16-ц Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 27 Доповідач Микитюк О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Кочетова Л.Г., Товянської О.В.

при секретарі Кучерявому О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу за позовом ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_6

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 23 листопада 2016 року,

встановила:

03 лютого 2016 року ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом. Під час розгляду справи позивач змінив позовні вимоги і просив звернути стягнення на належні ОСОБА_2М,, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 предмети іпотеки земельні ділянки площею 36631 кв.м. на території Вересівської сільської ради Житомирського району, площею 14900кв.м. на території Зарічанської сільської ради Житомирського району (т.1 а.с.116-118). В обґрунтування позову позивач зазначив, що ОСОБА_2 24.10.2007 року уклав із ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» кредитний договір, зобовязань за ним не виконує, заборгував 11007235грн.90 коп.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 23 листопада 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідачів просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про відмову у позові. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує на те, що сплинула позовна давність, оскільки заочним рішенням Богунського районного суду Житомирської області від 15 березня 2012 року з відповідачів на користь банка достроково стягнута заборгованість за даним кредитом в розмірі 2068796грн.40 коп., і трирічна позовна давність має обраховуватись саме із цієї дати.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 24.10.2007 року ОСОБА_2 уклав із ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» кредитний договір №83/4 на суму 250000 доларів США строком до 20.10.2007 року. У той же день між банком та ОСОБА_2М,, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 були укладені іпотечні договори щодо земельних ділянок площею 36631 кв.м. на території Вересівської сільської ради Житомирського району, площею 14900кв.м. на території Зарічанської сільської ради Житомирського району (т.1 а.с.48-57).

Пунктами 10.3 обох іпотечних договорів передбачено, що вони діють до повного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором.

Заочним рішенням Богунського районного суду Житомирської області від 15 березня 2012 року ОСОБА_2 зобовязано повернути ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» 261581,58 доларів США та стягнуто 74025грн. (т.1 а.с.27,28). Доказів про те, що дане рішення виконано представник відповідачів суду першої та апеляційної інстанції не надав.

Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 73цс13, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст. 598, ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 33 Закону України Про іпотеку передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

Розірвання кредитного договору припиняє його дію на майбутнє, але не скасовує сам факт укладення та дії договору включно до моменту його розірвання, а також залишає в дії окремі його умови щодо зобовязань сторін, спеціально передбачених для застосування на випадок порушення зобовязань і після розірвання договору, з огляду на характер цього договору.

Отже, наявність судового рішення про дострокове стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав вважати день ухвалення судом заочного рішення днем, з якого розпочинається перебіг позовної давності, є правильним і відповідає нормам ст.ст.257,258,599 ЦК України, а також ст.ст.12,17 Закону України „Про іпотеку.

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_6 відхилити.

Залишити без змін рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 23 листопада 2016 року

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: Судді: