Справа № 462/951/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

05 квітня 2017 року м.Львіd

Залізничний районний суд м.Львова у складі:

судді Постигач О.Б.

секретаря Ящук К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Приватбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 банк «Приватбанк» звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №LVOR3T від 19.04.2007 року в розмірі 15509,21 грн., з яких 1997,77 грн. заборгованість за кредитом; 7049,55 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 6461,89 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також судові витрати по сплаті судового збору та витрати на публікацію оголошення в ЗМІ, свою вимогу мотивує тим, що відповідачем порушено договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог.

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за адресою, вказаною у позовній заяві, яка підтверджується даними Адресного бюро та публікації оголошення в газеті, про причини неявки відповідач суд не повідомив, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористався.

На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 16.03.2005 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір банківського рахунку № LVOR3T.

19 квітня 2007 року до вказаного договору банківського рахунку було укладено додаток №7 (далі кредитний договір), згідно з яким відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 2500,00 грн.

Згідно додатку 7 від 19.04.2007 р. до договору банківського рахунку № LVOR3T від 16.03.2005 р. банк за наявності вільних грошових ресурсів зобов'язується здійснювати овердрафтові обслуговування клієнта на підставі Анкети-заяви на встановлення овердрафтового кредиту на картковий рахунок, що полягає в проведенні платежів, здійснених довіреними особами клієнта з використанням корпоративних платіжних карток, понад залишок коштів на картковому рахунку клієнта №6266, відкритому в банку, за рахунок кредитних коштів у межах ліміту, встановленого відповідно до цього додатку, шляхом дебатування картрахунку. Кредитне обслуговування клієнта здійснюється з дати підписання даного договору та додатків до нього.

Пунктом 1.2. даного додатку визначено, що кредит надається в обмін на зобовязання клієнта по поверненню кредиту, сплаті відсотків та винагороди в обговорені даним договором терміни.

Відповідно до п.1.4 овердрафтове кредитування клієнта здійснюється банком у межах ліміту і терміну, установлених Додатком 7 до чинного договору, з періодом беззупинного користування кредитом не більше 30 днів.

Згідно п.1.5 клієнт сплачує відсотки за весь час фактичного користування кредитом згідно Додатка 7 до чинного Договору

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України)

Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України)

Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із. суті кредитного договору.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.

Згідно відомостей, долучених до матеріалів справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 припинив підприємницьку діяльність 07.08.2014 р., про що свідчить запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем.

Як вбачається із правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 4 грудня 2013 року у справі № 6-125цс13 з огляду на положення ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст. ст. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення субєкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру субєктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Виходячи з предмету позову, публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» пред'явило вимоги до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № LVOR3T на загальну суму 15509,21 грн., яка включає: 1997,77 грн. заборгованість за кредитом; 7049,55 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 6461,89 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Як вбачається з матеріалів справи, підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем ОСОБА_2 порушено умови кредитного договору № LVOR3T в частині повернення кредиту, оскільки відповідачем не проводились платежі по кредитному договору в частині погашення основної суми кредиту та не сплачувались проценти за користування кредитними коштами в обсязі передбаченому кредитним договором, тому суд приходить до висновку, що публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» правомірно заявлені вимоги про стягнення з ОСОБА_2, як боржника, заборгованості по кредитному договору №LVOR3T, яка станом на 27.12.2016 року, складає загальну суму 15509,21 грн., яка включає: 1997,77 грн. заборгованість за кредитом; 7049,55 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 6461,89 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, що підтверджується наданими позивачем розрахунками, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до п. 3 ст. 551 Цивільного процесуального кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 03 вересня 2014 року за № 6-100 цс 14.

Виходячи з наданого суду розрахунку заборгованості, яка виникла у позичальника за період дії кредитного договору, позивачем нарахована пеня за прострочення погашення основного боргу за кредитом, яка розраховується за період з 2008 року по 27.12.2016 року, та складає 6461,89 грн., в той же час сума боргу по сплаті кредиту складає 1997,77 грн., тому з урахуванням положень п. 3 ст. 551 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає допустимим зменшити відповідачу суму пені до 1997,77 грн., оскільки сума нарахованої пені за цей період значно перевищує розмір завданих позивачу збитків.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, та присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним Договором №LVOR3T на загальну суму 11045,09 грн.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «Приватбанк» понесені судові витрати по справі, а саме: 1139 грн. судового збору та 200 грн. витрат, повязаних із публікацією в пресі оголошення відповідача до суду.

Керуючись ст. ст. 526, 543, 551, 554, 612, 615, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 208, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

вирішив

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІН НОМЕР_1 на користь ПАТ ОСОБА_1 банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 11045 (одинадцять тисяч сорок пять) грн. 09 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІН НОМЕР_1 на користь ПАТ ОСОБА_1 банк «Приватбанк» 1139 грн. судового збору та 200 грн. витрат, повязаних із публікацією в пресі оголошення відповідача до суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Постигач О.Б.