АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1832/17 Справа № 176/1558/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Волчек Н. Ю. Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: - Пищиди М.М.,

суддів: - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

за участі секретаря: - Григор»євої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" про захист прав споживачів, шляхом визнання додаткової угоди недійсною,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним вище позовом, обґрунтувуючи вимоги тим, що 3 лютого 2008 р. між сторонами був укладений іпотечний кредит №DNJ0G6 для придбання окремої квартири за адресою АДРЕСА_1.

Згідно умов цього договору, відповідач надав йому кредит у розмірі 45000,00 грн. на термін десять років, а він зобов'язувався повернути цю суму та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 15% річних. Щомісячна загальна сума до оплати складає 731,76 грн. (п.2.4 Договору).

13 лютого 2008р. між ним та відповідачем був укладений ще один кредитний договір № DNJ0G6. Згідно умов якого відповідач надав йому кредит у розмірі 9000,00 грн. на термін десять років, а він в свою чергу зобов'язався повернути цю суму та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 1,25% на місяць. Щомісячна загальна сума по оплаті складає 146,35 грн.

В той же день, між сторонами був укладений іпотечний договір №DNJ0G, згідно якого позивач передав у іпотеку банку квартиру за адресою АДРЕСА_1.

12 липня 2008 року між сторонами була укладена додаткова угода до договору про іпотечний кредит № DNJ0G6 від 13.02.2008р. Згідно п.8.1 цієї угоди банк на строк з 12.08.2008р. по 13.02.2018р. надає кредит у розмірі 9492,76 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 1.17 % на місяць. Також, у цей день була укладена інша додаткова угода до іпотечного кредитного договору №DNJ0G6 від 13.02.2008р.

Згідно п.8.1 цієї угоди Банк на строк з 12.08.2008р. по 13.02.2018р. надає кредит у розмірі 1894,19 доларів США зі сплатою і у розмірі 1,17% на місяць. Але по цім додатковим угодам відповідач не здійснив нарахування кредитних коштів на рахунок позивача.

3 вересня 2009р. була укладена ще одна додаткова угода до договору про іпотечний кредит № DNJ0G6 від 13.02.2008р. і згідно умов п.8.1 цієї угоди збільшувався строк кредитування та який становить з 13.02.2008р. по 13.09.2022р. і Банк надає кредит у розмірі 9492,76 доларів США. Та додаткова угода до договору про іпотечний кредит №DNJ0G6 від 13.02.2008р. і згідно умов п.8.1 цієї угоди збільшувався строк кредитування та який становить з 13.02.2008р. по 13.09.2022р. і Банк надає кредит у розмірі 1894,19 доларів США.

У зв'язку вищевикладеним, позивач просить визнати недійсною додаткову угоду від 12 липня 2008 року по договору про іпотечний кредит №DNJ0G6 від 13 лютого 2008 року, додаткову угоду від 12 липня 2008 року до договору про іпотечний кредит №DNJ0G6 від 13 лютого 2008 року, та додаткові угоди від 21 вересня 2012 року по договору про іпотечний кредит №DNJ0G6 від 13 лютого 2008 року і від 21 вересня 2012 року до договору про іпотечний кредит №DNJ0G6 від 13 лютого 2008 року, укладені між ним та відповідачем.

Зобов'язати відповідача отримані від позивача, ОСОБА_5, кошти у доларах США, гривнях по додатковим угодам від 12 липня 2008 року і від 21 вересня 2012 року, укладені між ОСОБА_5 і відповідачем зарахувати в рахунок погашення заборгованості по кредитам.

Визнати договір про іпотечний кредит №DNJ0G6 від 13 лютого 2008 року, та кредитний договір №DNJ0G6 від 13 лютого 2008 року такими, що припинили свою дію, в зв'язку з виконанням ОСОБА_5 своїх зобов'язань по цим договорам.

Визнати іпотечний договір №DNJ0G6 від 13 лютого 2008 року таким, що припинили свою дію, вилучити відомості з єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про обтяження іпотекою квартири за адресою: АДРЕСА_1 і заборони відчуження.

Зобов'язати відповідача видати довідку позивачу про відсутність заборгованості перед банком по іпотечному кредиту №DNJ0G6 від 13 лютого 2008р. та по кредитному договору №DNJ0G6 від 13 лютого 2008р. які були укладені між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 А також стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" про захист прав споживачів, шляхом визнання додаткової угоди недійсною - відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 3 лютого 2008р. між сторонами був укладений договір про іпотечний кредит №DNJ0G6 для придбання окремої квартири, за адресою АДРЕСА_1.

Згідно умов цього договору, відповідач надав позивачу кредит у розмірі 45000,00 грн. на термін десять років, а останній зобов'язався повернути цю суму та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 15% річних. Щомісячна загальна сума до оплати складає 731,76 грн. (п.2.4 Договору). /а.с.5-8/

13 лютого 2008р. між позивачем та відповідачем був укладений ще один кредитний договір № DNJ0G6 (а.с.17- 19).

Згідно умов якого (п.7.1 Договору), Відповідач надав позивачу кредит у розмірі 9000,00 грн. на термін десять років, а останній в свою чергу зобов'язався повернути цю суму та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 1,25% на місяць. Щомісячна загальна сума к оплаті складає 146,35 грн.

Того ж дня, між сторонами був укладений іпотечний договір №DNJ0G6. Згідно якого у якості забезпечення кредитного договору виступила іпотека, а саме квартира АДРЕСА_1. /а.с.31-33/

Пізніше , 12 липня 2008 року між сторонами була укладена додаткова угода до договору про іпотечний кредит № DNJ0G6 від 13.02.2008р. та додаткова угода до іпотечного кредитного договору №DNJ0G6 від 13.02.2008р. згідно яких, залишок заборгованості за цими договорами переведено з валюти гривня у валюту долар США (а.с.10-13, 20-23), тобто, нові кошти не видавались. Так, в додатковій угоді від 12.08.2008р. до договору про іпотечний кредит №DNJ0G6 від 13.02.2008р. в п.8.1 "Особливі умови " чітко зазначено: що станом на 12.08.2008р. залишок заборгованості за договором DNJ0G6 складає 43951,47 грн., що еквівалентно 9492,76 доларів США. В додатковій угоді до договору №DNJ0G6 від 13.02.2008р. залишок заборгованості за зговором №DNJ0G6 складає 8770,08 грн, що еквівалентно 1894,19 дол США.

Таким чином, чітко вбачається та в кредитному договорі зазначено, що кошти в доларах повторно не видавалися, були внесені зміни та доповнення до основних кредитних договорів від 13 лютого 2008р., а суми зазначені в доларах США в додаткових уодах це еквівалент сум в гривнях, остатку заборгованості від сум, виданої за кредитним договором в лютому 2008р.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1ст.628 ЦК України). Укладаючи договір, сторона з'ясовує, на яких умовах він укладається, ознайомлюється з текстом договору.

Відповідно до ч.1ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Також, районним судом встановлено, що підписання додаткових угод було волевиявленням саме позичальником, адже умови додаткових угод були для нього значно вигіднішими, оскільки відсоткова ставка по кредиту зменшувалася з 15% річних на 1,17% на місяць, та з 1,25% на місяць до 1,17% на місяць.

Щодо не отримання грошових коштів позивачем за цими додатковими угодами, суд вважає за необхідне зазначити, що метою додаткової угоди було полегшення умов виконання зобовязань за кредитним договором (погашення заборгованості). Фактична видача коштів була здійснена при укладанні кредитних договорів у лютому 2008 року.

21 вересня 2012 року були також укладені ще одна додаткова угода до договору про іпотечний кредит № DNJ0G6 від 13.02.2008р. та додаткова угода до договору №DNJ0G6 від 13.02.2008р. за умовами яких збільшувався строк кредитування та який становить з 13.02.2008р. по 13.09.2022р. (а.с.14,28).

Тобто, додаткові угоди від 21.09.2012 року є договором реструктуризації, який було підписано банком з позивачем з підстав винекнення простроченої заборгованості у позивача.

Додаткові угоди укладені між КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 до договорів про іпотечний кредит №DNJ0G6 від 13 лютого 2008 року та договір №DNJ0G6 від 13 лютого 2008 року мають одну природу виникнення, а тому регулюють одні і ті самі правові відносини, які виникли між сторонами.

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_5, після підписання Додаткових угод, здійснював часткове погашення заборгованості за Кредитним договором з урахуванням умов додаткових угод, дана обставина підтверджується копіями випісок з рахунків позивача доданих до позову відповідачем за клопотанням представника позивача (а.с.89-117) та не були справстовані позивачем та його представником.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього кодексу.

Згідно ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, оскільки на момент укладання Додаткових угод сторонами було повністю додержані вимоги, які в силу ст.203 ЦК України являються необхідними для чинності правочину. Так, волевиявлення учасника правочину ОСОБА_5 було вільним і відповідало його внутрішній волі, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним і змістом Додаткових угод, не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. При таких обставинах власні дії ОСОБА_5, що виразилися у підписанні Додаткових угод; дачі згоди на перерахунок кредитних коштів з гривні у долори США та подальше користування ними відповідно до умов Додаткових угод; здійснення часткового погашення кредиту та усіх передбачених кредитних договором виплат, являється підтвердження ознайомлення позивача зі змістом укладених ним правочинів та бажанням щодо настання правових наслідків, обумовлених цим правочином.

Правових підстав для зобов`язання відповідача зарахувати всі платежі сплачені позивачем по додаткових угодах за комерційним курсом в доларах США в рахунок погашення боргу по договору про іпотечний кредит № №DNJ0G6 від 13 лютого 2008 року та договору №DNJ0G6 від 13 лютого 2008 року, судом теж не встановлено.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, пропуск позивачем строку позовної давності для звернення з позовом до суду, є окремою самостійною підставою для відмови у позові, лише у разі наявності підстав для задоволення позовних вимог по суті.

З'ясувавши в достатньому повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінки, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: