АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Невідомої Т.О., Ратнікової В.М.

при секретарі - Пузиковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виділення частки квартири та визнання права власності на квартиру,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Голосіївської районної державної адміністрації у м. Києві, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виділення частки квартири та визнання права власності.

На обґрунтування своїх вимог зазначав, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 15 квітня 1993 р., квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної власності його діду ОСОБА_5, та членам його сім'ї: ОСОБА_6 (бабуся), ОСОБА_3 (батько) та йому в рівних долях.

В 2009 р. після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_6 загальна частка якої стала складати 2/4 усієї квартири.

В 2013 р. після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняли ОСОБА_3.(батько) та ОСОБА_4 (дядько) у розмірі по ј частки кожен.

Посилаючись на те, що не визначення його частки у спільній власності не дає йому в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою, а інші співвласники квартири - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не погоджуються на виділення належної йому ј частини квартири, просив виділити належну йому ј частку у квартирі АДРЕСА_1, та визнати за ним право власності на ј частку цієї квартири.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23.11.2016 р. в задоволенні позову відмовлено.

Справа № 752/16414/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1974/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Чередніченко Н.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції позбавив його прав, гарантованих ст.ст. 370, 372 ЦК України, якими передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, або на поділ, що є у спільній сумісній власності, внаслідок чого він не може зареєструвати свою частку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки у нього відсутній правовстановлюючий документ, а відповідач - Голосіївська районна у м. Києві державна адміністрація відмовляється видавати дублікат свідоцтва про право власності на житло.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи зазначене юридична особа повідомлена.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено та судом не встановлено, що відповідачем Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією оспорюється чи порушується право власності позивача на спірну квартиру, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

За змістом ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.356 цього Кодексу власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною 1 статті 357 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим згідно з розпорядженням від 15.04.1993 р., відповідно до якого зазначена квартира належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_5 та членам його сім'ї ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_1 в рівних долях.

Зазначеним правовстановлюючим документом визначено, що сторони набули квартиру у власність в порядку приватизації, а отже їх частки відповідно до закону є рівними, кожному із них належало по 1/4 частині квартири.

Після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 їх частки успадкували відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, по ј частці кожний.

Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація не оспорює право власності позивача на ј частину квартири АДРЕСА_2, а відтак суд дійшов правильного висновку про відсутність порушень зазначеним відповідачем прав позивача. Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація не є тією особою, яка має відповідати за позовом ОСОБА_1 про виділення частки квартири та визнання на неї права власності, оскільки фактично спір з приводу користування спільною частковою власністю виник між позивачем та третіми особами ОСОБА_3 і ОСОБА_4, проте ОСОБА_1 не заявляв до них вимог щодо захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При цьому, як стверджували треті особи, вони також не оспорюють належність на праві власності позивачеві ј частки у спірній квартирі.

Крім того, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою.

Відповідно до частин першої, другої ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Виходячи з положень ст. 183 ЦК України та роз'яснень, викладених у п. п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини квартири із самостійним виходом, яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання квартири в ізольовані квартири.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідач ОСОБА_3 перешкоджає позивачеві в користуванні належною йому часткою у квартирі не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вимог про усунення перешкод в користуванні його власністю та визначення порядку користування квартирою позивач не заявляв.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: