РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Сенаторова В.М.,

при секретарі - Явнюк К.Р.,

представників - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства "Харківводоканал" про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду м. Харкова із позовом до КП "ХВК", у якому просить зобов'язати відповідача відкрити новий особовий рахунок на власника квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 з 07.06.2016 року та не включати до рахунків заборгованість минулого власника, виключити із суми заборгованості ОСОБА_3 за послуги КП «Харківводоканал» Код ЄДРПОУ 033 61715 за адресою: АДРЕСА_2, заборгованість попереднього власника зазначеної квартири, що виникла за період часу до 06.07.2016 року, та не включати такий борг до суми заборгованості ОСОБА_3

В обгрунтування позовних вимог, ОСОБА_3 зазначив, що 22 жовтня 2012 року ПН ХМНО Харківської області ОСОБА_4, відповідно до ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником Московського ВДВС ХМУЮ, було посвідчене та видане свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, зареєстровано в реєстрі за №2369, як наслідок було отримано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером 6375738 від 17.07.2013 року, відповідно до якого наведений вище об'єкт нерухомого майна належить позивачу, як власнику.

На момент набуття позивачем права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_3, у ній самоправно проживали такі особи як: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 У заочному рішенні Московського районного суду м. Харкова по справі за №643/17219/13-ц від 01.10.2014 року зазначається, що судом встановлено той факт, що вище зазначені особи, які проживали у квартирі за адресою АДРЕСА_4, з моменту набуття ним права власності на цю квартиру, чинили перешкоди у здійснені позивачем права власності на майно, оскільки мешкали в квартирі, яка належала йому на праві власності.

Посилаючись на вищезазначене ОСОБА_3 зазначає, що не мав фактичного доступу до квартири, розташованою за адресою АДРЕСА_2 та не мав можливості отримувати та не отримував послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які надавав відповідач, оскільки лише 06 липня 2015 року особи, які неправомірно займали зазначену в позові квартиру, були примусово виселені старшим державним виконавцем.

З огляду на наведене вище 17 березня 2016 року, він звернувся з листом до КП «Харківводоканал» в якому зазначив всі обставини викладені вище та просив: переглянути суму заборгованості та відкрити новий особовий рахунок на власника квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 з 06.07.2016 року. На цей запит, 13.04.2016 року, позивач отримав відповідь відмову. Враховуючи викладене у позовній заяві, ОСОБА_3 вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судововму засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просивла задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, підтримав подані раніше подані через канцелярію суду письмові заперечення, у яких вказано, що згідно відомостей КП «Харківводоканал» за адресою: АДРЕСА_5, особовий рахунок був відкритий на ім'я гр. ОСОБА_5, нарахування за послуги централізованого водопостачання і водовідведення здійснювались на 3 осіб за затвердженими нормами водоспоживання через відсутність приладів обліку холодної та гарячої води.

Позивач надав до позову копію свідоцтва про право власності від 22.10.2012 року та копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.07.2013 року. Обидва документа містять дату виникнення права власності на квартиру АДРЕСА_6 22.10.2012 року.

До КП "Харківводоканал" позивач звернувся з відповідними документами про отриманя права власності на квартиру лише 17.03.2016 року.

Однак, на думку представника відповідача, зобов'язання по сплаті за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, які надавались до квартири АДРЕСА_7 виникли у позивача ОСОБА_3 з моменту отрианння права власності на жиле приміщення, тобто з 22.10.2012 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, приходить до наступного.

22 жовтня 2012 року ПН ХМНО Харківської області ОСОБА_4, відповідно до ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником Московського ВДВС ХМУЮ, було посвідчене та видане свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, зареєстровано в реєстрі за №2369, та як наслідок було отримано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером 6375738 від 17.07.2013 року, відповідно до якого квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 належить позивачу, як власнику.

Із заочного рішення Московського районного суду м. Харкова по справі №643/17219/13-ц від 01.10.2014 року встановлено той факт, що ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які проживали у квартирі за адресою АДРЕСА_8, з моменту набуття позивачем права власності на вказану квартиру, чинили перешкоди у здійснені ним права власності на майно, оскільки мешкали в квартирі, яка належала йому на праві власності.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14.04.2015 року заочне рішення Московського районного суду м. Харкова по справі №643/17219/13-ц від 01.10.2014 року залишено без змін.

06 липня 2015 року особи, які неправомірно займали зазначену в позові квартиру, були примусово виселені старшим державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_8, в ході примусового виконання виконавчих листів №643/17219/13-ц, виданих 07.05.2015 року Московським районним судом м. Харкова, на підтвердження чого позивачем надано відповідний акт від 06.07.2015 року.

Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд

Згідно з ч.1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Згідно ст. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Як зазначено у ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (виконати роботу, надати послугу, сплатити грошові кошти) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов'язку.

При цьому законодавцем чітко визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України) та належними сторонами (ст.527 ЦК України), тобто боржник має виконати свій обов'язок особисто, якщо інше не передбачено договором.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що фактичним споживачем послуг з водопостачання та водовідведення були встановлені особи, які самоправно, неправомірно проживали у зазначеній у позові квартирі до моменту їх примусового виселення, тому з моменту набуття позивачем права власності на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_2, та до моменту фактичного виселення осіб, які вчиняли перешкоди щодо здійснення ним права власності на зазначену квартиру, позивач не був споживачем послуг з водопостачання, а тому вимоги вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що піждлягають задоволенню.

Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 551,20 грн. суд у порядку ст. 88 ЦПК України стягує на його користь з відповідача.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 509, 526, 901 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 1, 19, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Комунального підприємства "Харківводоканал" про зобов'язання вчинити певні дії- задовольнити у повному обсязі.

Зобов'язати Комунальне підприємство "Харківводоканал" відкрити новий особовий рахунок на власника квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 з 07.06.2016 року та не включати до рахунків заборгованість минулого власника, виключити із суми заборгованості ОСОБА_3 за послуги КП «Харківводоканал» Код ЄДРПОУ 033 61715 за адресою: АДРЕСА_2, заборгованість попереднього власника зазначеної квартири, що виникла за

період часу до 06.07.2016 року, та не включати такий борг до суми

заборгованості ОСОБА_3.

Стягнути із Комунального підприємства "Харківводоканал" на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -