У Х В А Л А

01 лютого 2017року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглядаючи питання про прийняття касаційної скарги заступника прокурора м. Києва на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2016 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року у справі за позовом першого заступника прокурора Шевченківського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради, Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_2, ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Лорбук», треті особи: комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», Всеукраїнська громадська організація Товариство «Знання», про визнання договорів недійсними, витребування майна, зобов'язати вчинити дії та усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення, за позовом третьої особи із самостійними вимогами Всеукраїнської громадської організації Товариства «Знання» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Лорбук», треті особи: Київська міська рада, Департамент культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», про визнання правочину недійсним, визнання права користування та витребування майна,

в с т а н о в и л а:

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду касаційним судом, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 328 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 325 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали заявник має право звернутися до суду касаційної інстанції з заявою про поновлення строку, навівши поважні причини для поновлення строку та подавши відповідні належні докази в оригіналах або завірені їх копії.

Заступник прокурора м. Києва у прохальній частині касаційної скарги просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що 26 грудня 2016 року апеляційним судом було проголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваного рішення, а його повний текст було отримано заявником лише 04 січня 2017 року, про що свідчить відповідна відмітка у матеріалах справи, проте у підтвердження наведених обставин, а також недотримання судом апеляційної інстанції вимог, встановлених ст. 222 ЦПК України щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, заявник не надав будь-яких належних доказів.

У підтвердження наведених обставин пропуску строку на касаційне оскарження заявник має надати відповідні докази в оригіналах або завірені в установленому законом порядку їх копії, якими можуть бути оригінал поштового конверту, довідка із суду, поштового відділення зв'язку тощо, або навести інші підстави з відповідними доказами.

Крім того, зі змісту та вступної частини касаційної скарги вбачається, що особа, яка її подала, не згодна із рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2016 року та рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року, проте у прохальній частині касаційної скарги заявник просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 березня 2016 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року.

Враховуючи вищевикладене, заступник прокурора м. Києва має уточнити прохальну частину касаційної скарги, виходячи з повноважень суду касаційної інстанції, передбачених ст. 336 ЦПК України (вказати правильну дату ухвалення рішення суду першої інстанції).

Також заявник касаційної скарги має сплатити судовий збір відповідно до розмірів ставок судового збору, встановлених ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3574-VI, в редакції Закону України від 22 травня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» (далі - Закон), який набрав чинності 01 вересня 2015 року, та згідно якого ставка судового збору за подачу касаційної скарги на рішення суду складає 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Оскільки предметом спору заявленого первинного позову окрім чотирьох вимог немайнового характеру (визнання недійним договору купівлі-продажу, зобов'язання звільнити нежитлові приміщення, визнання недійсним договору оренди, зобов'язання усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом виселення), пред'явлено вимоги щодо витребування приміщень, заявник згідно з ч. 3 ст. 6 Закону має сплатити судовий збір за ставками, встановленими за подання касаційної скарги майнового та немайнового характеру.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Судовий збір за подачу касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ повинно бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, р/р 0007, КЕКД 22030103, символ звітності банку: 253.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п'ятою статті 216 ЦК).

Виходячи з того, що із поданої касаційної скарги та копій оскаржуваних рішень суду першої та апеляційної інстанцій не вбачається ціни позову в частині вимог майнового характеру (витребування приміщень), неможливо встановити правильність сплати судового збору в розмірі 1 287 грн 60 коп., а тому заявник касаційної скарги має підтвердити відповідність сплаченого судового збору належними доказами (позовна заява із визначеною ціною позову, ринкова вартість спірних приміщень, експертний висновок тощо), та у разі сплати судового збору не у повному розмірі, доплатити відповідну суму, надавши оригінал квитанції про оплату.

Приписами ч. 2 ст. 328 ЦПК України передбачено, що у разі надходження касаційної скарги, не оформленої відповідно до вимог, встановлених статтею 326 цього Кодексу, або у разі несплати судового збору, вона залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 121, 325, 326, 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора м. Києва залишити без руху для виконання вимог ухвали в строк, який не може перевищувати тридцяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі несплати судового збору касаційна скарга буде визнана неподаною й повернута заявнику.

У разі невиконання вимог суду, визначених ч. 3 ст. 328 ЦПК України, заявникубуде відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур