Провадження №2/219/600/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Брежнев О.А., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Міністерства Внутрішніх справ України, Головного управління Національної гвардії України, Державної казначейської служби України, Антитерористичного центру при службі безпеки України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Міністерства Внутрішніх справ України, Головного управління Національної гвардії України, Державної казначейської служби України, Антитерористичного центру при службі безпеки України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Так як подана заява не відповідала вимогам ЦПК України в частині того, що позовна заява не містить посилання на докази, які підтверджують кожну обставину, викладену позивачами. Позивачами у позовній заяві вказано, що стосовно факту руйнування будинку вони зверталися з заявою про кримінальне правопорушення до Бахмутського ВП ГУ НП України в Донецькій області, однак до матеріалів позову не додані докази того, чи є результати такого звернення та чи встановлені винні у заподіянні шкоди особи, та чи внесені відомості стосовно цього до ЄРДР. Із матеріалів, доданих до позову вбачається, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 24 грудня 2015 року відновна вартість на момент приватизації є 08 грн. 56 коп., а зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачі зазнали матеріальну шкоду, яку вони оцінили у розмірі 50000грн., проте яким чином вони її оцінили (розрахунки, з чого саме складається ця матеріальна шкода) позивачами ані зазначено у позові, ані додано стосовно цього ніяких доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання фізичною особою або фізичною особою - підприємцем позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно ч. 6 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Окрім того у проханні до суду позивачами не вказано позовні вимоги до кожного із відповідачів та чим вони їх обґрунтовують, в чому вина кожного з відповідачів окремо за заподіяння шкоди відповідно до їх компетенції та з чого складається сума матеріальної шкоди у 50000 грн. і чим вона підтверджується, не вказана вартість меблів, побутової техніки, тощо (не надано ніяких письмових доказів з цього приводу, окрім гарантійного талону на вікна та чеків на них), на пошкодження яких посилаються позивачі, і яку саме кожному позивачу окремо завдано суму матеріальної шкоди. Крім цього, позивачі у пункті три прохальної частини позовної заяви просять звільнити їх від сплати судового збору. При цьому посилаючись у тексті самої позовної заяви позивачі на те, що згідно п. 13 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Проте слід зауважити той факт, що у Законі України «Про судовий збір» у статті 2 не має п.13, але дійсно є таке у статті 3 частині 2 пункт 13 Закону України «Про судовий збір», в якому зазначено вищенаведене, проте позивачі у своїй позовній заяві не зазначають чим саме заподіяно їм шкоду та ким саме з відповідачів, або у якому співвідношенні воно їм завдано, та чим це підтверджується, а тому у суду не має можливості на законних підставах з урахуванням діючого законодавства України застосувати до позивачів пункт 13 частини 2 статті 3 вищевказаного Закону.

Що стосується посилання позивачів у своїй позовній заяві на п.6 ч.2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», але слід знову зауважити на той факт, що у Законі України «Про судовий збір» частини 2 статті 5 не має узагалі, проте дійсно у пункті 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільняються від сплати судового збору. Але позивачі до своєї позовної заяви не додають підтверджуючих доказів у відповідності до норм діючого ЦПК України, які б дійсно підтвердили те, що вчинено кримінальне правопорушення (наприклад - витяг з ЄРДР), тому цю статтю вищевказаного Закону не можливо застосувати за тих підстав і доказів, що маються у цій позовній заяві. Також позивачі у своєї позовній заяві посилаються на статтю 8 Закону України «Про судовий збір» щодо зменшення розміру судового збору або звільнення їх від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Згідно з п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про практику застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Проте позивачі на підтвердження свого майнового стану не надають суду жодних доказів, які б підтверджували незадовільний майновий та фінансовий стан позивачів, що стало б підставою для відстрочення сплати судового збору або звільнення від сплати судового збору позивачів. Ухвалою судді від 05 грудня 2016 року поданий позов було залишено без руху, з наданням позивачам строку протягом п'яти днів з дня отримання копії даної ухвали усунути недоліки при подачі до суду заяви.

Копію ухвали позивачами отримано 16 грудня 2016 року, згідно поштового повідомлення, але до сьогоднішнього дня недоліки при подачі позову до суду позивачем не було усунуто - через що позов необхідно визнати неподаним та повернути позивачам.

Про можливість настання таких наслідків позивачі були повідомлені.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Міністерства Внутрішніх справ України, Головного управління Національної гвардії України, Державної казначейської служби України, Антитерористичного центру при службі безпеки України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди визнати неподаною та повернути в адрес позивачів.

Про прийняте рішення повідомити позивачів, роз'яснив їм, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для його повернення.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом п'яти днів з дня її проголошення, а в разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційну скаргу може бути подано протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.А. Брежнев