Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/8887/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Скользнєва Н.Г.
Провадження №22-ц/778/352/17 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

секретаря Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2015 року ПАТ «Альфа-банк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500420194 від 09 жовтня 2013 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 500420194 про надання кредиту в сумі 33240,00 грн. під 11,99% річних, строком до 10 жовтня 2016 року.

Відповідно до умов Кредитного договору позичальник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші, передбачені платежі в сумі, строк та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту.

ОСОБА_3 не належним чином виконувала свої зобов"язання за кредитним договором, несвоєчасно та не в повному обсязі погашала кредит та відсотки за користування кредитом.

Заборгованість ОСОБА_3 перед позивачем за кредитним договором № 500420194 від 09.10.2013 року станом на 20 листопада 2015 року становить 43568,39 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 26799,06 грн., заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом - 4593,48 грн., заборгованість по комісії - 9775,85 грн., штрафу в розмірі 2400,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 623, 624, 625 ЦК України, та уточнивши позовні вимоги ПАТ «Альфа Банк» просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-банк» заборгованість за кредитним договором №500420194 від 09 жовтня 2013 року станом на 18 липня 2016 року в розмірі 45830,63 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 26799,06 грн., 4880 гривень 67 копійок - заборгованості по відсоткам; 10350 гривень 90 копійок - заборгованість по комісії, штрафу в розмірі 2400,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218 гривень 00 копійок.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ПАТ «Альфа-банк» заборгованість за кредитним договором № 500420194 від 09 жовтня 2013 року станом на 18 липня 2016 року в розмірі 45830 гривень 63 копійок, з них: 26799 гривень 06 копійок - заборгованість за кредитом; 4880 гривень 67 копійок - заборгованості по відсоткам; 10350 гривень 90 копійок - заборгованість по комісії, штрафу в розмірі 2400,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218 гривень 00 копійок, а всього 47048 гривень 63 копійок.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3, зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

ПАТ Альфа Банк, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки ( а.с. 180) до апеляційного суду не з'явився. На адресу апеляційного суду надійшла заява від представника ПАТ Альфа Банк Ременюк Т.О. в якій він прохає перенести судове засідання у зв'язку з надходженням його в іншому судовому засіданні.

Зважаючи на те, що неявка повідомленого позивача не перешкоджає розгляду справи за його відсутності, законом передбачені строки розгляду апеляційної скарги і відкладення розгляду справи в цих межах неможливо, керуючись ст. ст. 303-1, 305 ЦПК України, колегія суддів відхилила клопотання про відкладення розгляду справи та ухвалила розглядати справу за відсутності ПАТ Альфа Банк.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 09 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 500420194 про надання кредиту в сумі 33240,00 грн. під 11,99% річних строком до 10 жовтня 2016 року.

ОСОБА_3 не належним чином виконувала свої зобов"язання за кредитним договором, несвоєчасно та не в повному обсязі погашала кредит та відсотки за користування кредитом.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 500420194 від 09.10.2013 року станом на 18 липня 2016 року ОСОБА_3 має заборгованість в розмірі 45830,63 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 26799,06 грн., заборгованості за нарахованими відсотками - 4880,67 грн., заборгованість по комісії - 10350,90 грн., штрафу в розмірі 2400,00 грн. (а.с. 137).

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальник у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Пунктом 6 кредитного договору передбачено, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в зв'язку з цим договором, розгляд і вирішення всіх спорів, які виникають або можуть виникнути між сторонами з питань виконання, зміни, розірвання договору відбуваються у постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації "Всеукраїнський фінансовий союз" відповідно до його Регламенту. Розгляд їх спору у третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих сторонами письмових матеріалів, без проведення усного слухання і виклику сторін.

14.01.2015 р. рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №500420194 від 09.10.2013р, яка виникла станом на 08.12.2014 року : за кредитом 26799,06 грн., за відсотками 1547,98 грн., по комісії 3277,79 грн., штраф 1000 грн., а також витрати по сплаті третейського збору в сумі 400,00 грн. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 березня 2015 року було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 про скасування вказаного рішення третейського суду. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 28.04.2015р. та ухвалою ВССУ від 30.06.2015р. вказана ухвала суду першої інстанції залишена без змін. (а.с. 53-56, 145-147).

Судом першої інстанції встановлено, що рішення третейського суду відповідачем ОСОБА_3 не було виконано.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог первісного кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитодавця права на отримання процентів за користування кредитними коштами та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України до остаточного виконання вказаного судового рішення. (постанова Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15 та №6-1252цс16 від 21 вересня 2016 року).

Крім того, статтею 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Статтею 6 зазначеного Закону визначено категорії справ, що виникають з цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонено третейськими судами.

Законом України "Про внесення змін до ст. 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судом" ч. 1 ст. 6 Закону України "Про третейські суди" доповнено п. 14, згідно з яким третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Розділом ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про внесення змін до ст. 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судом" передбачено, що після набрання чинності цим Законом третейські суди припиняють розгляд справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), розгляд яких було розпочато до дня набрання чинності цим Законом, про що виноситься мотивована ухвала.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання цього договору, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про захист прав споживачів", незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин з іншими суб'єктами здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах.

А тому, незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів".

У справі, яка переглядається, рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалено 14 січня 2015 року , тобто після набрання чинності Закону "Про внесення змін до ст. 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судом", розділом ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" якого передбачено, що третейські суди припиняють розгляд справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), розгляд яких було розпочато до дня набрання чинності цим Законом.

Оскільки спірне рішення третейського суду ухвалено після внесення змін до Закону України "Про захист прав споживачів", а ОСОБА_3 є споживачем послуг банку, спір виник щодо стягнення з неї заборгованості за споживчим кредитом, то в силу положень п. 14 ч. 1 ст. 6 цього Закону та розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про внесення змін до ст. 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судом" така справа третейському суду не підвідомча.

Наведені висновки щодо застосування вищенаведених норм права містяться в постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року (справа № 6-1716цс15) та від 3 лютого 2016 року (справа № 6-2630цс15), які в силу положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в повному обсязі, в тому й числі, і стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 26799,06 грн., оскільки наявність рішення третейського суду про задоволення вимог кредитора, яке не може бути виконано, та за яким не може бути виданий виконавчий лист з тих причин, що справа не підвідомча третейському суду, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526,599 ЦК.

Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм діючого законодавства, а так як ці доводи відтворюють доводи заперечень відповідача проти позовних вимог, які були предметом дослідження судом першої інстанції.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: