Справа №401/294/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 р. Суддя Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області Баранець А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Обєднання Дніпроенергобудпром» в особі Заводу Металевих Конструкцій ТДВ «Обєднання Дніпроенергобудпром» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 3047 грн. 50 коп., та суму середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку.
Разом з тим, просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача.
Заява про забезпечення позову відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України розглядається судом без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Види забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов'язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.
Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 3047 грн. 50 коп., суму середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, та у забезпечення позову просить накласти арешт на все майно та грошові кошти, які належать відповідачу.
Відповідно до частини 2 статті 151 ЦПК України заявник повинен зазначити причини у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Всупереч вимогам зазначеної статті заявник не обґрунтував необхідність забезпечення позову у виді накладення арешту на все майно та грошові кошти відповідача. Не зазначив відомості потрібні для вирішення питання забезпечення позову, а саме найменування майна та його вартість, а також не зазначив найменування банківських установ, у яких відкриті рахунки відповідача.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.
З огляду на викладене, суд вважає, що вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач, а саме накладення арешту на все майно та грошові кошти відповідача може перешкоджати діяльності підприємства.
Беручи до уваги зазначені обставини, а саме відсутності у заяві про забезпечення позову достатніх відомостей щодо предмету спору, необхідних для вирішення питання щодо забезпечення позову, суд позбавлений можливості зясувати питання, зокрема, щодо неможливості виконання рішення суду, співмірності заявленим вимогам, необхідності та достатності для забезпечення виконання судового рішення та інші обставини з урахуванням яких можливо ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Відповідно до ч. 8 ст. 151 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
На підставі викладеного, керуючись ст.151-153 ЦПК України,-
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти Товариства з додатковою відповідальністю "Об'єднання Дніпроенергобудпром" в особі Заводу Металевих Конструкцій ТДВ "Об'єднання Дніпроенергобудпром" - повернути заявнику.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2

25.01.17