АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

30 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В.,Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 16 січня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про захист честі,гідності,ділової репутації,спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИЛА :

В серпні 2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідачів. Посилаючись на те,що відповідачами у скарзі від 23.05.2016 року, надісланої до Міністерства юстиції України викладено неправдиву інформацію щодо неї та її діяльності на посаді арбітражного керуючого,зокрема було зазначено «…Вважаємо, що вище перелічені факти свідчать не тільки про те, що, в порушення вищевказаних норм Закону про банкрутство, арбітражний керуючий ОСОБА_1 не є незалежним та незаінтересованим розпорядником майна у справі про ТОВ «Дніпропетровський завод бурового обладнання» (м. Дніпропетровськ, вул. Ударників, б. 27, ), а й свідчать про участь арбітражного керуючого ОСОБА_1 в реалізації аналогічних схем щодо штучного збільшення кредиторської заборгованості підприємств-банкрутів, а також можуть свідчити про вчинення арбітражним керуючим ОСОБА_1 корупційних діянь в інтересах засновників/учасників ТОВ «Дніпропетровський завод бурового обладнання …», яка порочить її честь, гідність та ділову репутацію,просила зобов'язати відповідачів спростувати недостовірну інформацію, шляхом направлення до Міністерства юстиції України та Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області письмового повідомлення про недостовірність викладеної у вказаній скарзі інформації та стягнути з них солідарно на її користь 24 804 грн. у відшкодування моральної шкоди і судові витрати.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 16.01.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення її позову у повному обсязі. Позивач посилається на помилковість висновків суду,неправильну оцінку доказів. Зазначає,що твердження відповідачів є недостовірними,їх правдивість не доведена,а відтак вони повинні спростувати розповсюджені ними відомості,які суд безпідставно вважав оціночними судженнями.

В суді апеляційної інстанції позивач апеляційну скаргу підтримала з підстав наведених в ній.

Відповідачі просили апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того,що із загального контексту поданої відповідачами скарги на адресу МЮУ слідує, що у спірних тезах має місце лише критика дій позивача як арбітражного керуючого та розпорядника майна підприємством в процесі банкрутства останнього, тобто спірні вислови є оціночним судженнями, які не підлягають спростуванню.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та поданим сторонами доказам.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом ОСОБА_1 має право на здійснення діяльності арбітражного керуючого, розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора на підставі виданного їй Міністерством юстиції України (МЮУ) свідоцтва НОМЕР_1 від 26.03.2013 року, згідно з наказом МЮУ № 371/5 від 05.03.2013 року.

З 30.11.2015 року позивач виконує обов'язки розпорядника майном у справі про банкрутство ТОВ «Дніпропетровський завод бурового обладнання» (м. Дніпропетровськ, вул. Ударників, б. 27, ) № 904/10083/15,що перебуває у провадженні господарського суду Дніпропетровської області.

ПАТ «Укрсоцбанк» є кредитором ТОВ «Дніпропетровський завод бурового обладнання» .

У провадженні господарського суду перебували справи до ТОВ «Дніпропетровський завод бурового обладнання» про визнання грошових вимог різних кредиторів ,зокрема, за позовом SteelIndustrial Company LLP, London,England,вимоги якого на суму 78 573 879.63 грн. були визнані ОСОБА_1 у повному обсязі та інші справи рішення суду по яким нею не оскаржувалися.

Зазначені обставини сторони визнали,крім того це підтверджується наявними у справі доказами- копіями судових рішень.

На думку відповідачів такі дії позивачки свідчать про її вибіркове та упереджене ставлення до різних кредиторів.

У зв'язку із чим 23 травня 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк»,вважаючи свої права щодо відшкодування заборгованості ТОВ «Дніпропетровський завод бурового обладнання» перед ним порушеними, звернулося зі скаргою до Міністерства юстиції України на дії арбітражного керуючого ОСОБА_1, в останньому абзаці скарги зазначено: «Вважаємо, що вище перелічені факти свідчать не тільки про те, що, в порушення вищевказаних норм Закону про банкрутство, арбітражний керуючий ОСОБА_1 не є незалежним та незаінтересованим розпорядником майна у справі про ТОВ «Дніпропетровський завод бурового обладнання» (м. Дніпропетровськ, вул. Ударників, б. 27, ), а й свідчить про участь арбітражного керуючого ОСОБА_1 в реалізації аналогічних схем щодо штучного збільшення кредиторської заборгованості підприємств-банкрутів, а також можуть свідчити про вчинення арбітражним керуючим ОСОБА_1 корупційних діянь в інтересах засновників/учасників ТОВ «Дніпропетровський завод бурового обладнання».

Зазначена скарга підписана представником ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_2,яка діяла на підставі виданого їй нотаріально посвідченого доручення від 15.12.2014 року.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що зазначені у даному абзаці відомості щодо неї є недостовірною інформацією,яка поширена відповідачами саме у скарзі до Міністерства юстиції України .

Відповідно до ст. 277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Таким чином диспозиція згаданої норми права передбачає, крім таких кваліфікуючих ознак як недостовірність інформації, якою порушуються особисті немайнові права особи, ще й ознаку поширення інформації.

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань ( ст.34).

Стаття 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановила, що кожен має право на свободу вираження поглядів.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції (254к/96-ВР ), а не поширення недостовірної інформації.

Оскільки скарга ПАТ «Укрсоцбанк» стосується лише перевірки інформації,яка надійшла до МЮУ , як органу, в компетенцію якого входить вчинення таких дій ,зокрема, перевірка відомостей щодо правомірності дій ОСОБА_1 ,як розпорядника майна ТОВ «Дніпропетровський завод бурового обладнання» та прийняття з цього приводу в межах наданих повноважень рішень, то такі дії відповідача, виходячи з положень зазначеної вище статті, роз'яснень, викладених в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» не можуть вважатись поширенням недостовірної інформації та тягти за собою відповідальність на визначених ст. 277 ЦК України умовах.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає,що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 16 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № / 752/13253/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 3304 /2017

Головуючий у суді першої інстанції: Мирошниченко О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.