АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/41/17 22-ц/793/281/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27, 57 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4,
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 30 червня 2016 року та апеляційну скаргу представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" - ОСОБА_8 на додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2016 року у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про порушення прав споживача, невідповідність умов договору вимогам чинного законодавства України, спонукання внесення змін до договору та проведення перерахунку, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» звернулася з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Мотивуючи свої вимоги тим, що 16 вересня 2005 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ «КБ «Надра», та відповідачем ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 08/2005/840к412 за яким банк надав кредит в сумі 18 000 доларів США, зі сплатою 12% річних з кінцевим строком повернення основної заборгованості 16.09.2025 року.

03.12.2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду, якою кредитний договір викладено в новій редакції, при цьому розмір кредиту, строк його повернення та відсоткова ставка залишились без змін, а змінено було графік погашення. Крім цього сторони домовились, що у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, а також у випадку прострочення строку виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений договором, відповідач сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки.

Відповідно до п. 4.3. кредитного договору в редакції від 03.12.2010 року передбачено, що у випадку прострочення позичальником виконання зобовязання, на строк більше 30 календарних днів, позичальник, починаючи з 30-го дня прострочення, зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10 (десять) процентів від суми несплаченого щомісячного платежу за кожен випадок.

16 вересня 2005 року між ПАТ «КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_7 було укладено договір поруки, за яким поручитель зобовязується перед позивачем відповідати по зобовязаннях відповідача за вказаним кредитним договором.

Відповідачі свої зобовязання щодо повернення кредиту не виконували, порушуючи умови договорів щодо погашення кредиту, внаслідок чого у них утворилась заборгованість, яка станом на 05 серпня 2015 року склала 16 324,38 дол. США, заборгованість по сплаті пені в розмірі 4 599,92 грн. та штраф в розмірі 3 265,81 грн.

Позивач просив суд:

- стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «КБ «НАДРА», заборгованість за кредитним договором розраховану станом на 05.08.2015 року, а саме:

заборгованість по кредиту в розмірі 14 950,55 доларів США,

заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 1 076,87 доларів США,

заборгованість по платі за управління кредитом в розмірі 296,96 доларів США,

а всього 16324.38 доларів США;

- стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «КБ «НАДРА»:

заборгованість по сплаті пені в розмірі 4 599,92 гривень,

штраф в розмірі 3 265,81 гривень,

а всього 7 865,73 гривень.

У березні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» про порушення прав споживача, невідповідність умов договору вимогам чинного законодавства України, спонукання внесення змін до договору та проведення перерахунку.

Обґрунтовуючи свій позов тим, що 16 вересня 2005 року між ПАТ КБ «Надра» та ним було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № 08/2005/840к412. Проте сума сплачених коштів станом на 05.08.2015 року становила 200 725,46 грн., що із розрахунку співвідношення курсу гривні до долару, що діяв на момент укладення договору склала 39 747,62 доларів США.

На думку ОСОБА_6, договір про надання споживчого кредиту є недійсним, оскільки його не було інформовано про кредитні умови. Банком були порушені умови Закону в частині валюти грошових коштів по кредиту. Умовами кредитного договору взагалі не визначений гривневий еквівалент суми кредиту, який складає 90 900 грн. Ним дані кошти були витрачені на придбання нерухомого майна квартири АДРЕСА_1. Розрахунок був здійснений за вищевказану квартиру в сумі 90 900 грн.

Відповідно до договору № 23-376 від 21.12.2005 року «Про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків» сума визначена тільки в національній валюті гривні. Відповідно до договору № 57851 від 21.09.2005 року, банк відкрив клієнту поточний рахунок у валюті «Українська гривня». Тому вищевикладене підтверджує те, що правовідносини між банком та ОСОБА_6 вчинялись у національній валюті.

Волевиявлення позичальника, як споживача, при укладенні кредитного договору виражалося у діях по придбанню товару в розстрочку та у гривнях, а зазначена в договорі іноземна валюта була формою видачі гривні і не відображала у свідомості позичальника валютних правовідносин.

Тому за правовими наслідками ,позивач за зустрічним позовом, вважає удаваним відповідно до ст.235 ЦК України в частині валюти кредитування в доларах США, адже він є вчиненим у відповідній частині для приховання укладення кредитного договору з наданням кредиту саме в національній валюті України гривні.

Крім цього позивач ОСОБА_6 вказав, що банку не було надано ліцензії якою встановлено право банку здійснювати банківські операції у іноземній валюті, а тому в банку не було підстав здійснювати кредитування в іноземній валюті.

Також ОСОБА_6 вказав, що банк укладаючи договір порушив його права в частині , що стосується порядку визначення та сплати ним комісійних платежів і оскільки умови кредитного договору про комісію не відповідають вимогам законодавства, то мають бути визнані недійсними на підставі ч.1 ст.203,ч.1 ст.215 ЦК України.

Крім того позивач ОСОБА_6 посилається на допущення банком порушення п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки умови договору є несправедливим по відношенню до нього , зокрема в частині сплати ним суми компенсації у разі невиконання зобовязань.

Уточнивши свої позовні вимоги /т.3 а.с.13-23/, позивач за зустрічним позовом просив суд:

1. Визнати таким, що порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживача» і не відповідає чинному законодавству п.1.1., п. З.1.1., п. З.З.2. - Кредитного Договору № 08/2005/840к412 від 16.09.2005 року в частині валюти кредитування, валюти виконання зобовязання за Кредитним Договором;

2. Визнати недодержання ПАТ КБ «Надра» вимог що ставляться до правочинів;

3. Зобов'язати ПАТ КБ «Надра» частково змінити Кредитний Договір про надання споживчого кредиту від 16 вересня 2005 року за № 08/2005/840к412, а саме: внести зміни в пункт 1.1 , пункт 3.1.1. та пункт 3.3.2 Кредитного Договору зазначивши всі суми у національній валюті України - гривні, із розрахунку співвідношення долару США до гривні за курсом Національного банку України діючим на день укладення договору про надання споживчого кредиту від 16 вересня 2005 року за № 08/2005/840к412, з моменту укладення кредитного договору - 16 вересня 2005 року та викласти:

1) пункт 1.1. Кредитного договору від 16 вересня 2005 року за № 08/2005/840к412 в наступній редакції: «Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (надалі) по тексту - «Кредит» у сумі 90 900,00 гривень (Девяносто тисяч девятсот гривень 00 копійок), що в доларовому еквіваленті становить 18 000,00 (Вісімнадцять тисяч) доларів США в порядку і на умовах, визначених цим Договором».

2) пункт 3.1.1. в наступній редакції: «ОСОБА_9 проводиться шляхом видач готівки Позичальнику через касу Банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки, сума у який зазначена в Національній валюті - гривні».

3) пункт 3.3.2. в наступній редакції: «Щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 1 007,27 гривень, що в доларовому еквіваленті становить 199,46 доларів США (Сто дев'яносто девять доларів США 46 центів)».

4. Зобов'язати ПАТ «КБ «Надра» здійснити перерахунок сплачених платежів за період з 16 вересня 2005 року по 05 серпня 2015 року та визначити реальну заборгованість по кредиту;

5. Визнати Додаткову угоду № 1 від 16.09.2005 року до Кредитного Договору № 08/2005/840к412 від 16.09.2005 року недійсною;

6. Зобов'язати ПАТ «КБ «Надра» повернути суму комісії за надання та оформлення кредитної справи у розмірі суми 1,0% в момент надання кредиту, а саме 909,00 грн. та щомісячну комісію за надання та управління кредитом у розмірі 0,25% від суми залишку кредитної заборгованості по кредиту у розмірі 34 963 грн. 50 коп., що в доларовому еквіваленті складає 4 722,40 долара США, які були отримані Банком на незаконних підставах та підлягають поверненню або зменшенню позовних вимог Позивача (за первісним позовом) за рахунок надлишково отриманих коштів.

Ухвалою Соснівського районного суду Черкаської області від 10 березня 2016 року зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом /а.с. 123 т.1/.

Рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 30 червня 2016 року позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за договором кредиту в розмірі 16 324,38 дол. США, заборгованість по сплаті пені в розмірі 4 599,92 грн. та штраф в розмірі 3 265,81 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 до спеціального фонду Державного бюджету судовий збір в сумі 3 702 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» про порушення прав споживача, невідповідність умов договору вимогам чинного законодавства України, спонукання внесення змін до договору та проведення перерахунку - відмовлено.

Не погодившись з рішення суду першої інстанції у липні 2016 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду з апеляційною скаргою.

Обґрунтовуючи її тим, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та винесене з порушенням норм процесуального і матеріального права.

А саме зазначає що:

1. В результативній частині рішення суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог позивача за первісним позовом, а саме: «Стягує солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до спеціального фонду Державного бюджету судовий збір в сумі 3702 грн., але :

по-перше: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» не заявляла такої вимоги в своєму первісному позові;

по-друге: виходячи з якого розміру ціни позову виходив суд першої інстанції стягуючи до спеціального фонду Державного бюджету судовий збір в сумі 3702 грн. та чим обґрунтована вищезазначена сума - невідомо;

по-третє: в мотивувальній частині Рішення від 30.06.2016р. суд першої інстанції посилається на п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України « Про Судовий збір» та ст. 88 ЦПК України, що стягнення з відповідачів на користь держави підлягає судовий збір в сумі 3702 грн., але натомість, чомусь суд першої інстанції не звернув уваги на п. 2 ст.88 ЦПК України:, яким передбачено, ...якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок Держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.»

Відповідно до п. 1.2 Кредитного Договору № 08/2005/840к412 від 16.09.2005р. «Цільове використання ОСОБА_9», вищевказаний кредит є споживчим.

Згідно пункту 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Відповідно частини другої пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Оскільки в діях відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом вбачається порушення прав споживачів, існують підстави для звільнення споживача від сплати судового збору.

2. Суд першої інстанції допустив до розгляду справи неналежного представника.

Позовна заява Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про дострокове стягнення боргу за Кредитним Договором № 08/2005/840к412 від 16.09.2005р. була подана до Соснівського районного суду м. Черкаси 21 серпня 2015 року за підписом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» - ОСОБА_10, але усі додатки до цієї позовної заяви, включаючи розрахунок заборгованості, який суд першої інстанції вважає головним доказом по справі, підписаний ОСОБА_8С, який на той час не мав повноважень для підписання позовних вимог, а довіреність, яка б діяла в серпні 2015 року відсутня в матеріалах справи та суду для огляду не надавалася.

3. 30.06.2016р. була подана заява про уточнення позовних вимог та прийнята судом першої інстанції до розгляду, відповідно до якої позивач по справі, ОСОБА_6 просив визнати Додаткову угоду № 1 від 16.09.2005 року до Кредитного Договору № 08/2005/840к412 від 16.09.2005 року - недійсною.

Але в результативній частині оскаржуваного рішення, суд першої інстанції у задоволені зустрічного позову ОСОБА_6 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ « Надра» відмовив в частині щодо порушення прав споживача, невідповідність умов договору вимогам чинного законодавства України, спонукання внесення змін до договору та проведення перерахунку.

Натомість, щодо визнання Додаткової угоди № 1 від 16.09.2005 року до Кредитного Договору № 08/2005/840к412 від 16.09.2005 року - недійсною, рішення не виніс !!!

4. 07.04.2016 року ухвалою суду першої інстанції було неправомірно відмовлено в задоволенні клопотання про фальшивість доказів та заява про надання оригіналів документів для огляду, що сприяло не обєктивному розгляду справи в цілому.

5. 10.03.2016 року суд першої інстанції виніс ухвалу, відповідно до якої, зобов'язав ПАТ КБ « Надра» надати до судового засідання, а саме до 07 квітня 2016 року: виписку по особових рахунках позичальника ОСОБА_6 по Кредитному Договору № 08/2005/840к412 від 16.09.2005р. та Додаткову Угоду № 3 до Кредитного договору № 08/2005/840к412 від 16.09.2005р.

Натомість, в оскаржуваному рішенні, суд першої інстанції не зазначив про те, що ПАТ КБ « Надра» не виконав Ухвалу від 10.03.2016р. в повному обсязі та не надав суду Додаткову Угоду № 3 до Кредитного договору № 08/2005/840к412 від 16.09.2005р.

6. Суд першої інстанції :

- не в повної мірі з'ясував обставини справи, які мають суттєве значення для правомірного її вирішення;

- не дослідив надані докази, дослідження яких має суттєве значення при вирішенні справи;

- не встановив суть позову, при визначенні обставин суд вийшов за межі позовної заяви.

7. Подана в якості доказу табличка під назвою «Довідка розрахунок заборгованості за кредитним договором» не відповідає вимогам національного стандарту України «Діловодство й архівна справа», не завірена повноважними особами, а складена невідомо коли (відсутня дата складання та вихідний № довідки) не містить відомості про особу, хто їх склав, та складена особою яка не має на те повноважень.

8. У своєму рішенні суд першої інстанції ( абзац 5 сторінка 5) зазначив неправдиву інформацію про наявність у ПАТ КБ « Надра» письмового дозволу ( генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями. Суд першої інстанції зазначив: « ПАТ КБ «ОСОБА_3» банківську ліцензію на здійснення валютних операцій отримав 23 серпня 2002 року № 205, а в подальшому 04 листопада 2005 року отримав дозвіл № 21-2 на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та четвертої статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в тому числі і операції з валютними цінностями.»

Позивач за первісним позовом надав до суду Банківську ліцензію № 21 від 23 серпня 2002 року, а номеру банківської ліцензії (як вказано в рішенні суду) немає в природі.

9. На момент укладання Кредитного Договору № 08/2005/840к412 від 16.09.2005 року, ПАТ КБ « Надра» не мав генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а отримав це право тільки 04 листопада 2005 року (через 2 місяці після отримання кредитних коштів позичальником).

Цей факт свідчить про отримання позичальником ОСОБА_6 кредитних коштів в національній валюті гривні, оскільки як де- факто так і де- юре, ОСОБА_6 не міг отримати кредит в іноземній валюті - доларах США.

10. Не було дотримано всіх законних умов при видачі кредиту.

ПАТ КБ «Надра» не дав представникам відповідача за первісним позовом оригінал заяви на видачу готівки для огляду.

Копія заяви на видачу готівки № NL-1 від 16.09.2005р.має ознаки фальшивості, про що зазначалося представниками ОСОБА_6, але суд не звернув на цей факт уваги.

Не існує номера поточного рахунку одержувача платежу.

Наявність підпису особи, яка перевірила й засвідчила вказаний документ не ідентифікує особу.

Відсутність печатки, відбитка штампа або напису "Оплачено" із зазначенням дати (число, місяць, рік).

3аява в цілому не відповідає формі Додатку № 8 Постанови НБУ № 337 від 14.08.2003 р. «Інструкції про касові операції в банках України» так як в ній не зазначений банк отримувача.

Бухгалтерська проводка по рахункам 2213-1001 відображає операцію по видачі гривні у зв'язку з тим, що проходить минаючи поточний рахунок (2620) позичальника (Інструкція про касові операції в банках України» затвердженою Постановою Правління НБУ № 337 від 14.08.2003 р.

Апелянти просять суд:

- рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 червня 2016 року скасувати;

- ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким в задоволенні позовних вимог Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» - відмовити, а позовні вимоги, з урахування заяви про уточнення позовних вимог, ОСОБА_6 задовольнити (в редакції згідно заяви від 30.06.2016р. - т.3 а.с.13-23) /т. 3 103-154/.

25 жовтня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду першої інстанції із заявою про винесення додаткового рішення в порядку п.1 ч. 1 ст. 20 ЦПК України, обґрунтовуючи її тим, що оскільки при винесенні рішення суду від 30 червня 2016 року не було вирішено позовну вимогу щодо визнання додаткової угоди № 1 від 16 вересня 2005 року до кредитного договору № 08/2005/840к412 від 16.09.2005 року недійсною /т.4 а.с.3-4/.

Додатковим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2016 року заяву ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено.

Вирішено доповнити рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 червня 2016 року в частині зустрічного позову ОСОБА_6 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» про порушення прав споживача, невідповідність умов договору вимогам чинного законодавства України, спонукання внесення змін до договору та проведення перерахунку.

Визнано недійсною додаткову угоду від 16 вересня 2005 року укладену між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_6 щодо обовязку позичальника сплачувати комісію за надання та управління кредитом, в розмірі 0,25 % від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом щомісяця протягом усього строку користування кредитними коштами одночасно із внесенням мінімально необхідного платежу з моменту її укладення /т.4 а.с.27-29/.

У грудні 2016 року представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" - ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою на додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2016 року.

Мотивуючи свої вимоги тим, що суд першої інстанції при винесенні додаткового рішення фактично змінив по суті рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 30 червня 2016 року.

Апелянт зазначає, що 30.06.2016 року всі позовні вимоги позивача за зустрічним позовом було розглянуто і щодо них ухвалено рішення, в тому числі і щодо вимоги про визнання недійсною додаткової угоди від 16 вересня 2005 року, тому підстав для винесення додаткового рішення, що передбачені ст. 220 ЦПК України, у суду першої інстанції були відсутні.

Судом першої інстанції не обґрунтовано в якій саме частині і в чому саме зміст додаткової угоди від 16 вересня 2005 року суперечить закону і якому закону.

Позивачами за зустрічним позовом не обґрунтовано, в чому полягає порушення їх прав в результаті укладених правочинів, адже грошові кошти за кредитним договором позичальник отримав.

При вирішенні спору, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що однією з обов'язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв'язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Апелянт просить суд:

- скасувати додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 2911.2016 року;

- винести нове рішення, яким відмовити ОСОБА_6 в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення та додаткового рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апелянтів, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6, ОСОБА_7 та апеляційна скарга представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" - ОСОБА_8 підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач ПАТ «КБ «Надра», звернувшись з первісним позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, просив суд: стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «КБ «НАДРА», заборгованість за кредитним договором розраховану станом на 05.08.2015 року, у сумі 16324.38 доларів США та 7 865,73 гривень пені і штрафу.

Звертаючись з зустрічним позов до ПАТ «КБ «Надра», ОСОБА_6 просив суд :

1. Визнати таким, що порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживача» і не відповідає чинному законодавству п.1.1., п. З.1.1., п. З.З.2. - Кредитного Договору № 08/2005/840к412 від 16.09.2005 року в частині валюти кредитування, валюти виконання зобовязання за Кредитним Договором;

2.Визнати недодержання ПАТ КБ «Надра» вимог що ставляться до правочинів;

3.Зобов'язати ПАТ КБ «Надра» частково змінити Кредитний Договір про надання споживчого кредиту від 16 вересня 2005 року за № 08/2005/840к412, а саме: внести зміни в пункт 1.1 , пункт 3.1.1. та пункт 3.3.2 Кредитного Договору зазначивши всі суми у національній валюті України - гривні, із розрахунку співвідношення долару США до гривні за курсом Національного банку України діючим на день укладення договору про надання споживчого кредиту від 16 вересня 2005 року за № 08/2005/840к412, з моменту укладення кредитного договору - 16 вересня 2005 року та викласти:

1) пункт 1.1. Кредитного договору від 16 вересня 2005 року за № 08/2005/840к412 в наступній редакції: « Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (надалі) по тексту - «Кредит» у сумі 90 900,00 гривень (Девяносто тисяч девятсот гривень 00 копійок), що в доларовому еквіваленті становить 18 000,00 (Вісімнадцять тисяч) доларів США в порядку і на умовах, визначених цим Договором».

2) пункт 3.1.1. в наступній редакції: «ОСОБА_9 проводиться шляхом видач готівки Позичальнику через касу Банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки, сума у який зазначена в Національній валюті - гривні».

3) пункт 3.3.2. в наступній редакції: «Щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 1 007,27 гривень, що в доларовому еквіваленті становить 199,46 доларів США(Сто дев'яносто девять доларів США 46 центів)».

4. Зобов'язати ПАТ «КБ «Надра» здійснити перерахунок сплачених платежів за період з 16 вересня 2005 року по 05 серпня 2015 року та визначити реальну заборгованість по кредиту;

5. Визнати Додаткову угоду № 1 від 16.09.2005 року до Кредитного Договору № 08/2005/840к412 від 16.09.2005 року недійсною;

6. Зобов'язати ПАТ «КБ «Надра» повернути суму комісії за надання та оформлення кредитної справи у розмірі суми 1,0% в момент надання кредиту, а саме 909,00 грн. та щомісячну комісію за надання та управління кредитом у розмірі 0,25% від суми залишку кредитної заборгованості по кредиту у розмірі 34 963 грн. 50 коп., що в доларовому еквіваленті складає 4 722,40 долара США, які були отримані Банком на незаконних підставах та підлягають поверненню або зменшенню позовних вимог Позивача (за первісним позовом) за рахунок надлишково отриманих коштів.

Таким чином, зі змісту позовних вимог ПАТ «КБ «Надра» та зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 вбачається, що ці вимоги є взаємовиключними по суті, а отже, задовольняючи зустрічний позов повністю чи в частині, суд мав відмовити у задоволенні відповідної частини чи повністю у вимогах по первісному позову.

Але, допустивши неповноту розгляду справи та не врахувавши всіх обставин, що були встановлені в ході розгляду справи, суд припустився помилки та порушень норм матеріального і процесуального права, що в комплексі призвели до ухвалення помилкового основного і додаткового рішень.

Зокрема, встановивши, що є підстави для визнання додаткової угоди недійсною, суд не врахував, що ця обставина впливає на розмір заборгованості відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7 перед первісним позивачем, оскільки відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно, з цієї причини додаткове рішення від 29 листопада 2016 року суперечить основному рішенню від 30 червня 2016 року, а сума заборгованості, яка була стягнута на користь ПАТ «КБ «Надра» з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за рішенням від 30 червня 2016 року є такою, що визначена неправильно, без урахування всіх встановлених судом обставин та наявних у справі доказів.

Крім того, ухвалюючи рішення в частині розподілу судових витрат, суд, стягуючи з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 судовий збір, помилково вказав про солідарне його стягнення, що не передбачено ст.88 ЦПК України, а також не обґрунтував його розмір.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Тому, враховуючи, що суд першої інстанції, при неповному зясуванні обставин, які мають значення для справи, невірно оцінив надані сторонами докази, допустив неповноту розгляду справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, розглянувши позов невірно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, - рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 червня 2016 року та додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2016 року по даній справі належить скасувати й ухвалити нове рішення відповідно до заявлених сторонами первісних і зустрічних позовних вимог.

З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що правовідносини між сторонами виникли у звязку з укладенням між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_6 кредитного договору № 08/2005/840к412 за яким банк надав кредит ОСОБА_6 та з укладеного 16 вересня 2005 року між ПАТ «КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_7 договору поруки, за яким поручитель зобовязується перед позивачем відповідати по зобовязаннях ОСОБА_6 за вказаним кредитним договором.

Верховний Суд України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1716цс15 висловив правову позицію, що незалежно від предмета та підстав спору, а також незважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Тому, з урахуванням вказаних обставин, на правовідносини між сторонами розповсюджуються норми Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Дослідивши укладений 16 вересня 2005 року між ПАТ «КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_6 кредитний договір № 08/2005/840к412, колегія суддів встановила, що він був укладений в письмовій формі і скріплений підписами сторін, відповідно до досягнутої сторонами домовленості, що викладено у п.1.1. -1.4 Договору, банк надав позичальнику ОСОБА_6 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та цільового характеру використання грошові кошти («Кредит») в сумі 18000 доларів США для розрахунків по договору купівлі-продажу з придбання ОСОБА_6 у власність квартири, зі сплатою 12% річних на строк 240 місяців. /а.с. 8-9 т.1/.

03.12.2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 /а.с. 11-17 т.1/, якою кредитний договір викладено в новій редакції, при цьому розмір кредиту, строк його повернення та відсоткова ставка залишились без змін, а змінено було графік погашення.

Крім цього сторони домовились, що у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, а також у випадку прострочення строку виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений договором, відповідач сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки.

А відповідно до п. 4.3. кредитного договору в редакції від 03.12.2010 року передбачено, що у випадку прострочення позичальником виконання зобовязання, на строк більше 30 календарних днів, позичальник починаючи з 30-го дня прострочення, зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10 (десять) процентів від суми несплаченого щомісячного платежу за кожен випадок.

Порядок надання кредиту та сплати заборгованості був визначений пунктом 3 кредитного договору № 08/2005/840к412.

Зокрема п.п.3.1.1 Договору передбачалося, що видача ОСОБА_9 проводиться шляхом видачі Позичальнику готівки через касу Банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки , сума у якій зазначена в іноземній валюті - доларах США.

Відповідно до п.п.3.3.2 Договору, в його первісній редакції, щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 199,46 доларів США.

Уклавши додаткову угоду до даного договору від 03.12.2010 року, сторони підтвердили розмір і валюту наданого кредиту 18000 доларів США /т.1 а.с.11-17/

Звернувшись з зустрічним позовом, ОСОБА_6, вважаючи вказаний договір удаваним правочином відповідно до ст.235 ЦК України в частині валюти кредитування в доларах США, просив зобов'язати ПАТ КБ «Надра» частково змінити Кредитний Договір про надання споживчого кредиту від 16 вересня 2005 року за № 08/2005/840к412, а саме: внести зміни в пункт 1.1, пункт 3.1.1. та пункт 3.3.2 Кредитного Договору зазначивши всі суми у національній валюті України - гривні, із розрахунку співвідношення долару США до гривні за курсом Національного банку України діючим на день укладення договору про надання споживчого кредиту від 16 вересня 2005 року за № 08/2005/840к412, з моменту укладення кредитного договору - 16 вересня 2005 року та викласти:

1) пункт 1.1. Кредитного договору від 16 вересня 2005 року за № 08/2005/840к412 в наступній редакції: «Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (надалі) по тексту - «Кредит» у сумі 90 900,00 гривень (Девяносто тисяч девятсот гривень 00 копійок), що в доларовому еквіваленті становить 18 000,00 (Вісімнадцять тисяч) доларів США в порядку і на умовах, визначених цим Договором».

2) пункт 3.1.1. в наступній редакції: «ОСОБА_9 проводиться шляхом видач готівки Позичальнику через касу Банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки, сума у який зазначена в Національній валюті - гривні».

3) пункт 3.3.2. в наступній редакції: «Щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 1 007,27 гривень, що в доларовому еквіваленті становить 199,46 доларів США (Сто дев'яносто девять доларів США 46 центів)».

На доведення цих вимог ОСОБА_6 послався на ту обставину, що договір є вчиненим у відповідній частині для приховання укладення кредитного договору з наданням кредиту саме в національній валюті України гривні, оскільки він від Банку отримував кредит не в доларах США , а в гривнях України, яка є єдиною дозволеною платіжною одиницею. При цьому вказавши, що Банк не мав навіть права видавати кредит в іноземній валюті, оскільки в нього була відсутня на це ліцензія.

Але ці твердження ОСОБА_6 не підтвердилися при розгляді даної цивільної справи.

Зокрема представник ПАТ «КБ «Надра» спростував посилання ОСОБА_6 на ту обставину, що Банк не мав права на здійснення валютного кредитування, надавши дозвільні документи на право здійснювати банківські операції в тому числі й з іноземною валютою /т.1 а.с.130-135/.

Також ПАТ «КБ «Надра» надало до суду заяву ОСОБА_6 від 02.09.2005 року, якою останній просить видати йому кредит саме в іноземній валюті доларах США у сумі 18000 доларів США під 12% річних на 240 місяців /т.1 а.с.136/.

З анкети-заяви на отримання кредиту поданої ОСОБА_6 також вбачається, що він просив видати кредит саме 18000 доларів США, а не у гривні України.

Відповідно до змісту заяви на видачу готівки №NL-1 від 18 вересня 2005 року, яку подав ОСОБА_6 до Банку , валютою кредиту також зазначено долари США в сумі 18000доларів США, що еквівалентно 90900 гривень /т.1 а.с.20/.

У Постанові від 10 лютого 2016 року по справі № 6-1680 цс15 Верховний Суд України висловив правову позицію, що якщо у кредитному договорі виконання зобовязання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України) за наявності хоча б у однієї сторони зобовязання: або у банка-отримувача або у ініціатора платежу індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України ( стаття 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"), то суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

А в постанові від 21 грудня 2016 року № 6-1672цс16 Верховний Суд України визначив, що відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Тому посилання ОСОБА_6 на ту обставину, що в заяві зазначено еквівалент у гривні, не дає підстави вважати, що заявою ставилось питання про видачу коштів у гривні.

Оскільки таке посилання не суперечить, а відповідає нормам ст.533 ЦК України та відповідним підзаконним актами з питань валютного регулювання, та не впливає на розмір зобовязання, яке виникло у позивача за зустрічним позовом у звязку з укладенням кредитного договору та отриманням вказаної суми кредиту.

Крім того судом встановлено, що після отримання кредиту за кредитним договором № 08/2005/840к412 ОСОБА_6 протягом часу до січня 2015 року здійснював його погашення саме у доларах США /т.а.с.21-23/, а не у національній валюті гривні.

Про те, що між сторонами виникли правовідносини повязані з кредитуванням в саме в іноземній валюті також свідчить й укладена між ОСОБА_6 та ПАТ «КБ «Надра» додаткова угода до кредитного договору № 08/2005/840к412 зі змісту яких вбачається, що банк надав кредит ОСОБА_6 саме у доларах США /т.1 а.с.61-62/

У п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що за удаваним правочином (стаття 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.

А дослідивши правочин, що оскаржується у вказаній його частині, в комплексі з наданими сторонами письмовими доказами, колегія суддів приходить до висновку, що ознак удаваності кредитного договору № 08/2005/840к412 в частині валюти кредитування в доларах США , про що зазначав ОСОБА_6, даний договір не містить і доказів про це ОСОБА_6 суду не надав.

Тому вказані вимоги ОСОБА_6 до ПАТ «КБ «Надра» не підлягають до задоволення через недоведеність і безпідставність.

Відповідно, оскільки не знайшли підтвердження докази в частині визнання вимог ОСОБА_6 про удаваність пунктів 1.1 , пункту 3.1.1. та пункт 3.3.2 кредитного договору № 08/2005/840к412 від 16 вересня 2005 року щодо валюти кредитування, то, як наслідок, відсутні також і підстави для визнання недодержання ПАТ КБ «Надра» вимог, що ставляться до правочинів та зобов'язання ПАТ «КБ «Надра» здійснити перерахунок сплачених платежів за період з 16 вересня 2005 року по 05 серпня 2015 року та визначити реальну заборгованість по кредиту, оскільки ці вимоги випливають з попередньої вимоги, а також враховуючи, що при укладенні спірного договору було дотримано вимоги, що ставляться до подібних правочинів, які передбачені ст. 1055 ЦК України.

Водночас колегія суддів встановила, що додатковою угодою № 1 від 16 вересня 2005 року сторони доповнили розділ 4 кредитного договору № 08/2005/840к412 від 16 вересня 2005 року /а.с. 10 т.1/.

Звертаючись з зустрічним позовом до ПАТ «КБ «Надра», ОСОБА_6 оскаржив цю додаткову угоду та просив визнати Додаткову угоду № 1 від 16.09.2005 року до Кредитного Договору № 08/2005/840к412 від 16.09.2005 року недійсною і, відповідно, зобов'язати ПАТ «КБ «Надра» повернути суму комісії за надання та оформлення кредитної справи у розмірі суми 1,0% в момент надання кредиту, а саме 909,00 грн. та щомісячну комісію за надання та управління кредитом у розмірі 0,25% від суми залишку кредитної заборгованості по кредиту у розмірі 34 963 грн. 50 коп., що в доларовому еквіваленті складає 4 722,40 долара США, які були отримані Банком на незаконних підставах та підлягають поверненню або зменшенню позовних вимог Позивача (за первісним позовом) за рахунок надлишково отриманих коштів.

При цьому ОСОБА_6 посилається на ту обставину, що банком було допущено порушення його прав, які передбачені Законом України «Про захист прав споживачів».

Дослідивши спірний правочин, колегія суддів встановила, що згідно Додаткової угоди № 1 від 16.09.2005 року до Кредитного Договору № 08/2005/840к412 від 16.09.2005 року, сторони домовилися доповнити розділ 4 Договору ( «Права та обовязки сторін») пунктом 4.3.16 ( пункт 4.3 Договору « Позичальник зобовязаний») у наступній редакції: «… 4.3.16 Сплатити одноразово не пізніше дати видачі кредиту комісію за оформлення кредитної справи в розмірі 909грн. …, 4.3.17. Сплачувати комісію за надання та управління кредитом в розмірі 0,25% від суми залишку кредитної заборгованості по кредиту щомісяця протягом строку користування кредитними коштами одночасно з внесенням мінімально необхідного платежу, згідно з п.3.3.2 Договору…»

Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 висловлена правова позиція: «Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним.»

Тому, враховуючи, що вказаною додатковою угодою до кредитного договору № 08/20005/840к412 від 16 вересня 2005 року /т.1 а.с.10/ було визначено сплату ОСОБА_6 одноразової та щомісячної комісії за обслуговування кредиту на користь ПАТ «КБ «Надра», але не зазначено, які саме послуги за вказану комісію надаються ОСОБА_6 банком, то ці умови суперечать вказаним вище нормам матеріального права, що врегульовують порядок надання банківських послуг, оскільки така умова договору не відповідає вимогам справедливості та суперечить частині першій статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є порушенням права ОСОБА_6 як споживача банківських послуг, що є підставою для визнання цієї додаткової угоди недійсною.

При цьому колегія суддів встановила, що за умовами вказаної додаткової угоди Банк нараховував, а ОСОБА_6 сплатив, комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме: за оформлення кредитної справи в розмірі 909 грн. та щомісячну комісію у розмірі 0,25% від суми залишку кредитної заборгованості по кредиту у сумі 4 722,40 долара США, а також Банк додатково нарахував до стягнення 296,96 доларів США як заборгованість, яка не сплачена відповідачем ОСОБА_6, включивши цю суму до вимог позовної заяви, що є незаконним.

Ч.1 ст.216 ЦПК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Тому, враховуючи, що правочин за яким ОСОБА_6 сплатив на користь ПАТ «КБ «Надра» є недійсним, то незаконно нараховані та сплачені ОСОБА_6 комісійні виплати в сумі 909 грн. і 4 722,40 долара США підлягають до повернення останньому, а 296,96 доларів США, які були нараховані, але не сплачені, є такими, що не підлягають до стягнення.

У звязку з чим належить, відповідно, задовольнити вимогу ОСОБА_6 в цій частині позову, шляхом зменшення на цю суму розміру заборгованості заявленої позивачем за первісним позовом за рахунок надлишково отриманих банком коштів.

Як наслідок, вимоги ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до частково задоволення.

Ч. 1. ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір є консенсуальним, оплатним та двостороннім. Кредитний договір вважається укладеним з моменту досягнення згоди по всім істотним умовам договору.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У частині 1 статті 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З частини 1 статті 625 випливає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Розглянувши справу в частині первісного позову, з урахуванням зазначених вище обставин, колегія суддів встановила, оскільки ОСОБА_6 уклав Кредитний Договір № 08/2005/840к412 від 16.09.2005 року та на його виконання, у відповідності із заявою про видачу готівки від 16 вересня 2005 року, позичальник ОСОБА_6 отримав 18 000 дол. США, що в еквіваленті склало 90 900 грн. /а.с.20 т.1/, то він зобовязаний повернути суму кредиту відповідно до умов, що були узгоджені і визначені сторонами Договору. А заперечення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо відсутності зобовязань перед банком є безпідставними та були спростовані позивачем за первісним позовом.

Зокрема, позивач надав суду розрахунок заборгованості, з урахуванням суми коштів отриманих ОСОБА_6 в кредит, коштів, які були повернуті боржником протягом часу дії договору згідно графіку (з відповідними змінами), який був погоджений сторонами і є невідкладною частиною Кредитного Договору № 08/2005/840к412 від 16.09.2005 року /т 1 а.с.21-23,66-71/.

Натомість, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 жодних розрахунків, які б спростовували докази ПАТ «КБ «Надра» в частині розміру сплаченої суми заборгованості та залишку невиплаченого кредиту, суду не надали, навпаки, при цьому не заперечували розрахунків банку в частині коштів, які були ними сплачені в рахунок погашення заборгованості за договором.

Ч. 1. ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір є консенсуальним, оплатним та двостороннім. Кредитний договір вважається укладеним з моменту досягнення згоди по всім істотним умовам договору.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У частині 1 статті 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З частини 1 статті 625 випливає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З доказів, що надав позивач за первісним позовом , вбачається, що у порушення умов даного договору відповідач зобовязання належним чином не виконав, в звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 05 серпня 2015 року відповідно до розрахунку /а.с.21-23 т.1/ склала: 14 950,55 доларів США заборгованості за кредитом; 1 076,87 доларів США заборгованість по відсоткам та заборгованість по комісії за управління кредитом в розмірі 296,96 доларів США, а всього 16 324,38 доларів США.

Крім того у звязку з порушенням зобовязань за умовами Договору банком була нарахована пеня 4 599,92 грн. та штраф в розмірі 3 265,81 грн., а всього 7 865,73 грн.

16 вересня 2005 року між ПАТ «КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_7 було укладено договір поруки, за яким поручитель зобовязуються перед первісним позивачем відповідати по зобовязаннях відповідача ОСОБА_6 /а.с. 60 т.1/.

03 грудня 2010 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_7 була підписана додаткова угода до Договору поруки /а.с. 19 т.1/.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тому, враховуючи допущене ОСОБА_6 порушення умов договору, з урахуванням укладеного договору поруки, належить стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «КБ «Надра» існуючу суму заборгованості достроково в солідарному порядку, оскільки добровільно відповідачі борг не повертають і не зважаючи на письмову вимогу /т.1 а.с.24/.

Але стягнення заборгованості належить здійснити за вирахуванням розміру комісії незаконно нарахованої банком за недійсним договором та сплаченої відповідачем - в сумі 909 грн. і 4 722,40 долара США, також за виключенням 296,96 доларів США безпідставно нарахованих як комісія по недійсному договору.

У звязку з чим розмір заборгованості по відсотках та тілу кредиту належить зменшити на 4 722,40 та 296,96 долара США, а загальний розмір штрафу і пені зменшити на 909 грн.

Тобто до стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підлягають: заборгованість за кредитним договором (тіло кредиту плюс відсотки) у сумі 11 305,02 доларів США (16 324,38 - 4 722,40 - 296,96 = 11 305,02 долара США) та заборгованість по сплаті пені і штраф в загальній сумі 6 956,73 гривень (7 865,73 909 = 6956,73грн.)

Таким чином, з урахуванням розглянутих вимог за первісним і зустрічним позовом належить: цивільний позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути на користь ПАТ КБ «НАДРА» солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором у сумі 11 305,02 доларів США.

Стягнути на користь ПАТ КБ «НАДРА» солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заборгованість по сплаті пені та штраф в сумі 6 956,73 гривень.

Зустрічний позов ОСОБА_6 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про порушення прав споживача, невідповідність умов договору вимогам чинного законодавства України, спонукання внесення змін до договору та проведення перерахунку задовольнити частково.

Визнати Додаткову угоду № 1 від 16.09.2005 року до Кредитного Договору № 08/2005/840к412 від 16.09.2005 року недійсною.

Зменшити розмір солідарної заборгованості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перед Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» за кредитним договором № 08/2005/840к412 від 16 вересня 2005 року станом на 05.08.2015 року за рахунок надлишково отриманих коштів зі сплати комісії на 4 722, 40 доларів США та на 909 гривень.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» в частині решти вимог: про визнання таким, що порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживача» і не відповідає чинному законодавству п.1.1., п. З.1.1., п. З.З.2. - Кредитного Договору № 08/2005/840к412 від 16.09.2005 року в частині валюти кредитування, валюти виконання зобовязання за Кредитним Договором; про визнання недодержання ПАТ КБ «Надра» вимог що ставляться до правочинів; про зобов'язання ПАТ КБ «Надра» частково змінити Кредитний Договір про надання споживчого кредиту від 16 вересня 2005 року за № 08/2005/840к412, а саме: внести зміни в пункт 1.1, пункт 3.1.1. та пункт 3.3.2 Кредитного Договору зазначивши всі суми у національній валюті України - гривні, із розрахунку співвідношення долару США до гривні за курсом Національного банку України діючим на день укладення договору про надання споживчого кредиту від 16 вересня 2005 року за № 08/2005/840к412, з моменту укладення кредитного договору - 16 вересня 2005 року; про зобов'язання ПАТ «КБ «Надра» здійснити перерахунок сплачених платежів за період з 16 вересня 2005 року по 05 серпня 2015 року та визначити реальну заборгованість по кредиту, - відмовити.

Відповідно до норм ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому, оскільки підлягають до часткового задоволення як вимоги за апеляційними скаргами, так і вимоги за поданими сторонами позовами, то пропорційно до їх задоволення належить здійснити розподіл судових витрат. А саме належить стягнути:

- з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до спеціального фонду Державного бюджету України по 1261,94 грн. судових витрат зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог за первісним позовом, (виходячи з розміру задоволених вимог за первісним позовом по курсу 21,71 грн. за один долар США = 252 388,71 грн., то 1% від цієї суми складає 2 523,88 грн. : 2 (кількість відповідачів) = 1 261,94грн. з кожного);

- з ПАТ КБ «НАДРА» на користь ОСОБА_6 1 842,23 грн. судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги, (виходячи з курсу 21,71 грн. за один долар США задоволено вимог на 252 388,71 грн., що дорівнює 69,65% від ціни позову 362 335,51грн.; відповідно, задоволено вимог апеляційної скарги по первісному позову на 30,35% (100%-69,65=30,35), а враховуючи, що за апеляцію в частині оскарження рішення по первісному позову було сплачено 4 072,2 грн. Х 30,35 %= 1235,91 грн., плюс половину зі сплаченого судового збору за апеляційну скаргу по оскарженню рішення в частині зустрічного позову 606,32 грн., то 1235,91+606,32 = 1842,23 грн.);

- стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «НАДРА» 303,16 грн. судових витрат, як половину сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги на додаткове рішення.

Керуючись ст. ст. 88, 218, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 30 червня 2016 року задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" - ОСОБА_8 на додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2016 року задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 30 червня 2016 року та додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2016 року у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про порушення прав споживача, невідповідність умов договору вимогам чинного законодавства України, спонукання внесення змін до договору та проведення перерахунку скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

Цивільний позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути на користь ПАТ КБ «НАДРА» солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором у сумі 11 305,02 доларів США.

Стягнути на користь ПАТ КБ «НАДРА» солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заборгованість по сплаті пені та штраф в сумі 6 956,73 гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до спеціального фонду Державного бюджету України по 1 261,94 грн. судових витрат зі сплати судового збору.

Зустрічний позов ОСОБА_6 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про порушення прав споживача, невідповідність умов договору вимогам чинного законодавства України, спонукання внесення змін до договору та проведення перерахунку задовольнити частково.

Визнати Додаткову угоду № 1 від 16.09.2005 року до Кредитного Договору № 08/2005/840к412 від 16.09.2005 року недійсною.

Зменшити розмір солідарної заборгованості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перед Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» за кредитним договором № 08/2005/840к412 від 16 вересня 2005 року станом на 05.08.2015 року за рахунок надлишково отриманих коштів зі сплати комісії на 4 722,40 доларів США та на 909 гривень.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» в частині решти вимог: про визнання таким, що порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживача» і не відповідає чинному законодавству п.1.1., п. З.1.1., п. З.З.2. - Кредитного Договору № 08/2005/840к412 від 16.09.2005 року в частині валюти кредитування, валюти виконання зобовязання за Кредитним Договором; про визнання недодержання ПАТ КБ «Надра» вимог що ставляться до правочинів; про зобов'язання ПАТ КБ «Надра» частково змінити Кредитний Договір про надання споживчого кредиту від 16 вересня 2005 року за № 08/2005/840к412, а саме: внести зміни в пункт 1.1 , пункт 3.1.1. та пункт 3.3.2 Кредитного Договору зазначивши всі суми у національній валюті України - гривні, із розрахунку співвідношення долару США до гривні за курсом Національного банку України діючим на день укладення договору про надання споживчого кредиту від 16 вересня 2005 року за № 08/2005/840к412, з моменту укладення кредитного договору - 16 вересня 2005 року; про зобов'язання ПАТ «КБ «Надра» здійснити перерахунок сплачених платежів за період з 16 вересня 2005 року по 05 серпня 2015 року та визначити реальну заборгованість по кредиту, - відмовити.

Стягнути з ПАТ КБ «НАДРА» на користь ОСОБА_6 1 842,23 грн. судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «НАДРА» 303,16 грн. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :