Справа № 195/357/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

05.04.2017 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Скрипченка Д.М., при секретарі Левкович Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок з будівлями та спорудами по вул. Веселій 38, с-ще Томаківка Томаківського району Дніпропетровської області, згідно технічного паспорту виготовленого КП "Томаківське БТІ" ДОР" на житловий будинок відповідно до експлікації приміщень: загальна площа будівлі становить 59,40 кв.м., житлова площа становить 22,90 кв.м.; згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд: житловий будинок "А-1" саман обкладений цеглою площею 87,5 кв.м.; погріб "В" цегляний площею 5,90 кв.м., що належав ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 16.12.1971 року за реєстром №1943.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що починаючи з жовтня 2006 року, вона зареєстрована та фактично проживає у вказаному житловому будинку, що підтверджується реєстрацією в паспорті громадянина України та реєстрацією у домовій книзі.

Присадибна земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,15 га, перебуває в її користуванні починаючи з 2006 року, що підтверджується довідкою наданою Томаківською селищною радою від 01.02.2017 року за №223.

В даний житловий будинок вона вселилася домовившись з ОСОБА_2, яка ним володіла та передала їй його у користування. Договірних зобов'язань щодо володіння та користування житловим будинком вони не укладали.

ОСОБА_2 у свою чергу отримала домоволодіння у спадщину, оскільки на підставі п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР фактично вступила в у правління спадковим майном після смерті своєї матері ОСОБА_3, яка померла 08.11.2003 року.

Вказані нею обставини підтверджуються договором купівлі-продажу від 16.12.1971 року за реєстром №1943, домовою книгою №38, в якій зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_2 та вона, та відповідним заповітом.

До цього часу вона продовжує проживати в даному будинку відкрито, не приховуючи факту знаходження майна в її володінні, добросовісно та безперервно (більше десяти років) володіє та користується будинком і присадибною земельною ділянкою, підтримує їх в належному стані, постійно проводить поточний та капітальний ремонти, оскільки постійно проживає та працює в с-щі Томаківка Дніпропетровської області. Крім того, сплачує кошти за комунальні послуги згідно укладених від її імені договорів на користування газом та електроенергією.

Висновок ТОВ «Грандторгстрой» підтверджує, що дійсна вартість житлового будинку станом на 03.02.2017 року складає 41275 гривень.

Володіння житловим будинком не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб.

Володіння житловим будинком з жовтня 2006 року не здійснювалось на підставі договірних зобов'язань (договір оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), що являється обставинами, які підтверджують факт відсутності в неї підстав для виникнення права власності на будинок в момент заволодіння ним, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю.

У своїй письмовій заяві представник позивачки, що діє в силу договору про надання правової допомоги та здійснення представництва від 15.02.2017 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2492 від 16.04.2012 року, просить суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що підтримує позовні вимоги у повному їх обсязі.

Відповідач у своїй заяві просить суд вирішити справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що не заперечує проти позовних вимог.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін у справі, які скористалися правом визначеним ч. 2 ст. 158 ЦПК України, на підставі достатніх у справі доказів для вирішення спору по суті позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію сторін, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності.

Слідуючи змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Набувальна давність є юридичним фактом. Рішення суду про встановлення факту спливу строку набувальної давності не замінюватиме собою державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а буде лише підставою для її проведення.

Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обовязковій сукупності обставин, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК України, до яких насамперед відносяться законний обєкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

Дійсно, виходячи із першої необхідної умови обєктом володіння є житловий будинок з будівлями та спорудами по вул. Веселій (колишня Колгоспна) 38, с-ще Томаківка Томаківського району Дніпропетровської області.

Добросовісність володіння даним обєктом, на який поширюється строк давності підтверджується тим, що технічний паспорт на житловий будинок видано на імя ОСОБА_1, квитанції про оплату коштів за комунальні послуги видані також на ім'я позивачки.

Крім того, договір купівлі-продажу від 16.12.1971 року, посвідчений нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори, підтверджує, що ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_4 вказаний житловий будинок.

Заповіт посвідчений приватним нотаріусом 13.12.2000 року свідчить про те, що ОСОБА_3 розпорядилася на випадок своє смерті усім своїм майном в тому числі і даним житловим будинком на користь своєї дочки ОСОБА_2

Позивачка вказує, що з жовтня 2006 року з дозволу ОСОБА_2 вселилася у житловий будинок, зареєструвала своє місце проживання, про що свідчить відповідний штамп у домовій книзі, та проживає і використовує будинок на правах власника і до цього часу, про що відповідачка не заперечує.

Актовий запис про смерть №141 від 10.11.2003 року наданий Томаківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану підтверджує, що власник будинку ОСОБА_3 померла 08.11.2003 року в с-щі Томаківка Дніпропетровської області.

Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру №47138628 від 20.03.2017 року підтверджує, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася.

Отже, відповідач, як спадкоємець за законом у порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 шляхом вступу у фактичне володіння та розпорядження майном, про що розпорядилася житловим будинком на свій розсуд.

Позивач, проживаючи у даному житловому будинку з 04.10.2006 року, що підтверджується відміткою у домовій книзі та штампом про реєстрацію місця проживання у паспорт громадянина України, відповідно до вимог ст. 344 ЦК України порушила питання про виникнення підстав набуття права власності, за відповідним строком набувальної давності. З моменту спливу строку набувальної давності в неї, як давнісного володільця, за загальним правилом, і виникло право власності на нерухоме майно, яким вона відкрито та безперервно володіє.

Положення ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом не встановлено договірних зобов'язань (договір оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо) між сторонами, що вказує на відсутність підстав для виникнення права власності на будинок в момент заволодіння таким майном, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Тому, виходячи із вказаного правила суд не вбачає порушень прав та інтересів третіх осіб внаслідок заволодіння позивачкою житловим будинком.

На теперішній час, вона має право оформити за собою право власності внаслідок збігу строку визначеного саме законом для реєстрації за собою права власності на нерухоме майно.

В пункті 11, Постанови № 5 ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», зазначено: «Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння).Отже, встановлення власника майна є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214-215 ЦПК України, ст. 344 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований по вул. Весела (колишня Колгоспна), 38, с-ще Томаківка Томаківського району Дніпропетровської області, згідно технічного паспорту на житловий будинок виготовленого КП «Томаківське БТІ» ДОР» станом на 17.01.2017 року, відповідно до експлікації приміщень: загальна площа будівлі становить 59,40 кв.м., житлова площа становить 22,90 кв.м., згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд: житловий будинок «А-1» саман обкладений цеглою площею 87,5 кв.м.; погріб «В» цегляний площею 5,90 кв.м., що належав ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 16.12.1971 року за реєстром №1943.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5