АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

26 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - судді Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.

при секретарі Чумаченко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ВО «Мальва» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року,

встановила:

26.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «ВО «Мальва» ( далі - ПрАТ ВО «Мальва»): нараховану заробітну плату за період з січня 2014 року по травень 2016 року у сумі 57 629, 53 грн.; не нараховану заробітну плату за період з квітня 2015 року по травень 2016 року у сумі 40 370, 36 грн.; компенсацію за невикористану відпустку за період травень 2013 року - травень 2016 року у сумі 13 524 грн.; середній заробіток за весь час затримки за період невиплати зарплати травень 2016 року - серпень 2016 року у сумі 10 143,00 грн.; компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати у сумі 28 385,30 грн. Також просив нарахувати безпідставно не нараховану заробітну плату за відповідні періоди, зазначені в таблиці №7 та сплатити податки (ЄСВ, ПДФО, військовий збір), що підлягають сплаті державі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції.

Свої доводи мотивує тим, що копію ухвали суду від 29 липня 2016 р. про усунення недоліків позову він отримав 26.10.2016 р., а 28.10.2016 р. подав до канцелярії суду заяву про усунення недоліків та одночасно заяву про забезпечення доказів у цивільній справі.

Крім цього, вимоги позовної заяви не стосуються стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати. У зв'язку з існуванням спору про право, неузгодженістю суми грошових коштів, моменту настання права вимоги, відсутністю безспірних документальних доказів порушення відповідачем прав позивача він не має підстав для звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити.

Інші особи, що беруть участь в справі, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.07.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ПрАТ «ВО «Мальва» заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, середній заробіток за весь час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітку у зв'язку із порушенням строків її виплати, а також просив нарахувати безпідставно не нараховану заробітну плату за відповідні періоди та сплатити податки.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 29 липня 2016 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків: надання доказів звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 20 жовтня 2016 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто.

Вирішуючи питання про визнання позовної заяви неподаною та її повернення суд першої інстанції виходив з того, що 18.10.2016 р. через канцелярію суду позивачем надано клопотання про усунення недоліків позову, до якого додано копію довідки з Пенсійного фонду України за період 2010 -2016 р. від 18.07.2016 р., копію наказу №5-к про припинення трудового договору від 01.06.2016 р. та копії довідок, що підтверджують інвалідність позивача. Доказів звернення до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої , але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом позивачем до суду не надано.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Як пояснив позивач в судовому засіданні, копії ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 року він не отримував. Клопотання від 18.10.2016 р. було надано суду не на виконання ухвали суду про усунення недоліків. Ухвалу про усунення недоліків позову ним було отримано лише 26.10.2016 р., тобто після вирішення питання про визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

На підтвердження вказаної обставини позивачем надано копію заяви про усунення недоліків, про одержання якої Шевченківським районним судом м. Києва 28.10.2016 р. свідчить відповідний штамп ( а.с.33).

За таких підстав висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не було усунуто недоліки позову є передчасним.

Відповідно до ч.3 ст.118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, частина позовних вимог стосується питання саме не нарахованої заробітної плати, з приводу якої існує спір.

При вирішенні питання про залишення позовної заяви без руху, судом не взято до уваги характер та обґрунтованість заявлених цивільно-правових вимог, обсяг документів, наданих на підтвердження наявності суб'єктивного права у позивача, а також ту обставину, чи можуть з урахуванням наданих суду доказів перелічені в заяві вимоги свідчити про відсутність спору про право.

За таких обставин ухвалу суду першої інстанції про визнання позовної заяви неподаною та її повернення позивачу не можна визнати законною та обґрунтованою, остання підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 315, 317 ЦПК України колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року скасувати.

Передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 22-ц/796/878/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.