АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/335/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Федорової Н.О.,

суддів - Пастощука М.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря - Лапка Ю.В.,

з участю: представників позивача - Плющ Л.П.,Проскуровича А.В.,

відповідачки ОСОБА_3- та

її представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2016 року у справі за позовом Хмельницького професійного ліцею електроніки до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про виселення,

в с т а н о в и л а:

31 травня 2016 року Хмельницький професійний ліцей електроніки звернувся до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначив, що 16 листопада 2002 року між Хмельницьким профтехучилищем № 18 та ОСОБА_3 було укладено договір № 18/02 оренди житлових приміщень в гуртожитку. Відповідно до даного договору відповідачка ОСОБА_3 з неповнолітньою донькою ОСОБА_5 були заселенні в кімнату НОМЕР_1 учнівського гуртожитку терміном на три роки. Після закінчення строку дії договору, 26 липня 2006 року остання звернулась до ліцею із заявою про продовження терміну його дії на один рік. На підставі вказаної заяви термін дії договору продовжено до 1 серпня 2007 року.

ОСОБА_3 у трудових відносинах з Хмельницьким професійним ліцеєм електроніки не перебувала, звільнити в добровільному порядку кімнату гуртожитку відмовляється.

Враховуючи, що строк дії договору найму житла закінчився, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 втратили право на користування ним.

Окрім того, за період проживання в гуртожитку відповідачка заборгувала 3152 грн. 06 коп. за отримані комунальні послуги.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції Козак О.В. Провадження № 22-ц/792/335/17

Суддя-доповідач Федорова Н.О. Категорія № 43, 44

А тому, просив суд виселити ОСОБА_3 з неповнолітньою донькою ОСОБА_5 з кімнати НОМЕР_1 учнівського гуртожитку Хмельницького професійного ліцею електроніки; стягнути з ОСОБА_3 заборгованість по оплаті комунальних послуг в сумі 3152 грн. 06 коп.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 жовтня 2016 року позовні вимоги Хмельницького професійного ліцею електроніки до ОСОБА_3 в частині стягнення заборгованості по сплаті комунальних платежів залишено без розгляду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2016 року позов задоволено. Ухвалено виселити ОСОБА_3 та неповнолітню доньку ОСОБА_5 з кімнати НОМЕР_1 учнівського гуртожитку Хмельницького професійного ліцею електроніки за адресою: АДРЕСА_1. Вирішено питання про судові витрати.

Непогоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити в позові.

Рішення вважає незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права та неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Не згідна із висновком суду про сумнівність виданого їй ордеру на вселення. Так, суд не взяв до уваги рішення профспілкового органу та керівника гуртожитку про надання згоди на її вселення, як працівника освіти. При цьому, будь-якого терміну її проживання там обумовлено не було.

Суд не врахував, що в силу вимог ст. 822 ЦК України наймодавець повинен був не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла запропонувати їй укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити про відмову від укладення договору на новий строк.

Вважає, що оскільки наймодавець не попередив її про припинення договору, а вона не звільнила кімнату гуртожитку, договір найму житлових приміщень гуртожитку № 12/06 від 15 серпня 2006 року, укладений між нею та Хмельницьким професійним ліцеєм електроніки, є пролонгованим на таких самих умовах.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу з мотивів, що в ній зазначені.

Представники позивача Плющ Л.П. та Проскурович А.В. заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною, а рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, дана їм правильна оцінка, а його висновки узгоджуються з матеріалами справи і відповідають закону.

Встановлено, що 1 вересня 1993 року Кабінет Міністрів України своєю постановою № 689 «Про передачу на баланс професійних навчально-виховних закладів будівель і споруд» зобов'язав відповідні міністерства, відомства та корпорації забезпечити до 1 жовтня 1993 року передачу підпорядкованими підприємствами та організаціями на баланс професійних навчально-виховних закладів будівель і споруд. Згідно цієї постанови виробниче об'єднання «Катіон» було зобов'язано передати на баланс професійно-технічному училищу № 18 м. Хмельницького навчальний корпус, майстерні, побутовий комплекс та гуртожитки (а.с. 46-48).

15 травня 1995 року АТ «Катіон» безкоштовно передав, а профтехучилище № 18 прийняло на баланс гуртожиток на 537 місць по АДРЕСА_1, що підтверджується актом передачі-прийому будівель і споруд, які входять до комплексу Хмельницького ПТУ-18 з балансу АТ «Катіон» на баланс училища (а.с. 79).

У 2002 році дирекція дитячої музичної школи № 2 звернулась із листом № 108 до директора ПТУ-18, у якому просила, по можливості, надати кімнату в гуртожитку по АДРЕСА_1, їхньому працівнику ОСОБА_3 з сім'єю у кількості 2 чоловіка (а.с. 31, 32).

10 липня 2002 року на засіданні профкому вчителів ПТУ-18 було прийнято рішення про надання згоди адміністрації училища на тимчасове поселення в учнівський гуртожиток по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 на умовах оренди (а.с. 45).

15 липня 2002 року ОСОБА_3 видано ордер НОМЕР_2, яким надано право на проживання у кімнаті НОМЕР_1 в гуртожитку для малосімейних по АДРЕСА_1 з донькою ОСОБА_5 (а.с. 28).

16 листопада 2002 року між Хмельницьким профтехучилищем № 18 та ОСОБА_3 укладено договір № 18/02 оренди приміщень в гуртожитку, згідно якого остання з донькою ОСОБА_5 були заселенні в кімнату НОМЕР_1 гуртожитку по АДРЕСА_1, терміном на три роки (а.с. 12-13).

У 2003 році професійно-технічне училище № 18 м. Хмельницького реорганізовано в Хмельницький професійний ліцей електроніки на підставі наказу Міністерства освіти і науки України № 377 від 13 червня 2003 року (а.с. 51).

На даний час Хмельницький професійний ліцей електроніки є балансоутримувачем гуртожитку по АДРЕСА_1 в м. Хмельницькому, який має статус учнівського, що підтверджується даними: відомостей про нерухоме державне майно станом на 01.10.2016 року, форма № 2 б(д) (а.с. 50); листа Фонду державного майна України № 10-25-24270 від 13.12.2016 року (а.с. 59).

Учнівський гуртожиток призначений для проживання на період навчання іногородніх учнів, а також учнів з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за відсутності в них іншого місця проживання. Вільні кімнати в гуртожитку можуть використовуватися керівництвом училища за погодженням з профспілковим комітетом закладу для створення відокремленого готелю та для проживання працівників ліцею (п.п. 2, 3 Положення про учнівський гуртожиток Хмельницького професійного ліцею електроніки м. Хмельницького (а.с. 61-63).

26 липня 2006 року ОСОБА_3 звернулась до Хмельницького професійного ліцею електроніки із заявою про надання дозволу на продовження оренди житла для тимчасового проживання в гуртожитку терміном - з 1 серпня 2006 року до 1 серпня 2007 року з донькою ОСОБА_5 (а.с. 9).

15 серпня 2006 року між Хмельницьким професійним ліцеєм електроніки та ОСОБА_3 було укладено договір № 12/06 найму житлових приміщень гуртожитку, згідно якого наймодавець передає, а наймач бере у тимчасове користування кімнату НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1 для проживання сім'ї в складі 2 чоловік. Термін дії договору визначено до 1 серпня 2007 року (а.с. 10-11).

Після закінчення строку дії вказаного договору ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_5 продовжують проживати в гуртожитку. Договір оренди між сторонами не переукладався.

Відповідно до ст. 127 ЖК України, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Аналогічні положення зазначено у п. 2 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208 (чинного на час виникнення спірних правовідносин).

Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив, що, вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, судам слід з'ясовувати, крім інших питань, і питання щодо видачі відповідно до Примірного положення ордера на зайняття жилої площі в гуртожитку.

Згідно з ч. 2 ст. 128, ст. 129 ЖК України, ч. 1 п. 10 Примірного положення про гуртожитки на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер (ч. 1, 2 ст. 61 ЖК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Аналогічні положення містяться у п. 44 Примірного положення про гуртожитки.

Отже, законом встановлено, жила площа в гуртожитку надається особам, які перебувають з підприємством, установою, організацією у трудових відносинах, або навчаються. Надання жилої площі особам, які не навчаються, не працюють там, без спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету, без спеціального ордеру на вселення та за відсутності відповідного договору найму жилого приміщення є порушенням діючого законодавства. Особи, визнані такими, що незаконно вселились у житло підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Враховуючи вищезазначені обставини справи та вимоги закону, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 та її донька підлягають виселенню з гуртожитку по АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення, оскільки їх проживання там не пов'язане з навчанням чи виконанням трудових обов'язків, відсутні на даний час будь-які цивільно-правові угоди між сторонами про зайняття кімнат у гуртожитку, а строк дії попередніх договорів закінчився та не був продовжений.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги рішення профспілкового органу та керівника гуртожитку про надання згоди на її вселення, як працівника освіти, не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Так, основним критерієм при заселенні громадян у гуртожитки є їх перебування з підприємством, установою, організацією, на балансі яких знаходиться гуртожиток, у трудових відносинах, як це передбачено у ст. 127 ЖК України, п. 2 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208.

Згідно листа № 108 від 30.10.2002 року дирекція дитячої музичної школи № 2 просила директора ПТУ-18, по можливості, надати кімнату в гуртожитку по АДРЕСА_1, їхньому працівнику ОСОБА_3 з сім'єю у кількості 2 чоловіка (а.с. 31, 32). Окрім того, ордер НОМЕР_2 на житлову площу в гуртожитку для малосімейних виданий ОСОБА_3, як працівнику музичної школи № 2, із займаною посадою завгоспа (а.с. 28).

Твердження ОСОБА_3 про те, що термін її проживання у ордері на вселення обумовлено не було, а тому її виселення є незаконним, колегією суддів до уваги не береться з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129 ЖК України ордер, який виданий відповідачці був лише підставою для вселення в гуртожиток, на підставі якого укладено договір найму, де сторони обумовили термін її проживання там, який на даний час сплинув.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції вимог ст. 822 ЦК України щодо продовження дії договору оренди, то такі також не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 договору № 12/06 найму житлових приміщень гуртожитку Хмельницького професійного ліцею електроніки від 15 серпня 2006 року після закінчення терміну дії даного договору наймач повинен передати наймодавцю приміщення, що здається в найм. У випадку, якщо сторони виявлять бажання продовжити термін найму житла, або внести зміни у договір, складається новий договір.

Відповідачкою не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що після 1 серпня 2007 року хтось із сторін договору виявив бажання продовжити його термін та був укладений новий договір.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

Судом першої інстанції дотримані вимоги процесуального закону, всебічно, повно і об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка, тому підстав для скасування його рішення в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова