печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

13 січня 2017 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Бортницької В. В.

при секретарі Кострійчук В.В.

з участю позивача ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_4, ЖБК «Гігієніст» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач в листопаді 2016 року звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 Вимоги позову обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 бувша дружина його сина - ОСОБА_4 Відповідач дійсно зареєстрована за вказаною адресою, проте з травня 2012 році в квартирі не проживає. При цьому відповідач не бере участі у витратах на утримання будинку та по сплаті комунальних послуг, чим порушує права позивача.

В судовому засіданні позивач та третя особа - ОСОБА_2 вимоги позову підтримали.

ОСОБА_4 надав заяву про слухання справи у його відсутність з зазначенням про підтримання позовних вимог.

Представник ЖБК «Гігієніст» в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи.

Відповідач, будучи належним чином і своєчасно повідомленим в порядку ч.3 ст. 76 ЦПК України про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилася, своїх заперечень по суті обставин, викладених в позові та їх вимог, не надала.

За згодою позивача судом проведено заочний розгляд справи .

Суд, заслухавши позивача, третю особу, свідка - голову ЖБК «Гігієніст» - ОСОБА_5, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 31.12.1997 року.( а.с.8).

З показів позивача та свідка встановлено, що відповідач проживала в квартирі до травня 2012 року, після чого добровільно виїхала з ОСОБА_4, з яким перебувала у фактичних шлюбних відносинах, у найману квартиру. В 2013 році ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, але розлучилися в 2014 році. Тобто з 2012 року ОСОБА_3 без поважних причин не проживає в квартирі.

Відповідно до ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Відповідно до ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно довідки форми-3 від 16.08.2016 року ОСОБА_3 зареєстрована в належній позивачу квартирі 31.05.2011 року.

З показів позивача, свідка, дослідженого в судовому засіданні акту ЖБК «Гігієніст» вбачається, що відповідач не проживає в квартирі, витрат на її утримання не несе. Не брати до уваги вказані докази у суду підстав немає.

Під час судового розгляду не встановлено будь-яких обставин які б свідчили про наявність поважних причин неможливості проживання відповідача за вказаною адресою.

Оцінюючі встановлені в судовому засіданні факти та відповідні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач більше ніж шести місяців відсутній за місцем своєї реєстрації, витрати по житлово-комунальним послугам не несе. Отже відповідно до вимог ст. 72 ЖК Української РСР, ОСОБА_3 є особою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Судом встановлено, що відповідачі у вказаній квартирі не проживають, а позивачка внаслідок їх реєстрації у вказаній квартирі несе додаткові витрати, пов'язані з оплатою комунальних послуг. Після від'їзду відповідачі втратили право на користування квартирою АДРЕСА_4 що відповідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для зняття з реєстраційного обліку.

Таким чином в судовому засіданні встановлено порушення відповідачем права позивача на розпорядження та користування власністю, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 552 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 71 ЖК Української РСР, ст. 391 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 10, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_4, ЖБК «Гігієніст» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 552 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив за заявою відповідача, поданої протягом 10 днів з дати отримання копії рішення.

Позивачем рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду м. Києва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення..

Суддя В.В. Бортницька