АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поливач Л.Д.,

ГоловачоваЯ.В.,

при секретарі Гоін В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом Садового товариства «Лісова поляна» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Водоканал-Сервіс» про визнання недійсним договору, стягнення заборгованості за спожиту воду, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах Садового товариства «Лісова поляна» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 січня 2017 року,

у с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року СТ «Лісова поляна» в особі представника звернулось до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2, ТОВ «Водоканал-Сервіс» про визнання недійсним договору, стягнення заборгованості за спожиту воду.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16 січня 2017 року, позовні вимоги СТ «Лісова поляна» - залишені без задоволення (том І а.с.240-242).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 в інтересах СТ «Лісова поляна» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 січня 2017 року і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_2 на користь СТ «Лісова поляна» грошові кошти в розмірі 9 138 грн., визнати недійсним Договір про надання послуг з постачання холодної води та обслуговування зовнішніх водопровідних мереж від 16 серпня 2012 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Водоканал-Сервіс», застосувати до відповідача-2 наслідки його недійсності, а також стягнути з відповідачів на користь СТ «Лісова поляна» судові витрати, сплачені позивачем.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, тим, що судом неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, крім того, при ухваленні рішення порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції, представники СТ «Лісова поляна», ОСОБА_3 та голова правління СТ «Лісова поляна» - Луцький Ю.Ю., підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник ТОВ «Водоканал-Сервіс» - Вербова О.П., просила апеляційну скаргу відхилити.

ОСОБА_2 та її представник - ОСОБА_6, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належних чином, жодних заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надіслали, а тому у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважала за можливе розглядати справу у їх відсутності.

_______________________________________________

Справа № 761/25723/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/4182/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Волошин В.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши фактичні обставини даної справи та дослідивши матеріали справи і письмові докази у їх сукупності та співставленні, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність часткового задоволення вимог апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, ОСОБА_2 є членом СТ «Лісова поляна».

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що відповідачкою ОСОБА_2 не здійснюється оплата наданих послуг по поставці до її земельних ділянок холодної води.

Згідно п. 3.1 Статуту СТ «Лісова поляна», в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин, спільною власністю товариства є належні йому інженерні мережі, зокрема електро -, газо-, водна мережі, споруди, телефонна мережа, огорожі та інше, придбані або створені за рахунок особистих коштів садоводів, а також спільною працею членів товариства. Спільною власністю товариства є землі загального користування. Спільна власність товариства знаходиться в його повному володінні, користуванні і розпорядженні.

В ході розгляду справи встановлено, що між СТ «Лісова поляна» та ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» укладено безстроковий договір про водопостачання, згідно якого постачальник забезпечує постачання питної води, а абонент сплачує вартість послуг за тарифами, встановленими в порядку, визначеному чинним законодавством України. На вхідній трубі встановлено повірений та опломбований ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» лічильник, згідно показань якого, щомісячно, СТ «Лісова поляна» виставляє рахунки на сплату за спожиту, усіма споживачами на території позивача, воду.

Крім цього лічильника, на кожній ділянці користувача встановлені індивідуальні лічильники.

10 серпня 2012 року між уповноваженими співвласниками водопостачання садових будинків СТ «Лісова поляна», ОСОБА_9, який діє на підставі договору співвласників про порядок володіння та користування спільним майном водопровідної мережі, споруд та устаткування водопостачання садових будинків СТ «Лісова поляна» з однієї сторони та відповідачем 2, з другої сторони, було укладено договір про передачу у господарське відання майна (а.с. 102), відповідно до якого власник майна передає, а відповідач 2 приймає у господарське відання майно водопровідної мережі, споруд та устаткування водопостачання садових будинків СТ «Лісова поляна» згідно узгодженого та підписаного сторонами переліку майна, що є обов'язковим додатком до цього договору. Відповідно до п. 3.2 цього договору, відповідач 2 укладає індивідуальні договори про надання послуг з холодного водопостачання та обслуговування зовнішніх водопровідних мереж зі споживачами, земельні ділянки яких приєднані до водопровідної мережі СТ «Лісова поляна».

16 серпня 2012 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Водоканал-Сервіс» було укладено договір про надання послуг з постачання холодної води та обслуговування зовнішніх мереж (далі - оспорюваний договір), згідно якого відповідач 2 надає послуги з постачання холодної води та зовнішніх водопровідних мереж.

З заперечень відповідача 2 вбачається, що їх підприємство діяло на підставі договору доручення №590/08/14-15 від 01.06.2015 року, укладеного з ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал».

Вказаним договором доручення визначено, що всі договори від імені довірителя повинні укладатися відповідно до розробленого зразка, який публікується на сайті ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал».

В матеріалах справи міститься лист ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» від 05 червня 2014 року №1350/18 (а.с.50), в якому стверджується, що ТОВ «Водоканал-Сервіс» є юридичною особою, яка самостійно веде господарську діяльність і вступає в господарсько-договірні відносини.

З чисельних листів між СТ «Лісова поляна» та ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» вбачається, що СТ «Лісова поляна» як об'єднання громадян на підставі визначених Статутом та загальними зборами дбає про свою водяну мережу та визначає порядок приєднання клієнтів. Кілька осіб - власників ділянок, вступили уклали договори з ТОВ «Водоканал-Сервіс». За підробними повноваженнями, ОСОБА_9 заключив неправомірний договір про передачу водяної мережі СТ «Лісова поляна» у відання ТОВ «Водоканал-Сервіс».

В ході розгляду справи встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 раніше сплачувала плату за використану воду за рахунками позивача, в подальшому за останньою виникла заборгованість. ОСОБА_2 надала Правлінню СТ «Лісова поляна» копію договору про надання послуг з постачання холодної води та обслуговування зовнішніх водопровідних мереж від 16.08.2012 року, укладеного з ТОВ «Водоканал-Сервіс» та копії квитанцій про сплату за воду на рахунок саме цієї організації.

З пояснень представників позивача, Правління СТ «Лісова поляна» не надавало права на передачу колективної водяної мережі, ні ОСОБА_9, ні ТОВ «Водоканал-Сервіс». Крім того, ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» до 01.06.2015 року також не надавало жодних доручень на укладення договорів.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги СТ «Лісова поляна», суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні не встановлено, що договір про передачу у господарське відання майна від 10 серпня 2012 року припинив свою дію, або визнаний в установленому законом порядку недійсним, у зв'язку з чим вимоги позивача про визнання недійсним оспорюваного договору та застосування наслідків його недійсності є безпідставними. Крім того, враховуючи висновки суду про відсутність правових підстав для визнання недійсним оспорюваного договору, суд не вбачав правових підстав для стягнення з відповідача 1 на користь позивача суми заборгованості у розмірі 9 138 грн. 00 коп.

Виходячи зі змісту ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та не вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі ( ч.1, 3 ст.203 ЦК України).

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 Постанови № 9 від 06 листопада 2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до умов Договору про надання послуг з постачання холодної води та обслуговування зовнішніх мереж від 16 серпня 2012 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Водоканал-Сервіс» (далі - оспорюваний договір), відповідач 2 надає послуги з постачання холодної води та зовнішніх водопровідних мереж.

З заперечень відповідача 2 вбачається, що їх підприємство діяло на підставі договору доручення №590/08/14-15 від 01.06.2015 року, укладеного з ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», однак дане твердження є безпідставним, оскільки даний договір був укладений після укладення оспорюваного договору, крім того, відповідно до вказаного договору доручення ТОВ «Водоканал-Сервіс» має право укладати тільки договори на постачання холодної води від імені довірителя - ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал».

Вказаним договором доручення визначено, що всі договори від імені довірителя повинні укладатися відповідно до розробленого зразка, який публікується на сайті ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», однак оспорюваний договір не відповідає вищевказаному зразку і укладений від імені відповідача 2.

В матеріалах справи міститься лист ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» від 05 червня 2014 року №1350/18 (а.с.50), в якому стверджується, що ТОВ «Водоканал-Сервіс» є юридичною особою, яка самостійно веде господарську діяльність і вступає в господарсько-договірні відносини.

З інших відповідей ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» вбачається, що Товариство не володіє інформацією про будь-яких субспоживачів на мережі, що знаходиться на балансі і у власності позивача.

Крім того, згідно ч.3 ст.2 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», суб'єкт господарювання може здійснювати види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, після внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо рішення органу ліцензування про видачу йому ліцензії.

Відповідно до п.28 ч.1 ст.7 вищевказаного Закону, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, крім централізованого водопостачання та водовідведення за нерегульованим тарифом, підлягають ліцензуванню.

Однак, відповідачем 2 не внесено інформації про видачу йому відповідної ліцензії до Реєстру, крім того, ТОВ «Водоканал-Серіс» відсутнє на сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, де розміщено Ліцензійний реєстр суб'єктів господарювання, що здійснюють господарську діяльність у сфері централізованого водопостачання та водовідведення.

В судовому засіданні встановлено, що СТ «Лісова поляна» не приймало рішення та не уповноважувало ОСОБА_9 на укладення договору з ТОВ «Водоканал-Сервіс» про передачу колективної водяної мережі, у відповідача 2 відсутні документальні підтвердження, на підставі чого ними був укладений договір в особі ОСОБА_9, а з самого договору це не вбачається.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним оспорюваного договору, а тому посилання представника позивача в цій частині є обгрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості за спожиту воду, слід виходити з наступного.

Відповідачка ОСОБА_2 є членом СТ «Лісова поляна», а тому має відповідні права та обов'язки, визначені Статутом.

Зокрема, відповідно до п.4.11.4 Статуту СТ «Лісова поляна», остання зобов'язана своєчасно сплачувати плату за використану воду.

Як встановлено в ході розгляду справи, ОСОБА_2 раніше сплачувала плату за використану воду, зокрема, останній платіж було зроблено 08 серпня 2013 року, однак, в подальшому за останньою виникла заборгованість.

ОСОБА_2 надала Правлінню СТ «Лісова поляна» копію договору про надання послуг з постачання холодної води та обслуговування зовнішніх водопровідних мереж від 16.08.2012 року, укладеного з ТОВ «Водоканал-Сервіс» та копії квитанцій про сплату за воду на рахунок саме ТОВ «Водоканал-Сервіс».

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами ж будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Крім того, у відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що обов'язком відповідачки 1 згідно Статуту СТ «Лісова поляна», зокрема, була необхідність сплачувати на рахунки позивача оплату за користування водою, крім того, в ході розгляду справи встановлено наявність заборгованості перед позивачем за використану воду, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з останньої на користь СТ «Лісова поляна» заборгованість в розмірі 9 138 грн. 00 коп.

Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання про судові витрати, а саме: стягнути з відповідача 1 на користь позивача судовий збір в розмірі 2 375 грн. 40 коп., а з відповідача 2 на користь позивача - 791 грн. 70 коп.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах Садового товариства «Лісова поляна»- задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 січня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Садового товариства «Лісова поляна» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Водоканал-Сервіс» - задовольнити частково.

Визнати недійсним Договір про надання послуг з постачання холодної води та обслуговування зовнішніх мереж від 16.08.2012 року, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Водоканал-Сервіс».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Садового товариства «Лісова поляна» заборгованість за спожиту воду у розмірі 9 138 грн. та судовий збір - 2 375 грн. 40 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Водоканал-Сервіс» на користь Садового товариства «Лісова поляна» судові витрати - 791 грн. 70 коп.

В решті позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: І.М. Вербова

Судді: Л.Д. Поливач

Я.В.Головачов