Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/302/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06.04.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого судді Трагнюк В.Р., при секретарі Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заявлений позов обгрунтовує тим, що він 10.02.2014 року надав відповідачу у борг 1 170 доларів США (дорівнює за курсом НБУ 60 000 гривень), що підтверджується розпискою. Відповідач зобовязався повернути кошти за договором позики в строк до 10.03.2014 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про повернення коштів, однак зобовязання за договором позики відповідач не виконав.

У звязку з наведеними обставинами позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за розпискою та судові витрати.

Позивач та його представник в судове засідання не з»явились, позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач повторно не зявився в судове засідання, належним чином повідомлений про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи проведено в порядку, визначеному ст.ст.224, 225 ЦПК України. Підстави для зупинення провадження, визначені ст.ст. 201,202 ЦПК України судом не встановлені.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Загальними засадами дизпозитивності цивільного судочинства встановленими ст.11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що 10.02.2014 року ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 1 170 доларів США, що підтверджується розпискою останнього (а.с.4). Відповідач зобовязався повернути кошти за договором позики в строк до 10.03.2014 року. Відповідач взяті на себе зобвоязання перед позивачем не виконав, отримані кошти не повренув.

Статтею 202 ЦК України зазначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Частиною 1 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Таким чином суд встановив факт укладання між сторонами договору позики на суму 1170 доларів США.

В той же час обставина позову про те, що 1170 доларів США за курсом НБУ дорівнює 60 000 гривень є безпідставним. Так, станом на 06.02.2017 року (час звернення до суду) за курсом НБУ 100 доларів США становило 2707,79 грн. Таким чином 1170 доларів дорівнює 31681,14 гривень.

За встановлених обставин позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 640,00 гривень судового збору (а.с.1), а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.10, 31, 60, 169, 212-215, 224, 225 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, борг за договором позики в сумі 1170 доларів США, що еквівалентно 31681,14 гривень та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 гривень.

Відповідачем може бути подано до суду заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_3