Справа № 285/1962/16-ц
провадження у справі № 2/0285/25/17
РІШЕННЯ

Іменем України

18 січня 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді…………….……..ОСОБА_1

за участю секретаря……………….....ОСОБА_2

позивача..……………………………..ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_4

про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі по 1250 грн. щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. Крім цього, просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який продовжує навчання, в сумі 500 грн. щомісячно і до закінчення навчання.

В обґрунтування позову зазначила, що відповідач здоровий та працездатний, є приватним підприємцем, має досить великий та сталий заробіток, ухиляється від надання матеріальної допомоги на дітей, які повністю знаходиться на її утриманні.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, які просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.7/, дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 / а.с. 6/, які знаходяться на утриманні позивачки /а.с.11/.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення закріплено в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім цого, сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6 /а.с.5/, який проживає з позивачкою, продовжує навчання в Новоград-Волинському економіко-гуманітарному коледжі на платній основі з 01.09.2015 року по 30.06.2017 року /а.с. 9-10/ та потребує матеріального утримання від батьків.

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Відповідно до абзацу 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 10 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобовязані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище неповнолітніх дітей, повнолітнього сина та платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дочки, сина; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітнім сином, дочкою; інші обставини, що мають істотне значення.

Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, суду надано не було. Будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своїм дітям, на момент розгляду справи не існує.

Аналізуючи вищевикладене та враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, офіційно не працює, проте має мінливі заробітки, не надає добровільно позивачці матеріальну допомогу на утримання дітей, заперечення проти позову не подав, а тому суд приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти

Однак, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей дещо завищеними, і, враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач офіційно не працює та не має сталого заробітку, задовольняє їх частково стягує аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 700 грн. щомісячно, що буде відповідати, як інтересам дітей та їх матері, зокрема, для задоволення їх мінімальних життєвих потреб, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне їх утримання.

В частині стягнення аліметін на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, то позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки суд прийшов до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, що буде відповідати, як інтересам сина, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів.

На думку суду, визначена судом сума аліментів є реальною, дає змогу забезпечити мінімальні життєві потреби дітей та дружини, матеріальний стан відповідача, навіть з відрахуванням аліментів, буде задовільним та стабільним, що в свою чергу не тільки не звільняє його від обовязку утримувати свою дитину та їх матір, а навіть дозволяє йому виконувати свої зобовязання щодо оплати аліментів у розмірі, визначеному судом.

Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 141, 180-184, 191, 199-201 Сімейного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_8 на користь ОСОБА_3 аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_10, в твердій грошовій сумі в розмірі по 700 (сімсот) грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 18 липня 2016 року до повноліття сина, ОСОБА_8 21 листопада 2025 року, дочки ОСОБА_6 07 березня 2028 року.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_11, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (пятсот) грн. щомісячно, починаючи стягнення з 18 липня 2016 року до закінчення його навчання 30 червня 2017 року без урахування часу канікул.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання, а в іншій частині в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча Л. Й. Савицька