Справа № 185/7071/16-ц
Провадження № 2/185/287/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 березня 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., з участю секретаря Мерцалової Н.В., представника позивача адвоката ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Національний банк України про захист прав споживачів

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про захист прав споживача, в якому просить суд визнати недійсним п. п.2.8-2.12 кредитного договору № 1153/ФКВ-07 від 17 грудня 2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ "Український промисловий банк" (правонаступник ПАТ' «Дельта Банк»), визнати грошові зобов'язання ОСОБА_3 за кредитним договором № 1153/ФКВ-07 від 17 грудня 2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ "Український промисловий банк" (правонаступник ПАТ «Дельта Банк») щодо повернення кредиту та відсотків за користування кредитом, виражені в іноземній валюті доларах США - припиненими, визнати грошовими зобов'язаннями ОСОБА_3 за кредитним договором № 1153/ФКВ-07 від 17 грудня 2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Український промисловий банк» (правонаступник ПАТ «Дельта Банк») щодо повернення кредиту та відсотків за користування кредитом, вираженими в національній валюті України - гривні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що умови укладеного між ним та ТОВ "Український промисловий банк" кредитного договору № 1153/ФКВ-07 від 17 грудня 2007 року, являються незаконними і порушують вимоги п.22,23 ст.1, 11 Закону України "Про захист прав споживачів". Позивач зазначив, що відповідно до ч.4 ст.12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансова установа зобов'язана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів. Позивач вважає, що невиконання відповідачем, під час укладення кредитного договору, зазначених вимог закону, грубо порушило його права, як споживача, і тому він звернувся до суду.

Відповідач надав суду письмові заперечення в яких просив суд в задоволенні позову відмовити обгрунтовуючі свої вимоги, тим, що умови кредитного договору відповідають нормам діючого законодавства України. Крім того зазначив, що позивач при укладання кредитного договору був належним чином ознайомлений з його умовами, прийняв ці умови і підписав договір.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнала посилаючись на обставини викладені нею в письмових запереченнях на позов.

Третя особа не направила в суд свого представника, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.107).

Заслухавши пояснення сторін до дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає та таких підстав.

В судовому засіданні встановлено наступне.

Відповідно до ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

17 грудня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 1153/ФКВ-07 (далі - Кредитний договір), згідно з умовами п.1.1. якого ОСОБА_4 надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 23879.00 USD з розрахунку 9,5 % річних за весь час фактичного користування кредитом. Згідно п.1.4. Кредитного договору, мета кредитування - придбання автомобіля (а.с.8-14). Кредитні кошти в сумі 23 879 доларів США було надано ОСОБА_5 Позивачу за Кредитним договором (а.с.16,17).

30.06.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №2258 (а.с.46-47).

Відповідно до п.4.1 вищезазначеного Договору, в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ОСОБА_7 передає (відступає) ОСОБА_5 права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого ОСОБА_4 замінює ОСОБА_7 як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі ОСОБА_7 ОСОБА_5 прав вимоги до боржників, ОСОБА_5 переходить (відступається) право вимагати (замість ОСОБА_7) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 627 ЦК України визначено свободу договору, а саме відповідно до ст.6 Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, згідно пункту 7.1 Кредитного Договору Позичальник шляхом підписання цього Договору підтверджує факт письмового ознайомлення з умовами кредитування ОСОБА_5 та отримання копії відповідного листа - повідомлення про умови кредитування ОСОБА_5, за якими надається цей кредит. А також підтверджує те, що уважно ознайомився із змістом цього Договору, всі умови цього Договору зрозумів, повністю з ними згоден, заперечень, зауважень та запитань не має, та зобов'язується їх дотримуватися.

Відповідно до пункту 3.1. Постанови правління Національного ОСОБА_5 України від 10 травня 2007 року №168 зазначено, що ОСОБА_5 зобов'язанні в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахування процентної ставки за ним, вартості всіх супутній послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача.

Під час укладання кредитного договору позичальник був ознайомлений з усіма умовами Кредитного договору.

До того ж, відповідно до листа повідомлення про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість кредиту від 13.12.2007 року, Позивач перед укладання Договору підтвердив свою згоду з Умовами Договору і зобов'язався їх виконувати, під чим поставив свій особистий підпис (а.с.77).

На підставі вищевикладеного вбачається, що твердження Позивача про те, що його не повідомлено належним чином про всі умови передбаченні ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Постанови правління Національного ОСОБА_5 України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України про інформацію споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» є безпідставними та таким, що суперечить дійсним обставинам справи та умовам Договору.

Відповідно до п.2.8 Кредитного договору сплата комісії за надання Кредиту здійснюється у день надання Кредиту у валюті (для Кредиту у національній валюті) або у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день сплати (для кредитів в іноземній валюті). Комісія сплачується позичальником у національній валюті до отримання Кредиту, шляхом внесення готівкових коштів у касу ОСОБА_5 або шляхом безготівкового перерахування на рахунок №21 в Дніпропетровській філії ТОВ «Укрпромбанк».

Відповідно до п.2.9 Кредитного договору, сплата комісії за надання Кредиту у післяопераційний час здійснюється у день надання Кредиту у валюті Кредиту (для Кредиту у національній валюті) або у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день сплати (для кредитів в іноземній валюті). Комісія сплачується Позичальником у національній валюті до отримання Кредиту, шляхом внесення готівкових коштів у касу ОСОБА_5 або шляхом безготівкового перерахування на рахунок.

Відповідно до п.2.10 Кредитного договору, нарахування комісії за управління Кредитом здійснюється щомісячно у валюті кредиту (для Кредиту у національній валюті) або у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день сплати (для кредитів в іноземній валюті). Нарахована комісія сплачується Позичальником у національній валюті по 20 число включно кожного наступного місяця, що слідує за місяцем її нарахування та одночасно з остаточним поверненням Кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу ОСОБА_5 або шляхом безготівкового перерахування на рахунок № в Дніпропетровській філії ТОВ «Укрпромбанк».

Відповідно до п.2.11 Кредитного договору, сплата комісії за видачу готівкових коштів здійснюється у день надання Кредиту у валюті кредиту (для Кредиту у національній валюті) або у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день сплати (для кредитів в іноземній валюті). Комісія сплачується Позичальником у національній валюті до отримання кредиту, шляхом внесення готівки коштів у касу ОСОБА_5 або шляхом безготівкового перерахування на рахунок в Дніпропетровській філії ТОВ «Укрпромбанк».

Відповідно до п.2.12 Кредитного договору, нарахування комісії за дострокове проведення розрахунків по Кредиту здійснюється щомісячно, не пізніше останнього дня місяця, за факт повного/часткового повернення Кредиту в поточному місяці, у валюті Кредиту (для Кредиту у національній валюті) або у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день сплати (для кредитів в іноземній валюті). Нарахована комісія сплачується Позичальником у національній валюті по 20 (двадцяте) число включно кожного наступного місяця, що слідує за місяцем її нарахування та одночасно з остаточним поверненням Кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу ОСОБА_5 або шляхом безготівкового перерахування на рахунок в Дніпропетровській філії/Головному офісі ТОВ «Укрпромбанк».

Відповідно до п.1.8. Кредитного договору комісія за видачу готівкових коштів-відсутня.

Відповідно до п.1.9. Кредитного договору комісія за дострокове проведення розрахунків по Кредиту-відсутня.

Отже є безпідставними вимоги Позивача про визнання недійсними пунктів 2.11.-2.12. Кредитного договору зобов'язання по яким не передбачені умовами самого Кредитного договору.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Проте, Позивач не скористався таким правом, що свідчить про його згоду з усіма умовами договору.

Крім того, відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»: ОСОБА_4 мас право надавати банківські та інші фінансові послуги, а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті.

Відповідно ч.14 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно зазначає процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

На момент укладання Кредитного договору ст.11. Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній із 13.01.2006 року) не передбачала заборону кредитодавцю встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні вказаного Закону. В свою чергу споживач звільняється від сплати кредитодавцю будь-яких зборів, відсотків або інших вартісних елементів кредиту, що не були зазначені в договорі

Отже, в редакції Закону України «Про захист прав споживачів», чинній на момент укладання договору, ч. 4. 5 ст. 11 та ст. 18 (цього закону) містить лише застереження, що споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Згідно укладеного Кредитного договору Позичальнику були надані фінансові послуги у вигляді споживчого кредиту. Це підтверджує безпідставність посилань зі сторони Позивача про те, що ОСОБА_4 неправомірно стягує з Позичальника додаткові кошти.

Крім того, відповідно до п.1.11 Кредитного договору, Позичальник зобов'язався сплачувати платежі за цим Договором у розмірі, порядку та строки, встановлені цим Договором та Графіком платежів щодо погашення суми Кредиту, процентів за користування ним, комісій ОСОБА_5, сукупних послуг, які надаються Позичальнику у зв'язку з укладанням цього Договору. До того ж, послуга, плата за яку передбачена п.2.8,-2.12. Кредитного договору, не є послугою, яку здійснює ОСОБА_4 на власну користь, дана послуга здійснюється в інтересах саме споживача, тому зміст вищезазначених послуг не суперечить абз.3 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.3.6. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного ОСОБА_5 України № 168 від 10.05.2007 року.

Крім того, вище вже було зазначено: що під час підписання кредитного договору Позивач був ознайомлений з їх умовами, висловив свою згоду щодо цих умов договору та волевиявлення шляхом підписання зазначеного договору, а тому посилання Позивача на порушення абз. ч.2 п.2 ч.4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та п. 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, є такими, що не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ч.17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Отже, ОСОБА_5 (виконавець) надав Позивачу (споживачу) матеріальне благо 23879 доларів США., за індивідуальним замовленням Позивача (Договір № 1153/ФКВ-07 від 17 грудня 2007року) для придбання автомобіля (п.1.4. Кредитного договору), таким чином порушень зі сторони ОСОБА_5 не встановлено.

Відповідач, як банківська установа, яка отримала генеральну ліцензію НБУ, мала право, згідно діючого законодавства України, надавати кредити, повертати їх та отримувати плату за користування кредитними коштами (проценти) саме у іноземній валюті.

Отже, Позивач та Відповідач уклали договір кредитування в іноземній валюті, та тим самим досягли мети, якої прагнули.

Статтею 203 ЦК України передбачені всі загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності укладання правочину, в даному випадку для укладання кредитного договору.

Позивач надав всі необхідні для отримання кредиту документи до ОСОБА_5, з яких випливає, що він просив надати йому кредит саме в іноземній валюті.

Таким чином, на підставі наданих документів, між Відповідачем та Позивачем було укладено кредитний договір та видано згідно нього та на підставі відповідної ліцензії НБУ валютні кошти.

Отже, при укладанні кредитного договору сторонами було дотримано всі вимоги, які необхідні для його дійсності передбачені ст. 203 ЦК України.

Згідно п.7.1 Кредитного договору, шляхом підписання цього Договору Позичальник підтверджує факт письмового ознайомлення з умовами кредитування ОСОБА_5 та отриманні копії відповідного листа - повідомлення про умови кредитування ОСОБА_5, за якими надасться цей кредит. А також підтверджує те, що уважно ознайомився із змістом цього Договору, всі умови цього договору зрозумів, повністю з ними згоден, заперечень, зауважень та запитань не має, та зобов'язується їх дот римуватися та виконувати.

Згідно до п.1.1 Кредитного договору сума кредиту -23 879,00 доларів США 00 центів.

ОСОБА_3 власноруч було заповнено анкету-заяву на надання кредиту саме в іноземній валюті, лист-повідомлення про умови кредитування, також підписано кредитний договір, про що свідчать його підписи як на кредитному договорі так і на анкеті-заяві та підтверджують той факт, що він погодився з усіма умовами кредитного договору(а.с.75-76).

ОСОБА_5, як агент валютного контролю, повністю виконав вимоги діючого законодавства, зокрема, вимоги Декрету КМУ України № 15-93 від 19.02.1993р. "Про систему валютного регулювання і валютного контролю".

Тому, вважаємо, що Кредитний договір, який був укладений між Позивачем та Відповідачем відповідає всім нормативним актам, чинним на момент його підписання.

Згідно п. 2.2 оскаржуваного Кредитного договору, відповідно до умов кредитування ОСОБА_5, надання Кредиту, здійснюється за письмовою заявою Позичальника шляхом: видачі готівкових коштів через касу ОСОБА_5.

Кредит надавався Покупцю на умовах укладеного між ОСОБА_5 та Покупцем договору кредиту.

Отримавши кошти в іноземній валюті, Позивач здійснив її конвертацію в гривню. Цю операцію позивач міг здійснити як в ТОВ «Укрпромбанк» так і в будь-якій іншій банківській установі, за курсом який вважав найбільш вигідним для себе.

Після цього, відповідно до заяви на переказ готівки № 1021/110 від 17.12.2007 року Позивач вніс кошти в сумі 120589,00 грн. на власний поточний рахунок № 01, відкритий в відділенні № 21 ДФ ТОВ «Укрпромбанк».

18.12.2007 року відповідно до платіжного доручення № 7 з вказаного вище поточного рахунку Позичальника на рахунок ЗАТ «ЗАЗ» відкритий в Запорізькому ФАБ «Брокбізнесбанк» було перераховано кошти в сумі 120589,00 грн. в якості оплати за автомобіль.

Відповідно до ст.599 Цивільного Кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором №1153/ФКВ-07 від 17.12.2007 року станом на 08.09.2016 року загальна заборгованість складає 408 977, 92 грн.

Таким чином, зобов'язання Позивача перед ОСОБА_5 не виконані, отже підстави для визнання кредитного договору припиненим-відсутні.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тому, вимоги Позивача в цій частині є передчасними, безпідставними та недоведеними.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором №1153/ФКВ-07 від 17.12.2007 року вбачається, що тривалий час Позивач вчиняв дії, спрямовані на його виконання, зокрема здійснював платежі, передбачені умовами Кредитного договору, що також засвідчує згоду Позивача з умовами оспорюваного Договору (а.с.89-90).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Отже, Позивач зобов'язаний виконувати Договір у відповідності до його умов та законодавства.

Судом також встановлено, що факт видачі кредитних коштів саме в Доларах США Позивачу підтверджено судовими рішеннями, що набрали законної сили, а саме:

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року по справі №185/11376/13-ц залишеним без змін Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2015 року по справі №22-ц/774/6401/15 про визнання правочину удаваним (а.с.82-86, 88).

Рішенням від 10 грудня 2012 року Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі №429/4567/12, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.03.2013 року яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 1153/ФКВ-07 від 17.12.2007 р. в розмірі 130 067,51 грн. (а.с.78-79, 80-81).

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що 17 грудня 2007 р. за кредитним договором № 1153/ФКВ-07, укладеним між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3, останній отримав кредит в сумі 23 879,00 доларів США з виплатою процентної ставки у розмірі 9,5% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 17 грудня 2007 року по 16 грудня 2014 року».

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позові вимоги ОСОБА_3 про захист прав споживачів, шляхом визнання кредитного договору припиненим, такими, що не відповідають обставинам справи, а також що обставини, доводи та нормативне обґрунтування позовних вимог не підтверджені доказами.

Позовна заява була подана ОСОБА_3 у 25 серпня 2016 року.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність становить три роки.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України починається від дня, коли особа

довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Строк позовної давності скінчився 17 грудня 2011 року.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. 7 листа Вищого спеціалізованого суду України № 24-150/0/4-13 від 28.01.13 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» особливістю вирішення спору про захист порушеного права за умови пропуску строку позовної давності є те, що сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові лише за умови обґрунтованості позову, тобто за умови наявності порушеного права.

Жодних доказів поважності пропуску строків звернення до суду зі сторони Позивача не було надано.

Згідно з п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» від 18 грудня 2009 року №14, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги заявлені позивачем, не доведені в судовому засіданні і тому в задоволенні позову слід відмовити саме за його недоведеністю.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст.10, 60, 212 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Національний банк України про захист прав споживачів - відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_8