22-ц/775/114/2017(м)
Головуючий в 1 інстанції Адамова Т.С.
Доповідач Лопатіна М.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

01 лютого 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів Мироненко І.П., Биліни Т.І.,

при секретарі Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2, заінтересована особа: Лівобережний відділ державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області

за апеляційною скаргою Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя у Донецькій області на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 листопада 2016 року,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеною скаргою, в обґрунтування якої зазначала, що 29 червня 2016 року Апеляційним судом Донецької області було скасоване рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 серпня 2015 року та ухвалено нове, яким стягнуто солідарно з неї та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором № 0294/08/15-а від 22 липня 2008 року, яка складається з тіла кредиту у розмірі 4048,62 доларів США, суми процентів за користування кредитом у розмірі 559,39 доларів США, пені у розмірі 185 гривень 55 копійок та штрафу у розмірі 5000 гривень. 04 жовтня 2016 року державним виконавцем Орджонікідзевського відділу Державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, який перейменовано у Лівобережний відділ державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 52519586 з виконання даного судового рішення, яку вона отримала по пошті 10 жовтня 2016 року, а 13 жовтня 2016 року добровільно виконала рішення суду, сплативши усю суму заборгованості на депозитний рахунок державної виконавчої служби, про що одразу же повідомила державного виконавця. Проте, 11 жовтня 2016 року головним державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з неї виконавчого збору у розмірі 11980 гривень 24 копійки за примусове виконання рішення суду. Вважає, що оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена їй з порушенням строків, передбачених ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», що потягло затримку у її добровільному виконанні рішення суду, стягнення з неї виконавчого збору необґрунтоване. Просила визнати дії головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя ОСОБА_2 щодо винесення 11 жовтня 2016 року постанови про стягнення з неї виконавчого збору в розмірі 11980 гривень 24 копійки неправомірними та скасувати зазначену постанову.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 листопада 2016 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано дії головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя ОСОБА_2 щодо винесення 11 жовтня 2016 року постанови про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 11980 гривень 24 копійки неправомірними.

Скасовано постанову Орджонікідзевського відділу Державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області від 11 жовтня 2016 року ВП № 52519586 щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 11980 гривень 24 копійки.

З даною ухвалою суду не погодився Лівобережний відділ державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду скасувати.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що оскаржувана постанова була винесена державним виконавцем після спливу семиденного строку для добровільного виконання рішення суду, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 25 та ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час виникнення правовідносин. Також місцевий суд не врахував те, що боржниця в період з 29 червня 2016 року по 04 жовтня 2016 року могла врегулювати питання добровільного виконання рішення суду, ще до відкриття виконавчого провадження.

Представник Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник заявника ОСОБА_5, діючий за довіреністю, в суді апеляційної інстанції заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю доповідача, представників заявника та відділу державної виконавчої служби, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 червня 2016 року Апеляційним судом Донецької області було скасоване рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 серпня 2015 року та ухвалено нове, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором № 0294/08/15-а від 22 липня 2008 року, яка складається з тіла кредиту у розмірі 4048,62 доларів США, суми процентів за користування кредитом у розмірі 559,39 доларів США, пені у розмірі 185 гривень 55 копійок та штрафу у розмірі 5000 гривень.

04 жовтня 2016 року за заявою стягувача ПАТ «Банк Форум» про примусове виконання даного рішення суду, на підставі виконавчого листа, який був виданий 12 вересня 2016 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області, державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя ОСОБА_2 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, в якій боржнику було запропоновано добровільно виконати вимоги виконавчого документу в строк до семі днів та попереджено, що в разі невиконання рішення в наданий строк його виконання буде здійснено в примусовому порядку зі стягненням виконавчого збору в розмірі 10 % від суми стягнення та витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій (а.с.6)

Дана постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана боржнику державним виконавцем 06 жовтня 2016 року, тобто з порушенням строків, передбачених ч.5 ст. 25 Закону «Про виконавче провадження» і отримана ОСОБА_1 10 жовтня 2016 року, про що свідчать штамп на конверті та поштове повідомлення (а.с.9).

Як вбачається з пояснень сторін, ОСОБА_1 11 жовтня 2016 року особисто повідомила державного виконавця про намір добровільно виконати рішення суду і для оплати боргу отримала реквізити депозитного рахунку виконавчої служби.

Копія квитанції № 131 від 13 жовтня 2016 року свідчить про повне виконання ОСОБА_1 рішення суду та сплати на рахунок Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя грошових коштів у розмірі 119802гривень 41 копрійки (а.с.8)

Проте, постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя від 11 жовтня 2016 року було стягнуто з боржника ОСОБА_1 суму виконавчого збору в розмірі 11980 гривень 24 копійки (а.с.7).

Також місцевим судом встановлено, що дій, повязаних з примусовим виконанням рішення суду, державний виконавець не виконував.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, чинній на час пред'явлення виконавчого листа до виконання), передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини 2 статті 25 зазначеного Закону, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Окрім того, положеннями частини третьої статті 27 зазначеного закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06 липня 2015 року у справі № 6-785цс15.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що дії державного виконавця щодо винесення 11 жовтня 2016 року постанови про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 11980 гривень 24 копійки є неправомірними, з огляду на те, що державним виконавцем було отримане документальне підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку примусового виконання рішення суду, а тому стягнення виконавчого збору у такому разі безпідставне.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи представника державної виконавчої служби про одночасне з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження накладення арешту на майно боржника, як дії повязаної з примусовим виконанням рішення суду, оскільки на той час строк для добровільного виконання рішення суду ще не сплинув.

Посилання особи, яка подає апеляційну скаргу, на те, що боржниця ОСОБА_1 могла добровільно виконати судове рішення ще до відкриття виконавчого провадження є такими, що не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки у даній справі предметом судового розгляду є відповідність вимогам закону дій державного виконавця.

Інші доводи апеляційної скарги також є необґрунтованими і на висновки суду не впливають.

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому апеляційна скарга Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307, 312, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Судді: