Справа № 639/8577/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 р. Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого- судді Єрмоленко В.Б.

при секретарі- Слюсаревій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до Харківської міської ради, 3 особа-Птахін ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради , 3 особа-Птахін О.Є. про визнання права власності на 1/3 частину житлових будинків літ. «А-1» та літ. «Б-1» з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться по вул.Сущенська, 83 в м.Харкові за набувальною давністю. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 1/3 частина домоволодіння належить бабусі ОСОБА_3, у 1950 р. нею зі співвласником укладено договір про порядок користування, за яким ОСОБА_3 користувалася флігелем. Після смерті бабусі спадщину прийняв її син ОСОБА_4-батько позивача, проте документів про право на спадщину не оформлював. Позивач стверджує, що він з батьками, бабусею проживав та зареєстрований у цьому домоволодінні, після смерті власниками, матері, а потім батька продовжує відкрито, безперервно, добросовісно більш ніж двадцять пять років поспіль користуватися житловим будинком, що складається з однієї кімнати і кухні. Оформити спадщину не надається можливим, тому як не має свідоцтва про народження батька, архіви не збереглися , документи бабусі ОСОБА_3, свідоцтва про її смерть, відсутнє. Позивач ОСОБА_1 пояснив, що ним укладались договори з відповідними житлово-комунальними підприємствами та організаціями, проводився поточний ремонт для підтримання домоволодіння в належному для використання стані.

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідачка позов не визнав і подав письмові заперечення, в яких зазначає, що позивач на даний момент розпоряджається не чужим майном, а своїм, адже він є онуком власниці 1/3 частини домоволодіння, а тому визнати за ним право власності в порядку набувальної давності відповідно до ст. 344 ЦК України неможливо.

3 особа- Птахін О.Є.- власник 2/3 частини домоволодіння проти задоволення позовних вимог не заперечує, підтвердив, що ОСОБА_1 постійно мешкає в частині будинку відповідно до договору про порядок користування, слідкує за його технічним станом.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного

Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом 20-ї міської Харківської нотаріальної контори 03.06.1950 р., ОСОБА_3 належить 1/3 частина домоволодіння по вул. Сущенській, 83 в м. Харкові. Того ж дня укладено договір про порядок користування домоволодінням між ОСОБА_3 і співвласником ОСОБА_5, за умовами якого ОСОБА_3 користується флігелем деревяним на одну кімнату.

Інші 2/3 частини домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель по вул. Сущенська, 83 в м. Харкові належить ОСОБА_6 -3-й особі по справі на підставі договору дарування від 19.10.2015 р.

Згідно з технічним паспортом на домоволодіння , на земельній ділянці по вул. Сущенська, 83 в м.Харкові розташовано два житлових будинки літ. «А-1» і літ. «Б-1», 1914 р. побудови. За експлікацією приміщень до плану, будинок літ. «Б-1» загальною площею 33,4 кв.м. має одну кімнату пл. 12,6 кв.м., кухню пл.. 8,9 кв.м. комору і коридори пл. 4,9 кв.м., 5,1 кв.м., що відповідає даним договору купівлі-продажу за 1950 р.

Як вбачається з будинкової книги, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстровано в будинку з 16.11.1949 р. по день смерті та знята з реєстраційного обліку 17.06.1977 р. Разом з нею в будинку проживали і були зареєстровані ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7, 1936 р. народження-батьки позивача ОСОБА_1, а також позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3., який мешкає в будинку дотепер.

В судовому засіданні позивач стверджував, що свідоцтва про народження його батька не збереглося , з інформації державного архіву Харківської області від 11.08.2015 р., куди він звернувся за отриманням актового запису, випливає, що в алфавітних журналах до книг реєстрації актів про народження по м.Харків за 1930 р. запису про реєстрацію народження ОСОБА_4 немає. Також відсутні документи ОСОБА_3, зокрема свідоцтво про її смерть, що виключало будь-яке звернення батька із заявами до архіву, нотаріального контори щодо оформлення спадщини.

Допитані в судовому засідання свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9підтвердили, що ОСОБА_1 постійно проживає і користується будинком з дня народження, після смерті батьків він самостійно здійснює ремонтні роботи, слідкує за будинком, сплачує всі необхідні платежі, уклав договори з комунальними службами.

Позивач надав суду для огляду копії квитанцій, починаючи з 90-років про оплату ним послуг з вивозу побутових відходів, електроенергії, водопостачання.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 на протязі тривалого часу постійно, безперервно та вільно користується частиною домоволодіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За змістом цієї норми визначаються ознаки володіння, а саме: володіння мусить бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним та володіння повинно бути безперервним протягом зазначених строків. Перебіг строку набувальної давності на нерухоме майно починається з моменту виникнення володіння.

За вимогами п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відтак, початком перебігу строку набувальної давності є 01 січня 2001 року.

Згідно п.п.9, 11, 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст. 344 ЦК)). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст. 344 ЦК).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Виходячи зі змісту ч.1ст. 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

За таких обставин, враховуючи, що позивач тривалий строк відкрито, добросовісно та безперервно володіє частиною домоволодіння по вул.Сущенській, 83 в м.Харкові , суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню .

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першоїстатті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 319, 344 ЦК України, п.п. 9, 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради, 3 особа-Птахін ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/3 частину житлових будинків літ. «А-1» та літ. «Б-1» з відповідною частиною надвірних будівель по вул. Сущенська, 83 в м. Харкові.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ -