Справа № 304/1606/16-ц
Провадження № 2/304/76/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2017 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Шешені М. О.,

при секретарі - Гарайдич Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та державного реєстратора Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання права власності на будинок,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок та надвірні споруди Б, В, Д, Е, №1-3 огорожа, що розташовані в АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ухвалою Перечинського районного суду вищевказаний житловий будинок по 1/2 розділено між ОСОБА_1 та ОСОБА_4. Згідно мирової угоди від 29 листопада 1981 року останній відмовився від своєї частки у власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою:АДРЕСА_2 на користь позивачки по даній справі. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4, після смерті якого ОСОБА_1 прийняла спадщину за таким, про що видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 січня 1992 року. Позивачка звернулася до державного реєстратора, так як на даний момент вона має намір відчужити вищевказаний житловий будинок, але як виявилось під час підготовки матеріалів, що право власності не зареєстровано в єдиному державному реєстрі. Однак, державним реєстратором їй було відмовлено в державній реєстрації, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття ОСОБА_1 права власності в цілому на будинок АДРЕСА_1.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з'явилися, однак останній подав до суду заяву, у якій змінив позовні вимоги, а саме просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 житлового будинку та надвірних споруд Б, В, Д, Е, №1-3 огорожа, що розташовані в АДРЕСА_1. Крім цього, просить розгляд справи провести без їх участі, змінені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

ОСОБА_2 у судове засідання також не з'явилася, при цьому подала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, змінені позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення.

Державний реєстратор Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області Муругова А.С. у судове засідання також не з'явилася, хоча про час та місце проведення такого повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з 08 січня 1958 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 перебували в шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_1 від 26 квітня 2016 року, виданого повторно.

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2.

Разом з цим встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 належав на праві особистої власності житловий будинок АДРЕСА_1, при цьому кожному по 1/2 частині.

Крім цього встановлено, що позивачка ОСОБА_1 прийняла за померлим ОСОБА_4 1/2 частину даного житлового будинку, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 січня 1992 року.

Також встановлено, що 24 жовтня 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора з метою зареєструвати їй зазначений вище житловий будинок №21 в цілому, однак 03 листопада 2016 року отримала рішення - відмову за №32205643, згідно якої їй відмовлено в реєстрації у зв'язку з тим, що подані нею документи не свідчать про набуття нею права власності на цей житловий будинок в цілому.

Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що у судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на даний момент фактично належить увесь житловий будинок №21 (1/2 частина належить їй на праві особистої власності, а 1/2 частину вона успадкувала за померлим чоловіком), однак у неї існують певні перешкоди в реєстрації даного будинку, а тому суд, в межах заявлених нею позовних вимог, приходить до висновку, що змінений позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю та визнати за нею право власності на 1/2 житлового будинку та надвірних споруд Б, В, Д, Е, №1-3 огорожа, що розташовані в АДРЕСА_1.

Тому, керуючись ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.21,41 Конституції України, ст.ст.316,317,319,321.325,328, 386,392 ЦК України, ст.ст.10,11,57-61,174,212-215, 218ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Змінений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та державного реєстратора Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання права власності на будинок- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 житлового будинку та надвірних споруд Б, В, Д, Е, №1-3 огорожа, що розташовані в АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Шешеня М. О.