Справа № 461/8328/16 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/783/1358/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 19 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Обласного комунального закладу «Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер», третя особа: лікар Обласного комунального закладу «Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер» Андрушенко Л., про визнання недійсним висновку щодо результатів медичного огляду, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Обласного комунального закладу «Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер», третя особа: лікар Обласного комунального закладу «Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер» Андрушенко Л., про визнання недійсним висновку щодо результатів медичного огляду відмовлено. Позовну заяву повернуто позивачу.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2

Вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Зокрема, зазначає, що, відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки висновок лікаря має перевірятися як доказ з точки зору його належності та допустимості в порядку КУпАП при розгляді справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Однак, судом не зазначено, яким нормативним актом передбачено, що визнання недійсним висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, віднесено до провадження в справах про адміністративні правопорушення при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності правопорушника.

Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів при ходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОКЗ «Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер», в якому просив визнати недійсним висновок № 1844 від 09 грудня 2016 року щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмовляючи у відкритті провадження суд виходив з того, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки правомірність висновків лікаря має перевірятися відповідно до норм, передбачених КУпАП при вирішенні питання щодо адміністративної відповідальності правопорушника.

Однак, з таким висновком суду не можна погодитися з наступних мотивів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Згідно п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як правило, особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні правовідносини.

Пунктом 14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 року, передбачено, що висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб»єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 50 КАС України відповідачем у адміністративній справі є суб»єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідач - Обласний комунальний заклад «Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер» не є суб»єктом владних повноважень у розумінні КАС України, а тому спір не є публічно-правовим.

Позивачем обрано відповідно до ст. 16 ЦК України такий спосіб захисту, як визнання недійсним висновку Обласного комунального закладу «Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер» щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звернувшись з позовом в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі з підстав, що позовна заява ОСОБА_2 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції не зазначив, яким нормативним актом передбачено, що визнання недійсним висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, віднесено до провадження в справах про адміністративні правопорушення при вирішенні питання щодо адміністративної відповідальності правопорушника.

Крім того, як вбачається з рішення Верховного Суду України від 19.05.2010 року, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України переглянувши за касаційною скаргою Центральної лікарні Ізмаїльського району Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Центральної лікарні Ізмаїльського району Одеської області про визнання недійсним протоколу медичного огляду, ухвалила по суті нове рішення за правилами ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 19 грудня 2016 року скасувати з направленням питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.