АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/2809/16-ц
Провадження № 22-ц/792/713/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар Лапко Ю.В.,

з участю представника апелянта ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ «Надра» (далі Банк) про визнання недійсним кредитного договору №24/10/2007/840-К/976 від 24.10.2007 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за вищевказаним договором Банк надав йому кредит в розмірі 21702,97 дол. США зі сплатою 14,4% річних з кінцевим терміном погашення до 23.10.2016 року для придбання автомобіля.

Посилаючись на те, що цей договір був укладений з порушенням принципу рівності сторін, відповідач не ознайомив його з інформацією про умови кредитування, ввів його в оману щодо визначення істотних умов договору, оскільки вказані у договорі умови не відповідають його волевиявленню та суперечать вимогам закону.

В кредитному договорі закладено істотний дисбаланс прав і обовязків сторін, в бік значного погіршення його становища, як позичальника. Фактично грошові кошти за спірним договором ним взагалі не було отримано, а перераховано установою банку в національній валюті України на рахунок продавця автомобіля.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.02.2017 року в задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом не враховано вимоги законодавчих актів та обставини справи, які підтверджують його позовні вимоги щодо недійсності кредитного договору.

В судовому засіданні представник апелянта підтримала апеляційну скаргу.

Представник Банку в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав суду письмове заперечення проти апеляційної скарги, в якому підтримав рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Судом встановлено, що 23.10.2007 року між ВАТ «Луцький автомобільний завод» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, відповідно до якого позивач придбав автомобіль «КІА» ceed за ціною 109600 грн. За умовами цього договору повну вартість транспортного засобу продавцю сплатив Банк шляхом перерахування коштів на рахунок ВАТ «Луцький автомобільний завод».

24.10.2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра» була укладено кредитний договір №24/10/2007/840-К/976, згідно з п.п. 1.1. якого Банк надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 21702,97 дол. США на придбання автотранспортного засобу із сплатою 14,4% річних на строк до 23.10.2014 року.

19.06.2012 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін та доповнень №1 Договору «Автопакет» від 24.10.2007 року, згідно з яким кінцевий термін повернення кредиту №1 визначений до 23.10.2016 року.

Згідно з п. 1.3. кредитор надає позичальнику у тимчасове користування 26441,99 грн., у подальшому кредит №2, зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 15%. Кінцевий термін повернення кредиту №2 18.06.2015 року.

Того ж дня між Банком та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору «Автопакет» від 24.10.2007 року, відповідно до якої сторони дійшли домовленості про прощення нарахованої неустойки (штрафу, пені) у розмірі 4992,22 дол. США.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір відповідає вимогам закону і підстави для визнання його недійсним відсутні.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї з сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення змін в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнано недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

У конкретній справі суд встановив, що спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо спірного договору та в подальшому виконував його умови; відповідач надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; в анкеті-заяві клієнта на отримання кредиту на купівлю автомобіля за програмою «Автопакет» від 15.10.2007 року, ОСОБА_2 особисто підтвердив факт ознайомлення з усіма умовами кредитного договору.

Законним платіжним засобом, обовязковим до прийняття за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України).

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

16 жовтня 2011 року вступив у силу Закон України від 22.09.2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», згідно з яким ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» було доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Оскільки оспорюваний правочин укладено до початку дії заборони надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті, тому умови кредитного договору про визначення валюти платежу за обмінним курсом в еквіваленті до долара США не суперечать ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

_____________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_3 Доповідач Гринчук Р.С.

Категорія 27