Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2017 Справа №607/13985/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Братасюка В.М.,

за участю секретаря Чичкевич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

Заявниця ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненою заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що вказана в Декреті спадкування № І.А. 141/39/8 на спадкове майно після померлого 08 лютого 1939 року ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 (ОСОБА_1 ) та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є однієї і тією ж особою, дочкою померлого 08 лютого 1939 року ОСОБА_3, посилаючись на те, що через наявність розбіжностей у написанні її прізвища вона не в змозі оформити належним чином своїх прав на спадкове майно.

В судовому засіданні представник заявниці ОСОБА_6 заяву підтримав з мотивів, викладених у ній та просить її задоволити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 заяву підтримав, просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав:

ОСОБА_2 (ОСОБА_4 до одруження) ОСОБА_7 народився 14.11.1924 року, батьками якої записані ОСОБА_4 та ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І V-ЯР №329192, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серії ІІІ ЛО №468642.

11.11.1956 року ОСОБА_9 уклала шлюб із ОСОБА_10, після чого їй було присвоєно прізвище «Крива».

08 лютого 1939 року ОСОБА_4 помер, залишивши перед цим письмове розпорядження останньої волі, датоване 9 січня 1939 року, в силу якого все майно під №11.1490, 2568, 3654, 4100 і 4550, записане у Книзі власників земельних ділянок для гміни міста Тернополя було розподілено між його дружиною ОСОБА_8 та дітьми ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_5 (ОСОБА_9) ОСОБА_7, що підтверджено копією декрету успадкування 1 Відділу Тернопільського міського суду від 9 березня 1939 року документ № І.А. 141/39/8.

В подальшому родина ОСОБА_5 піддавалася репресіям та була переселена на віддалені території СРСР з конфіскацією майна.

06 липня 1954 року померла мати заявниці ОСОБА_8, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть №195465.

17.12.1977 року помер брат заявниці ОСОБА_11, про що свідчить Свідоцтво про смерть серія І-ИД №322536.

10.12.1978 року померла сестра завниці ОСОБА_12, про що свідчить Свідоцтво про смерть серія І-ИД №315837.

20.12.1989 року померла сестра завниці ОСОБА_13, що підтверджується довідкою Червоного хреста та червоного напівмісяця від 23.07.1991 року.

Зі всіх спадкоємців вживих залишилася лише ОСОБА_10 (ОСОБА_13 до друження) ОСОБА_7.

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Тернопільської обласної Ради народних депутатів №6/856 від 12.10.1990року, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_9 реабілітовано з поверненням конфіскованого майна згідно ухвали судової колегії Верховного суду УССР від 07.01.1959року.

Згідно ст. 234 та п.1, 4 ч.1, ч. 2 ст.256 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та реєстрації шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року з наступними змінами і доповненнями «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 (ОСОБА_9) та ОСОБА_1, є однією і тією ж особою, а тому вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що вказана в Декреті спадкування № І.А. 141/39/8 на спадкове майно після померлого 08 лютого 1939 року ОСОБА_5 ОСОБА_4 ОСОБА_5 (ОСОБА_1) та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є однієї і тією ж особою, дочкою померлого 08 лютого 1939 року ОСОБА_3, підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 213-215, 217, 218, 223, 234 ч.2 п.5, 235 ч.3, 4, 7; 256 ч.1 п.1, 259, 294 ч.1, 295 ч.4 Цивільно-процесуального кодексу України, п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року з наступними змінами і доповненнями «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд,-

в и р і ш и в:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що вказана в Декреті спадкування № І.А. 141/39/8 на спадкове майно після померлого 08 лютого 1939 року ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 (ОСОБА_1) та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є однієї і тією ж особою, дочкою померлого 08 лютого 1939 року ОСОБА_3.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі поданні апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_15