РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2017 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Ніколаєнко І.В.,

при секретарі - Газіній О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить визнати право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у жовтні 1972 року його батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 уклали шлюб. Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_1 позивача по справі та ОСОБА_3. Батько позивача ОСОБА_4 у 1977 року на підставі обмінного ордеру №740 отримав право на зайняття трикімнатної ізольованої квартири, загальною площею 65 кв.м., розташовану на четвертому поверсі 12-ти поверхового будинку за адресою: м. Харків, вул. Барабашова, б. 46, кв. 111, а також вступив до житлового будівельного кооперативу «Приозерний». Пайовий внесок за квартиру батьком було повністю внесено у 1989 році в загальному розмірі 8139,84 крб., у звязку з чим, його батько набув право власності на квартиру. Шлюб між батьками було розірвано в 1998 р. за рішенням суду. У січні 2006 року помер батько позивача ОСОБА_4 За життя ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на вищезазначену квартиру не отримав. На момент смерті ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав разом зі своєю матірю ОСОБА_5, за адресою: м. Харків, вул. Марїнська, б. 22, кв. 8. Братів та сестер його батько не мав. Дід позивача ОСОБА_6 (батько ОСОБА_4С.) помер 05.06.1995 року. На момент смерті ОСОБА_4 заповіту не залишив, спадкоємці, які б мали право на обовязкову частку у спадщині відсутні. В межах шестимісячного строку для прийняття спадщини позивач звернувся до Пятої Харківської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на підставі чого була відкрита спадкова справа № 245/2006. ОСОБА_5 подала до Пятої Харківської нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини, що залишилась після ОСОБА_4 ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась. Під час оформлення спадкових прав після померлого батька державним нотаріусом ОСОБА_7 була винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2, у звязку з ненаданням документу, що підтверджує право власності спадкодавця. Позивач зареєстрований та постійно проживає у спірній квартирі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, відповідно до поданої до суду заяви позовні вимоги підтримав, розгляд справи просив проводити за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, відповідно до наданої суду заяви позовні вимоги визнала, справу просила розглядати за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, відповідно до наданої суду заяви позовні вимоги визнала, справу просила розглядати за її відсутності.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами в обґрунтування вимог, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

З наданої суду копії свідоцтва про народження, виданого Палацом новонароджених 19 червня 1975 року, вбачається, що 26 травня 1975 року народився ОСОБА_1, про що зроблено актовий запис № 6227, батьком записано ОСОБА_4, матірю ОСОБА_2 (свідоцтво про народження серія І-ВЛ №291536 від 19.06.1975 року).

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Палацом новонароджених 14 червня 1981 року, вбачається, що 05 вересня 1980 року народилась ОСОБА_3, про що зроблено актовий запис № 5786, батьком записано ОСОБА_4, матірю ОСОБА_2 (свідоцтво про народження серія ІІІ-ВЛ № 266622).

Як вбачається з копії паспорту ОСОБА_2, серія МК 188663, виданого Київським МВРВ ХМУ УМВС України в Харківській області 06 червня 1996 року, Палацом одруження «Дзержинський» 01.10.1972 року зареєстровано шлюб з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

З свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Київським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова від 28.10.1998 року, вбачається що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано, про що зроблено актовий запис № 698 (свідоцтво про розірвання шлюбу серія І-ВЛ № 099688).

ОСОБА_4 помер 13 січня 2006 року про що міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 4 Харківського обласного управління юстиції зроблено актовий запис про смерть № 876 (свідоцтво про смерть серія І-ВЛ № 041569).

Відповідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 4375525 від 31.03.2006 р. та нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 від 31.03.2006 року про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_4, який помер 13.01.2006 р., відкрито спадкову справу № 245/2006.

ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась.

Відповідно відповіді Пятої Харківської державної нотаріальної контори Головного територіального Управління юстиції в Харківській області від 08 вересня 2016 року за № 2509/02-31 повідомлено про те, що після проведення правового аналізу матеріалів спадкової справи № 245/2006, що була заведена після смерті ОСОБА_4 та довідки, наданої КП «ХМБТІ» за №1004086 від 21.07.2016 року, стосовно квартири АДРЕСА_3 встановлено, що у матеріалах спадкової справи відсутній документ, що підтверджує право власності спадкодавця ОСОБА_4 на вищезгадану нерухомість, а також він не зареєстрував право власності на квартиру, в органах, що здійснювали державну реєстрацію прав на нерухомість у той час, а саме КП «Бюро технічної інвентаризації», що суперечить вимогам діючого законодавства ст. 182 ЦК України.

На момент смерті ОСОБА_4 постійно проживав зі своєю матірю ОСОБА_5 за адресою: м. Харків, вул. Марїнська, б. 22, кв. 8, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна копія паспорту ОСОБА_4 з відміткою про зареєстроване місце проживання, копії довідок Комунального житлово-експлуатаційного підприємства №89 Жовтневого району м. Харкова від 30.12.2002 р. та від 25.02.2005 р.

Як вбачається з свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, виданого Харківським міським відділом РАЦС 18.08.1948 р., актовий запис № 4394, батьком записано ОСОБА_6, матірю ОСОБА_8.

Відповідно до свідоцтва про одруження від 18.08.1948 р. зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, про що зроблено актовий запис № 5100. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище на «Гузе».

ОСОБА_6 помер 03 червня 1995 року, про що Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану зроблено актовий запис № 9804 (свідоцтво про смерть серія І-ВЛ № 315689 від 05 червня 1995 року).

ОСОБА_5 померла 18 березня 2007 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 4 Харківського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 4450 (свідоцтво про смерть серія І-ВЛ № 115870 від 22 березня 2007 року).

Після смерті ОСОБА_5 (бабусі позивача) на імя ОСОБА_1 державним нотаріусом Пятої Харківської нотаріальної контори ОСОБА_9 на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 02 березня 2006 року за р№577, видано свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно померлої.

Приписами ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з довідки Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за № 1004086 від 21.07.2016 року квартира № 111 в місті Харкові по вул. Барабашова, 46, дійсно відповідає наступним характеристикам: квартира 3-х кімнатна, загальна площа 65,00 кв.м., житлова площа 41,4 кв.м. Квартира по праву власності не оформлена.

З технічного паспорту на квартиру № 111 в житловому будинку № 46 по вул. Барабашова в м. Харкові вбачається, що квартира у житловому будинку розташована на 4 поверсі 12 поверхового будинку, та складається з 3 кімнат житловою площею 41,4 кв.м., у тому числі 1-а кімната 16,4 кв.м., 2-а кімната 11,8 кв.м., 3-я кімната 13,2 кв.м., кухні площею 6,6 кв.м., вбиральні 1,2 кв.м., ванної кімнати площею 2,1 кв.м., коридору 9,9 кв.м., комори 2,6 кв.м. Квартира обладнана балконом 2,3; 1,8 кв.м. Загальна площа квартири 65,0 кв.м.

Як вбачається з обмінного ордеру Бюро по обміну житлових приміщень при житлово-комунальному відділі міськвиконкому Виконавчого комітету Харківської міської Ради депутатів трудящих № 740 від 25.03.1977 р. ОСОБА_4 дозволено зайняти по обміну з ОСОБА_5 АДРЕСА_4.

Згідно довідки ЖК «Приозерний-25» № 301 від 01.09.2016 року ОСОБА_4 дійсно був власником квартири № 111, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Барабашова, б. 46, та являється членом кооперативу ОЖК «Приозерний-25». Вартість квартири №111 виплачена повністю у розмірі 8139,84 р. Перший пайовий внесок виплачений у розмірі 3255,94 р. 02.04.1976 р. Останній пайовий внесок виплачений у 1989 р.

Відповідно до п. 1, 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України - кодекс набрав чинності з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Згідно розяснень, що містяться в п. 3.1. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 при вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність".

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» встановлено, що член житлового та інших кооперативів, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває право власності на це майно.

Приписами ч. 3 ст. 15 Закону України «Про власність» встановлено, що громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року розяснено, що якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1218,1261, 1296 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Ніколаєнко