ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2485/16-ц
Провадження № 2/210/312/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"13" березня 2017 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Літвіненко Н.А.

при секретарі Севанян М. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг та Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 ВДВС м. Кривий Ріг та Дзержинського ВДВС м. Кривий Ріг про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № KRHTG3 від 27.09.2007 р., ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 144570,98 грн. на придбання у власність житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Зазначений договір 16.07.2008 р. було переконвертовано з національної валюти у дол. США. Розмір кредиту після конвертації склав 31307,97 дол. США зі сплатою відсотків 14.4% на рік. В забезпечення виконання зобовязань відповідачем було укладено договір іпотеки № KRHTG3 від 27.09.2007 р., що належить на праві власності ОСОБА_2, а саме: житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Вказує, що у звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за вказаним кредитно-заставним договором, позивачем було отримано рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25.03.2013 р. у справі № 435/11091/12, в якому банку було надано право звернути стягнення на нерухоме майно за кредитним договором № KRHTG3 від 27.09.2007 р., предмет іпотеки, а саме: житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки. В ході виконання рішення суду, при підготовці до реалізації предмету іпотеки стало відомо, що на житлову квартиру, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ілічівська. АДРЕСА_2 накладено арешт та оголошено заборону на її відчуження ОСОБА_3 ВДВС м. Кривого Рогу та Дзержинським ВДВС м. Кривого Рогу 20.01.2016 р. та 24.11.2011 р. відповідно.

Зазначає, що право застави у ПАТ КБ "ПриватБанк, відповідно до ст. 16 ЗУ "Про заставу" виникло з моменту укладення договору застави 27.09.2007 р., а постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження були винесені 20.01.2016 р. та 24.11.2011 р., тобто пізніше ніж виникло право застави у позивача.

Вказує, що на теперішній час, в звязку з неможливістю відчуження житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, борг відповідача залишається непогашеним, продовжується нарахування відсотків та неустойки за кредитом. Так, станом на 15.04.2016 р. заборгованість відповідача перед позивачем вже становить 184762,90 дол. США, що в еквіваленті в національній валюті у відповідності з курсом НБУ станом на 15.04.2016 р. становить 4706842,64 грн., продаж предмету іпотеки не покриє повністю заборгованість відповідача перед позивачем.

Крім того, зазначає, що згідно ст. 14 ЗУ "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Права позивача на предмет іпотеки зареєстровані раніше, ніж обтяження, зареєстровані відповідачем по справі, а отже позивач має право вищого пріоритету перед іншими стягувачами, на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Вказує, що відповідачі не мають правових підстав для звернення стягнення на майно, що е предметом іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями.

Просить звільнити з-під арешту, накладеного Дзержинським ВДВС м. Кривого Рогу 24.11.2011 р. майно, а саме: житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2; звільнити з-під арешту, накладеного ОСОБА_3 ВДВС м. Кривого Рогу 20.01.2016 р. майно, а саме: житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, що належить на праві власності ОСОБА_2; заборонити відповідним реєстраційним органам, відділам державної виконавчої служби, органам нотаріату накладення нових обтяжень, арештів, заборон на нерухоме майно, а саме: житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, що належить на праві власності ОСОБА_2; стягнути з відповідача ОСОБА_2 судові витрати та витрати на розміщення оголошення в газеті «ВІСТІ ПРИДНІПРОВ'Я» про час та місце розгляду справи в сумі 500,00 грн..

Представник позивача, ОСОБА_4, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач, ОСОБА_2, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач, ОСОБА_3 ВДВС м. Кривого Рогу, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач, Дзержинський ВДВС м. Кривого Рогу, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Європейський суд з прав людини, у своїх рішеннях, наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.09.2007 р. між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 уклали договір про іпотечний кредит № KRHTG3.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.3., 1.4. договору про іпотечний кредит від 27.09.2007 р., кредитор зобовязується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 144570,98 грн., а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 144570,98 грн., сплативши відсотки за користування кредитом в розмірі 15,00%, а також інші платежі, в порядку, на умовах і встрок, визначені цим договором, а також сплатити винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту. Кредит надається строком погашення не пізніше 27.09.2031 р. на придбання у власність окремої квартири з метою постійного проживання, розташованої за адресою: Дніпропетровська обл.., АДРЕСА_1. Кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором про іпотечний кредит від 27.09.2007 р., № KRHTG3, ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 уклали 27.09.2007 р. іпотечний договір № KRHTG3, що був посвідчений 27.09.2007 р. ОСОБА_5, приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу, згідно п.п.1.1., 1.2. якого, іпотекодавець ОСОБА_2 надав в іпотеку нерухоме майно житлового призначення, а саме: 3-кімнатна квартира, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл.., АДРЕСА_1. Право на набуття у власність предмету іпотеки належить іпотекодавцю ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченому 27.09.2007 р. ОСОБА_5, приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу за реєстром № 3420, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 27.09.2007 р..

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, від 23.03.2016 р., № 55752084, постановою ОСОБА_3 ВДВС Криворізького МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 49880621 від 20.01.2016 р., накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_2. Крім того, приватним нотаріусом ОСОБА_5 27.09.2007 р. за № 5741645 накладено арешт нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: Дніпропетровська обл.., АДРЕСА_1, номер РПВН 20231968. Крім того, постановою Дзержинського ВДВС Криворізького МУЮ про арешт майна боржника, ВП№ 25402924 від 24.11.2011 р. накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_2.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ КБ "ПриватБанк".

Крім того, вбачається, що позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звертався 25.03.2016 р. до відповідачів ОСОБА_3 ВДВС м. Кривий Ріг та Дзержинського ВДВС м. Кривий Ріг із заявами про звільнення майна з-під арешту, а саме квартири за адресою: Дніпропетровська обл.., АДРЕСА_1.

Відповідно до відповіді ОСОБА_3 ВДВС м. Кривий Ріг від 14.04.2016 р. № 08-39/10151 представнику ПАТ "ПриватБанк", ОСОБА_4, на виконанні в ОСОБА_3 ДВС Криворізького МУЮ перебувало виконавче провадження, боржником за яким є ОСОБА_2, ВП № 49880621. В порядку примусового виконання даного виконавчого провадження було накладено арешт на все боржника ОСОБА_2. 29.03.2016 р. вказане виконавче провадження завершено, виконавчий документ повернений стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47, ст.. 50 ЗУ "Про виконавче провадження", в даному випадку арешт накладений, на майно боржника скасуванню не підлягає.

Як вбачається з відповіді Дзержинського ВДВС Криворізького МУЮ від 07.04.2016 р. № 2805/2 ПАТ "ПриватБанк", на виконанні в Дзержинському ВДВС перебував виконавчий лист № 2-1513 від 14.06.2010 р., виданий Саксаганським районним судом м. кривого ОСОБА_1. В ході проведення виконавчих дій, керуючись ст.. 55 ЗУ "Про виконавче провадження", державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що належить ОСОБА_2. Керуючись п. 10 ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження", державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, яку за вих.. № 36294 направлено до ОСОБА_3 ВДВС Криворізького МУЮ за місцем реєстрації боржника. Згідно п. 1 ст. 50 ЗУ "Про виконавче провадження", у разі направлення виконавчого документу за належністю до іншого органу ДВС, арешт накладений на майно не знімається.

Крім того, як зазначає позивач у позовній заяві, у звязку з невиконанням відповідачем ОСОБА_2 своїх зобовязань за вказаним кредитно-заставним договором, позивачем було отримано рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25.03.2013 р. у справі № 435/11091/12, в якому банку було надано право звернути стягнення на нерухоме майно за кредитним договором № KRHTG3 від 27.09.2007 р., предмет іпотеки, а саме: житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки. В звязку з неможливістю відчуження житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, борг відповідача залишається непогашеним, продовжується нарахування відсотків та неустойки за кредитом. Так, станом на 15.04.2016 р. заборгованість відповідача перед позивачем вже становить 184762,90 дол. США, що в еквіваленті в національній валюті у відповідності з курсом НБУ станом на 15.04.2016 р. становить 4706842,64 грн., продаж предмету іпотеки не покриє повністю заборгованість відповідача перед позивачем.

Відповідно до ст.. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 ЗУ "Про іпотеку", іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом .

У разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких, на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки .

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Статтею 33 ЗУ "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно зі ст.. 57 ЗУ "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт на все майно боржника або на окремі предмети.

Відповідно до п.5 ст. 60 ЗУ "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту. У у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

У відповідності до положень ст.. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ст.. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

В силу ст. 1 ЗУ "Про заставу", застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ст.. 16 ЗУ "Про заставу", право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення.

Статтею 19 ЗУ "Про заставу" передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до вимог ст. 12 ЗУ "Про іпотеку", у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 4 ст. 54 ЗУ "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Як встановлено, право застави у ПАТ КБ "Приватбанк" на спірне майно виникло до накладення арешту відповідачами ОСОБА_3 ВДВС м. Кривий Ріг та Дзержинським ВДВС м. Кривий Ріг, а саме 27.09.2007 р..

Таким чином, системний аналіз наведених норм матеріального права свідчить про наявність у іпотекодержателя права на вчинення дій, спрямованих на захист прав іпотекодержателя, визначених умовами договору іпотеки, в тому числі і шляхом подачі позову про зняття арешту з майна, в складі якого є предмет іпотеки, переданий в іпотеку позичальником на забезпечення задоволення вимог кредитора за рахунок предмету іпотеки.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази та те, що на теперішній час арешт, накладений постановами відповідачів, ОСОБА_3 ВДВС м. Кривий Ріг та Дзержинським ВДВС м. Кривий Ріг, від 20.01.2016 р. та 24.11.2011 р. відповідно, знятий не був, а також те, що кредитні зобов'язання відповідача ОСОБА_2, забезпечені заставою, не погашені, суд дійшов висновку, що право позивача ПАТ КБ "Приватбанк" як іпотекодержателя порушено, оскільки у такому випадку позивач буде позбавлений можливості задовольнити свої вимоги щодо погашення кредитної заборгованості за рахунок спірного арештованого майна в тому числі і шляхом реалізації своїх прав іпотекодержателя при зверненні стягнення на майно, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, у повному обсязі доведеними і підлягають задоволенню, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення з-під арешту нерухомого майна, а саме житлову квартиру, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ілічівська. АДРЕСА_2.

Стосовно вимоги позивача про заборону відповідним реєстраційним органам, відділам державної виконавчої служби, органам нотаріату накладення нових обтяжень, арештів, заборон на нерухоме майно, а саме: житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, що належить на праві власності ОСОБА_2, суд зазначає наступне.

Основною ознакою сторін цивільного процесу є їх особиста і безпосередня заінтересованість, саме сторони є суб'єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.

Відповідно до ст.. 26 ЦПК, особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи та їх представники.

У відповідності до положень ч. 1 ст.. 30 ЦПК, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві.

Суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які вступають у порушену в суді справу, пред'явивши позов щодо предмета спору з метою захисту особистих суб'єктивних матеріальних прав чи охоронюваних законом інтересів, є третіми особами, які заявляють самостійні вимоги, згідно ст.. 34 ЦПК.

Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, є суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які беруть участь у справі на стороні позивача або відповідача з метою захисту своїх суб'єктивних прав та інтересів, згідно ст.. 35 ЦПК.

З формулювання вказаної позовної вимоги вбачається, що вона заявлена до "відповідних реєстраційних органів, відділів державної виконавчої служби, органів нотаріату", та пов'язана з правами позивача як іпотекодержателя, тобто без конкретизації певної юридичної особи, в той же час відповідачами у справі є ОСОБА_2, ОСОБА_3 ВДВС м. Кривий Ріг та Дзержинський ВДВС м. Кривий Ріг.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до вказаних вимог закону, заборона накладення нових обтяжень, арештів, заборон на нерухоме майно на майбутнє, не підлягає захисту в суді, а тому суд в цій частині позову відмовляє позивачу.

Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає стягненню сума понесених витрат у вигляді сплаченого судового збору за задоволені дві позовні вимоги у розмірі 2756,00 грн. та витрати на розміщення оголошення про час та місце розгляду справи в газеті «Вісті Придніпров'я» в сумі 500,00 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.. 15, 16, 575 ЦК України, ЗУ "Про виконавче провадження", ст.. 16 ЗУ "Про заставу", ст..ст. 10, 15, 60, 88, 208, 212-215, 223 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг та Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг про звільнення майна з-під арешту задовольнити частково.

Звільнити з-під арешту, накладеного Дзержинським відділом державної виконавчої служби м. Кривого Рогу 24.11.2011 р. майно, а саме: житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, що належить на праві власності ОСОБА_2.

Звільнити з-під арешту, накладеного ОСОБА_3 відділом державної виконавчої служби м. Кривого Рогу 20.01.2016 р. майно, а саме: житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, що належить на праві власності ОСОБА_2.

В іншій частині позовних вимог позивачу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя: Н. А. Літвіненко