Головуючий суду 1 інстанції - І.О. Юзефович
Доповідач - Ю.П. Лозко
Справа № 428/8610/16-ц
Провадження № 22ц/782/1015/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

Головуючого Лозко Ю.П.,

Суддів: Назарової М.В., Карташова Є.В.

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2до Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області в особі ліквідаційної комісії, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луганську, Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі ліквідаційної комісії про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та про стягнення середнього заробітку за час затримки виплат по день фактичного розрахунку, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2016 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним вище позовом, в обґрунтування якого вказала, що в період з 20 лютого 2002 року по 28 листопада 2014 року вона працювала головним спеціалістом відділу відшкодування шкоди потерпілим відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадках на виробництві та професійних захворювань в м. Луганську. Наказом від 28.11.2014р. № 296-к її було звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком відповідно до ст. 38 КЗпП України. У пункті 2 наказу про звільнення від 28.11.2014р. зазначені виплати, які їй повинні були бути нараховані та виплачені при звільнені: надбавка за вислугу років на листопад по 28.11.2014р. включно у розмірі 30 відсотків до посадового окладу, надбавка за високі досягнення у праці на листопад по 28.11.2014р. включно у розмірі 50 відсотків до посадового окладу з урахуванням надбавки за вислугу років; премію за підсумками роботи у жовтні поточного року у розмірі 35,5 відсотків до посадового окладу з урахуванням надбавок за вислугу років та високі досягнення у праці, премію за підсумками роботи у листопаді поточного року по 28.11.2014р. включно у розмірі 25 відсотків до посадового окладу з урахуванням надбавок за вислугу років за високі досягнення у праці; одноразову грошову допомогу при звільненні з роботи за власним бажанням, пов'язаному із виходом на пенсію за віком у розмірі десяти місячних посадових окладів, у відповідності до Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів, затвердженого постановою правління Фонду від 24.02.2004 року №12 із змінами та доповненнями, в межах фонду оплати праці відділення. Позивач зазначає, що згідно довідки від 25.12.2014р. № 3458/07, виданої відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луганську сума, яка підлягає виплаті за листопад 2014р., становить 20503,40грн. Вказаною довідкою підтверджено наявність заборгованості за жовтень 2014р. у розмірі 5727,44грн. Загальна сума заборгованості, яка підлягала виплаті їй при звільненні, складає 26230,84грн. Виплати всіх сум, що належать позивачу в день звільнення здійснені не були, а тому вважає, що відповідно до ст. 117 КЗпП України вона має право на стягнення на її користь середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складає - 118740,75грн. Крім того, позивач посилається на ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків її виплати» відповідно до якої вважає вона має право компенсації у зв'язку з затримкою виплати заробітної плати у розмірі 11102,88грн.

Позивач зазначила, що Постановою КМУ від 07.11.2014р. №595 "Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей" передбачено, що до 01.12.2014р. всі українські міністерства, центральні органи виконавчої влади і місцеві державні адміністрації повинні перемістити свої бюджетні установи, підприємства та організації з території, яка не контролюється державними органами України на таку територію, що контролюється. Виконуючий обов'язки начальника Луганського відділення ОСОБА_4 до цього часу не здійснив жодних дій щодо виконання зазначеної постанови. Тобто організація досі не була переведена до іншої місцевості, не було встановлено нової юридичної адреси та не було виконано фінансових зобов'язань перед позивачем, визначених наказом про звільнення від 28.11.2014р. №296-к.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області в рамках виконання постанови Кабінету Міністрів України здійснили переведення організації до міста Сватове Луганської області, проте не проконтролювало переведення свого структурного підрозділу з м. Луганська.

Позивач вважає, що відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську порушено ст.47 Кодексу Законів про працю України, відповідно до якої власник чи уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення з робити провести з працівником розрахунок у терміни, встановлені в ст.116 даного кодексу. У зв'язку з тим, що відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську на момент подання позовної заяви не зареєстровано на території, яка контролюється державними органами України, то відповідно до Положення про управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області належним відповідачем у справі є управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області, яке повинно відповідати по невиконаним фінансовим зобов'язанням своїх структурних підрозділів і є розпорядником виділених Фондом коштів. Свої вимоги щодо стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за жовтень, листопад 2014р., середнього заробітку за час затримки виплат по день фактичного розрахунку та компенсацію втрати частини заробітної плати вважає за необхідне пред'являти саме до відповідача Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі ліквідаційної комісії.

Позивач просила суд, визнати протиправною бездіяльність Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луганську щодо невиплати заробітної плати.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області в особі ліквідаційної комісії стосовно нездійснення покладених на нього обов'язків відповідно до Положення про рух коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, щодо невжиття заходів з фінансування виплати заробітної плати працівника ВД Фонду СНВ в м. Луганську, яке входить до складу Управління.

Стягнути з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі ліквідаційної комісії заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за жовтень та листопад 2014р. в сумі 26230,84грн., середній заробіток за час затримки виплат по день фактичного розрахунку в сумі 118740,75грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 11102,88грн.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Визнано протиправною бездіяльність Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луганську щодо невиплати ОСОБА_2 заробітної плати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання протиправною бездіяльності Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області в особі ліквідаційної комісії стосовно нездійснення покладених на нього обов'язків відповідно до Положення про рух коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, щодо невжиття заходів з фінансування виплати заробітної плати працівника ВД Фонду СНВ в м. Луганську, яке входить до складу Управління; стягнення з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі ліквідаційної комісії заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за жовтень та листопад 2014р. в сумі 26230,84грн., середнього заробітку за час затримки виплат по день фактичного розрахунку в сумі 118740,75грн. та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 11102,88грн., відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі ліквідаційної комісії про стягнення належної заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплат по день фактичного розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, та прийняти нове рішення, яким її позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення та доводи осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ч.3 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Позивачем, рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі ліквідаційної комісіїпро стягнення належних сум заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплат по день фактичного розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням строків її виплати, тому в іншій частині рішення суду не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч.1 ст.303 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку «№12 від 24.10.2008року.

Судова колегія вважає, що у даному випадку вказані вимоги закону судом першої інстанції виконано.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач перебувала у трудових відносинах з Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луганську, на яке було покладено обов'язок проведення остаточного розрахунку при звільненні позивача, але у порушення норм ст. ст. 47,116 КЗпП України останнім здійснено не було, що свідчить про протиправну бездіяльність відділення (відповідача 2), тому саме цей відповідач повинен нести відповідальність за вимогами про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки виплат по день фактичного розрахунку та інших виплат, передбачених КЗпП України на день звільнення.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам у справі.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 20.02.2002 року перебувала у трудових відносинах з Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луганську (відповідач 2), яке є юридичною особою, має самостійний кошторис, рахунок в установі банку, печатку із зображенням Державного герба України та своїм найменуванням, відповідно до положень постанови № 19 Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 20.04.2001р. «Про затвердження Типового положення про відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення».

Право на прийняття та звільнення працівників управління та відділень має начальник управління, що закріплено Положенням про управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, затвердженого наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 210 від 21.03.2011 року.

Наказом в. о. начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Луганській області від 28.11.2014р. № 296-к позивача було звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком на підставі ст. 38 КЗпП України. В.о. начальника Луганського відділення ОСОБА_4 зобов'язано здійснити нарахування та виплату всіх нарахованих при звільненні позивача сум.

На час звільнення ОСОБА_2, відповідач 2 не провів з нею розрахунок у відповідності до ст. 47 КЗпП України, про що свідчить довідка від 25.12.2014 року №3458/07, згідно даних якої, заборгованість з виплати з/пл. за період жовтень - листопад 2014 року складає 26 230,84 гривень.

Отже, не здійснення відповідачем 2, як особою з якою позивач перебувала у трудових відносинах, в якості працівника цього відділення повного розрахунку з останньою на час її звільнення, призвело до порушення прав позивача передбачених нормами КЗпП України.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луганську на час вирішення спору по суті, у встановленому законом порядку не реорганізовано, не ліквідовано та не переміщено з м. Луганська на території, на яких органи державної влади України здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Судом також встановлено, що за наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 25.12.2014 року №1055 було здійснено перерахування вільних залишків коштів в строк до 26.12.2014 року на рахунки управління виконавчої дирекції Фонду в Луганській області з рахунків відділень виконавчої дирекції Фонду в Луганській області, які не перемістилися з тимчасово неконтрольованої території на контрольовану територію.

Вказані грошові кошти, включали і кошти належні позивачу на час її звільнення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про те, що обов'язок проведення остаточного розрахунку при звільненні позивача має нести відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську.

Позивачем ОСОБА_2 вимог до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську (відповідача 2) крім визнання протиправною бездіяльність останнього щодо невиплати заробітної плати, які було задоволено оскаржуваним рішенням не заявлялося.

З урахуванням встановлених обставин у справі, позивач відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України не довила ті обставини, на які посилалася як на підставу своїх вимог, а саме, стосовно наявності підстав для задоволення її вимог про стягнення саме з відповідача 3 - виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі ліквідаційної комісії усіх належних на час звільнення сум та інших виплат передбачених нормами КЗпП України. Зокрема, суду не надано доказів на підтвердження того, що на відповідача 3 поширюються межі відповідальності по здійсненню відповідних належних позивачу виплат передбачених КЗпП України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову за необґрунтованістю в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі ліквідаційної комісії заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за жовтень та листопад 2014року в сумі 26230,84 гривень, середнього заробітку за час затримки виплат по день фактичного розрахунку в сумі 118740,75 гривень та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 11102,88 гривень.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем укладався договір не з відділенням в м. Луганську відповідачем 2, а з Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області, що відповідальність по несплаті заборгованості нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, повинно нести виключно виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі ліквідаційної комісії, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ці доводи спростовуються вище наведеним.

Інші доводи апеляційної скарги, зводяться до не згоди з висновками суду по оцінці доказів, але згідно зі ст. 212 ЦПК України право оцінки наданих доказів належить безпосередньо суду, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції процесуального та матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.Крім того, доводи апеляційної скарги у своїй більшості є обґрунтуванням заявлених вимог, містять у собі суб'єктивне тлумачення апелянтом діючих норм та положень, що регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, які були враховані судом першої інстанції і ці доводи не спростовують висновків суду.

Доказів, які б спростували висновки суду апелянтом не надано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції не має.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 307,314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак її може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: