У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гримич М.К., Ткачука О.С., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 28 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 01 травня 2015 року у м. Прилуки з вини водія ОСОБА_5 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 217030, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням позивача, та автомобіля відповідача ОСОБА_5 Toyota RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, які згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля ВАЗ 217030 станом на 10 червня 2015 року складають 15 639 грн 48 коп. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Toyota RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_5 була застрахована ПАТ «НАСК «Оранта».

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_4 просив суд стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на його користь 15 639 грн 48 коп., а також витрати, понесені за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 700 грн. Крім того, просив стягнути з ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн на підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

У вересні 2015 року ОСОБА_5 пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_4, ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 01 травня 2015 року у м. Прилуки в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_4, належний йому автомобіль Toyota RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження, крім того ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження та був доставлений каретою швидкої медичної допомоги до КП «Прилуцька центральна міська лікарня». Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 217030, державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_4 була застрахована ПАТ «НАСК «Оранта».

Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження від 09 червня 2015 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota RAV4 станом на 09 червня 2015 року, в результаті пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 01 травня 2015 року, становить 155 110 грн 85 коп.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_5 просив стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» 50 000 грн в межах ліміту за шкоду заподіяну майну за договором страхування. Крім того, просив стягнути з ОСОБА_4 та ПАТ «НАСК «Оранта» пропорційно від задоволених позовних вимог на свою користь судові витрати, пов'язані з наданням правової допомоги в сумі 3 410 грн 40 коп., судові витрати по сплаті судового збору 1 511 грн 11 коп., витрати, пов'язані з проведенням автотоварознавчого дослідження в сумі 1 500 грн.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 липня 2016 року первинний позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди внаслідок ДТП 3 127 грн 90 коп., витрати, пов'язані з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 106 грн 05 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 454 грн 50 коп. та 36 грн 91 коп. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди внаслідок ДТП 74 088 грн 68 коп., витрати, пов'язані з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 716 грн 52 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 1 629 грн 08 коп. та 721 грн 83 коп. судового збору.

Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_5 у рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди внаслідок ДТП 50 000 грн, витрати, пов'язані з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 483 грн 48 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 1 099 грн 24 коп. та 487 грн 06 коп. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 28 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди скасовано, в частині розподілу судових витрат змінено.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 500 грн у відшкодування моральної шкоди за пошкодження автомобіля, 21 грн у рахунок відшкодування витрат пов'язаних з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження та 90 грн витрат на правову допомогу.

В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що постановою апеляційного суду Чернігівської області від 09 вересня 2015 року змінено постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 липня 2015 року, ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у виді штрафу.

Постановою апеляційного суду Чернігівської області від 02 вересня 2015 року скасовано постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 липня 2015 року та закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_4 у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність власників автомобілів ВАЗ 217030, державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_4, та власника автомобіля Toyota RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_5 була застрахована ПАТ НАСК «Оранта», з лімітом відповідальності страховика 100 000 грн за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого) та 50 000 грн за шкоду, заподіяну майну, при нульовій франшизі.

Судами на підставі наявних у справі доказах також встановлено, що саме між діями ОСОБА_4 та вказаною ДТП є безпосередній причинний зв'язок, оскільки останній, керуючи транспортним засобом ВАЗ 217030, у порушення п.10.1. та п.31.4.3 «г» ПДР України, перед зміною напрямку руху(повороту ліворуч) не переконався, що це буде безпечним для ОСОБА_5, як для водія транспортного засобу, який почав здійснювати обгін його транспортного засобу, і не створить останньому перешкод або небезпеки, допустив зіткнення з транспортним засобом Toyota RAV4, внаслідок зміни ОСОБА_4 напрямку руху, що і спричинило ДТП.

Також судами встановлено, що у порушення п. 31.4.3 «г» ПДР України, згідно з яким забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності на розсіювачах світлових приладів нанесеного тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання, експлуатував такий транспортний засіб, саме за наявності на розсіювачах задніх світлових пристроїв автомобіля ВАЗ 217030 тонування, що могло не дати ОСОБА_5 можливості бачити чи ввімкнений покажчик повороту, що підтверджуються показами свідка ОСОБА_6, протоколом про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 та протокол огляду його автомобіля.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується.

Частково задовольняючи позовні вимоги за первинним та зустрічним позовами, суд першої інстанції, з висновками якого частково погодився і суд апеляційної інстанції, встановивши фактичні обставини справи, на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), з огляду на обставини вчинення ДТП, наявні в матеріалах справи схеми ДТП, покази водіїв, свідків, протоколи про адміністративне правопорушення, постанови судів першої та апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із того, частка вини ОСОБА_5 в даній ДТП становить 20 %, а частка вини ОСОБА_4 - 80 %.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з ОСОБА_5 моральної шкоди, апеляційний суд з урахуванням положень ст. 23 ЦК України, відсотку вини кожного з учасників ДТП, принципу розумності та справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 500 грн.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 28 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич

О.С.Ткачук

І.М.Фаловська