Справа № 462/4411/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі :

головуючого-судді Ліуша А.І.

при секретарі Гулі М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю третіх осіб ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Енергія-інвест» про визнання правочину недійсним та визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з позовом про визнання правочину недійсним та визнання права власності на майно, покликаючись на те, що 31 липня 1998 року він одружився з ОСОБА_3 За останні роки перебування у шлюбі фактично єдиним джерелом доходу сімї був дохід отриманий від його діяльності як фізичної особи-підприємця, а також кошти зароблені ним протягом 2007-2008 років перебування на заробітках в Португалії. З метою покращення житлових умову 2011 році вони з ОСОБА_3 вирішили набути у приватну власність квартиру. У звязку із цим ОСОБА_3 уклала із ТзОВ «ФК «Енергія-інвест» договір про участь у Фонді фінансування будівництва №008/28 від 07 вересня 2011 року відповідно до якого, після внесення визначених угодою коштів, ОСОБА_3 мала отримати у власність однокімнатну квартиру на вул. Любінській, 160 у м. Львові. З вересня 2011 року до вересня 2014 року він надавав дружині кошти для внесення таких у фінансування будівництва за вказаним договором. В 2014 році в них погіршились відносини. Після того, як він передав ОСОБА_3 залишок коштів на будівництво у вересні 2014 року, вона заявила, що він не матиме жодних прав на збудовану квартиру. 24 жовтня 2014 року він дізнався, що ще 22 вересня 2011 року договір про участь у Фонді фінансування будівництва №008/28 від 07 вересня 2011 року був припинений у звязку з несплатою ОСОБА_3 внеску, проте 05 вересня 2011 року між ТзОВ «ФК «Енергія-інвест» та матірю ОСОБА_3 ОСОБА_2 був укладений договір про участь у Фонді фінансування будівництва, внаслідок чого ОСОБА_2 набула право власності на квартиру №2 на вул. Любінській, 160-б. Вважає, що дружина таємно передавала надані ним кошти на фінансування будівництва на її імя своїй матері для того, щоб у майбутньому унеможливити ситуацію, за якої він зможе претендувати на таку нерухомість. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не могли протягом трьох років самостійно профінансувати будівництво нерухомості вартістю близько 350000,00 грн., оскільки є безробітними та не мають повноцінного самостійного джерела доходу. Просить визнати недійсним договір про участь у Фонді фінансування будівництва квартири №2 на вул. Любінській, 160Б у м. Львові, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Енергія-інвест» від 05 вересня 2011 року, визнати квартиру №2 на вул. Любінській, 160Б у м. Львові спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, покликається на те, що позивачем не надано суду доказів що, відповідач придбала квартиру за рахунок коштів, які надавав позивач ОСОБА_3 та крім того, предмети договорів, які були укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і дати укладення договорів є абсолютно різними, просить у його задоволенні відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 в попередньому судовому засіданні позов заперечила, зазначила, що вона була ініціатором укладення договору про участь у Фонді фінансування будівництва, оскільки хотіла, щоб ОСОБА_1 вкладав кошти, які заробляв у квартиру. В 2011 році вона уклала з ТзОВ «ФК «Енергія-інвест» договір про участь у Фонді фінансування будівництва, але не оплатила перший внесок, оскільки ОСОБА_1 не надав необхідні кошти. Її мати ОСОБА_2 купила квартиру за власні кошти, про дату та деталі укладення договору між відповідачем та ТзОВ «ФК «Енергія-інвест» їй невідомо. Вважає позов безпідставним.

Представник третьої особи в попередньому судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_3 уклала із ТзОВ «ФК «Енергія-інвест» договір про участь у Фонді фінансування будівництва №008/28 від 07 вересня 2011 року відповідно до якого зобовязана була оплатити перший внесок, але не здійснила його, а тому договір було розірвано. Відповідач ОСОБА_2 виконала усі умови договору про участь у Фонді фінансування будівництва та в 2014 році набула право власності на квартиру.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

Судом встановлено, що згідно договору про участь у Фонді фінансування будівництва №008/28 від 07 вересня 2011 року, укладеного між ТзОВ «ФК «Енергія-інвест» та ОСОБА_3, та погодженого із ОСОБА_1, ТзОВ «ФК «Енергія-інвест» організовує будівництво будинку №160 на вул Любінській, 160 у м. Львові та за ОСОБА_3 буде закріплено та передано у власність квартиру №3, вартість якої становить 337890,00 грн. /а.с. 13/

Відповідно до п. 2.2 договору про участь у Фонді фінансування будівництва №008/28 від 07 вересня 2011 року ОСОБА_3 зобовязалась протягом 10 банківських днів з моменту підписання договору сплатити кошти в сумі 101360,00 грн. /а.с. 13 зворот./

Згідно графіку виконання зобовязань за договором про участь у Фонді фінансування будівництва №008/28 від 07 вересня 2011 року ОСОБА_3 повинна була сплатити 101360,00 грн. до 21 вересня 2011 року. /а.с. 18 зворот./

Відповідно до п. 3.2.4 договору про участь у Фонді фінансування будівництва №008/28 від 07 вересня 2011 року ТзОВ «ФК «Енергія-інвест» має право відмовитись від виконання договору у разі недотримання ОСОБА_3 графіку внесення коштів за сумами та/або строками. /а.с. 14 зворот./

У звязку із невиконанням ОСОБА_3 зобовязання щодо сплати внеску за договором про участь у Фонді фінансування будівництва №008/28 від 07 вересня 2011 року, даний договір був припинений 22 вересня 2011 року, що також стверджується листом ТзОВ «ФК «Енергія-інвест» №580 від 24 жовтня 2014 року. /а.с. 20/

Відповідно до договору про участь у Фонді фінансування будівництва №008/27 від 05 вересня 2011 року, укладеного між ТзОВ «ФК «Енергія-інвест» та ОСОБА_2, ТзОВ «ФК «Енергія-інвест» організовує будівництво будинку №160 на вул Любінській, 160 у м. Львові та за ОСОБА_2 буде закріплено та передано у власність квартиру №2, вартість якої становить 337890,00 грн. /а.с. 64, 65/

Згідно ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У відповідності до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомила, що вона є сестрою позивача ОСОБА_1 та була разом із ним та своїм чоловіком ОСОБА_5 за кордоном на заробітках. Приблизно у 2012 році позивач та ОСОБА_3 розповіли, що купили квартиру. Позивач постійно ділився прибутками із ОСОБА_3, всі зароблені кошти вкладав у сім'ю, ОСОБА_3 довіряв. Також повідомила, що ОСОБА_2 працює прибиральницею, про будь-які додаткові прибутки їй не відомо. Та про те, що ОСОБА_2 купувала чи мавла намір придбати квартиру не знала.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомив, що разом із дружиною ОСОБА_4 та її братом ОСОБА_1 працювали в Іспанії. Позивач ОСОБА_1 в 2011 році розповідав йому, що планує разом з ОСОБА_3 придбати квартиру. В 2012 році позивач розповів йому, що купив квартиру та надає гроші на необхідні вклади. Також, ОСОБА_1 повідомив йому, що хоче зробити у купленій квартирі ремонт, попросив його допомогти із таким ремонтом та він ходив із позивачем у куплену ним квартиру, обговорювали необхідну кількість матеріалів для її ремонту. Крім того, зазначив, що за зароблені кошти за кордоном та від підприємницької діяльності ОСОБА_1 міг придбати квартиру, вартістю 337890,00 грн. Згодом ОСОБА_1 скаржився йому, що ОСОБА_2 викрала його квартиру. Позивач постійно утримував сім'ю. Відповідач ОСОБА_2 працює прибиральницею і вона не могла мати необхідну кількість грошей для купівлі квартири.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомив, що є батьком позивача та зазначив, що останні роки у сім'ї ОСОБА_6 працював лише син, ОСОБА_3 не працювала, сім'ю утримував лише позивач. ОСОБА_2 працює прибиральницею, про отримання нею інших доходів він не знає, її чоловік ОСОБА_7 працював на автобусі сина. Син повідомляв, що купує квартиру, вкладає у неї гроші. Також, повідомив, що ОСОБА_1 довіряв дружині. Згодом син повідомив йому, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обманули його та забрали квартиру.

Оцінюючи покази свідків, суд надає їм віри оскільки вони знаходяться у обєктивному взаємозвязку з іншими матеріалами справи, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Окрім того, ОСОБА_2 не отримувала великого доходу та не мала можливості купити вказану квартиру та відповідачем чи її представником, всупереч ч. 1 ст. 60 ЦПК України, якою встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, не надано суду жодних належних та допустимих доказів щодо наявності у неї прибутків чи джерела доходу, необхідних для купівлі квартири, проте як вбачається із пояснень свідків та доказів, наданих позивачем, ОСОБА_1 отримував достатній прибуток для купівлі квартири, вартістю 337890,00 грн., що додатково стверджується листом Самбірської ОДПІ ДФС у Львівській області №153/17-00/158 від 02 лютого 2015 року. /а.с. 19/

Також, як вбачається з договору про участь у Фонді фінансування будівництва №008/28 від 07 вересня 2011 року, укладеного між ТзОВ «ФК «Енергія-інвест» та ОСОБА_3 та договору про участь у Фонді фінансування будівництва №008/27 від 05 вересня 2011 року, укладеного між ТзОВ «ФК «Енергія-інвест» та ОСОБА_2, такі договори укладались з незначною різницею у часі, їм присвоєні послідовні номери та предметом даних договорів були квартири, розташовані за однаковою адресою, з іденичною загальною і житловою площею, а також розмірами внесків, необхідних для оплати.

Крім цього, перший та найбільший за сумою внесок за договором про участь у Фонді фінансування будівництва №008/27 від 05 вересня 2011 року був здійснений відповідачем ОСОБА_2 16 вересня 2011 року, тобто після укладення договору про участь у Фонді фінансування будівництва №008/28 від 07 вересня 2011 року ОСОБА_3, що стверджується листом ТзОВ «ФК «Енергія-інвест» №614 від 03 березня 2015 року. /а.с. 21/ А також, внесок, сплачений ОСОБА_2 становив ідентичний розмір до внеску, який необхідно було оплатити ОСОБА_3 відповідно до договору про участь у Фонді фінансування будівництва №008/28 від 07 вересня 2011 року.

На підставі наведеного, у судовому засіданні безспірно встановлено, що спірну квартиру фактично було придбано за власні кошти позивача ОСОБА_1, який передавав необхідні кошти ОСОБА_3 для здійснення нею внесків згідно договору про участь у Фонді фінансування будівництва №008/28 від 07 вересня 2011 року з метою набуття нею права власності на квартиру, а тому саме позивачем ОСОБА_1 було виконано обов'язок покупця та опалачено квартиру №2 на вул. Любінській, 160 у м. Львові, внаслідок чого суд вважає, що договір про участь у Фонді фінансування будівництва квартири №2 на вул. Любінській, 160Б у м. Львові, укладений між ОСОБА_2 та ТзОВ «ФК «Енергія-інвест» від 05 вересня 2011 року слід визнати недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відтак, виходячи з засад законності, розумності, справедливості та добросовісності, суд переконаний, що квартиру №2 на вул. Любінській, 160 у м. Львові було придбано за кошти ОСОБА_1 за час перебування ним у шлюбі з ОСОБА_3, а тому дана квартира належить позивачу та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Крім того, суд не бере до уваги пояснення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, оскільки вони не стосуються походження коштів, які вносила ОСОБА_2 за договором про участь у Фонді фінансування будівництва №008/27 від 05 вересня 2011 року, на підставі якого відповідач набула право власності на квартиру №2 на вул. Любінській, 160 у м. Львові.

Також, суд відхиляє покази свідка ОСОБА_7, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, не відповідають фактичним обставинам справи, спростовуються показами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Окрім цього, суд не бере до уваги покликання представника відповідача на різні предмети укладених договорів ОСОБА_3 та ОСОБА_2, оскільки вони стосуються різних номерів квартири, так як, квартири за вказаними договорами розташовані за одноковою адресою та поверхом, у них однакова загальна та житлова площа, а також, такі договори були укладені практично в один час, а відтак не могли стосуватись однакового номеру квартири.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 сплачений судовий збір.

Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 208, 209, 212-216, 218 ЦПК України, ст.ст. 220, 392, 640, 657 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити повністю.

Визнати договір про участь у Фонді фінансування будівництва квартири №2 на вулиці Любінській, 160Б у місті Львові, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Енергія-інвест» 05 вересня 2011 року - недійсним.

Визнати квартиру №2 на вулиці Любінській, 160Б у місті Львові спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3654 /три тисячі шістсот пятдесят чотири/ гривні 00 копійок сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_12

Копія вірна.

Суддя: А.І. Ліуш