Справа № 640/3681/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого-судді - Ніколаєнко І.В.,

при секретарі - Газіній О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові подання заступника начальника Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначає, що в провадженні Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебувають виконавчі провадження: ВП № 51518161 з примусового виконання виконавчого листа № 638/11399/15-ц виданого 13.05.2016 р. Дзержинським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договорами позик у розмірі 2084297,83 грн. та виплат на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн. В рамках примусового виконання вищевказаного виконавчого провадження, державним виконавцем було вжито наступних заходів: 24.06.2016 р. державним виконавцем з метою виявлення майна боржника зроблені запити до відповідних установ та керуючись ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копії зазначеної постанови направлені для виконання до органів та установ, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника, та боржнику для відома. З метою виявлення майна боржника державним виконавцем були зроблені запити до відповідних установ. Згідно відповідей ДПС України боржник ОСОБА_2 має рахунки у ПАТ «Укрсоцбанк», Харківському ГРУ ПАТ КБ «Приват Банк», ПАТ КБ «Надра», ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві, на які на підставі постанови про арешт коштів боржника від 11.07.2016 р. накладено арешт. З арештованих рахунків боржника, списано грошові кошти на суму 373,50 грн. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС, УДМС України в Харківській області від 08.12.2016 р., боржник ОСОБА_2 знятий з реєстрації за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: м. Харків, вул. Казахстанська, 4, 18.07.2016 п., у звязку з чим, на теперішній час місце його проживання чи перебування невідоме, що свідчить про те, що боржник навмисно знявся з реєстрації після відкриття виконавчого провадження. Посилається на те, що в усіх заявах, з яким боржник звертається до відділу, не зазначено місця його проживання чи перебування, що свідчить про навмисне невиконання рішення суду. Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС від 29.08.2016 р., боржник ОСОБА_2 систематично перетинає держаний кордон України. На теперішній час, рішення суду не виконано, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржнику від інших осіб, про повне чи часткове виконання рішення суду, про настання обставин які спричиняють обовязкове зупинення виконавчого провадження, відкладення провадження виконавчих дій, завершення виконавчого провадження тощо, боржником відділ ДВС не повідомлено, тобто рішення суду навмисно не виконується боржником без поважних причин. Таким чином, наявність у боржника невиконаних зобовязань є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

В судовому засіданні заступник начальника Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 подання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

В судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_3 ОСОБА_4 підтримав заявлене подання та просив його задовольнити, посилався на те, що боржником рішення суду до цього часу не виконано.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши подання та додані до нього матеріали, вважає, що в його задоволенні необхідно відмовити виходячи з наступного.

На виконанні Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції знаходиться виконавчий документ виконавчий лист № 638/11399/15-ц, провадження №2/638/5024/15, від 17.11.2015 року, виданий Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, іпн НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, б. 276-а, кв. 56, заборгованості за договором позики у розмірі 2 084 297,83 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 2 500,00 грн.

Звертаючись з поданням до суду державний виконавець посилається на те, що боржником рішення суду про стягнення заборгованості в добровільному порядку не виконується, боржник має невиконані зобовязання на території України та ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Посилається на те, що наявність у боржника зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії..

Згідно п.п. 2, 8 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та вїзду в Україну» невиконання рішення суду є підставою для заборони виїзду з України.

Вимогами п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Державним виконавцем надано до суду: копію виконавчого листа № 638/11399/15-ц, провадження 2/638/5024/15, від 17.11.2015 р., виданого Дзержинським районним судом м. Харкова 13.05.2016р.; копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.06.2016 р., ВП№ 51518161; копію конверта надісланого за адресою проживання боржника ОСОБА_2Б, вказаною в виконавчому документі, та повернутого за закінченням строку зберігання; копію постанови про арешт коштів боржника від 11.07.2016 р., ВП№ 51518161; копію відповіді ПАТ «Альфа-Банк» від 26.01.2017 за № 6713-22.3 відповідно до якого на рахунках боржника кошти відсутні; копію відповіді ПАТ КБ «Приват Банк» від 22.08.2016 р. за № 20.1.0.0.0/7-20160819/3289 на рахунках боржника кошти відсутні; копію відповіді ПАТ «КБ «Надра» за № 1-4-8884 від 25.08.2016 р.; копію відповіді ПАТ «Укрсоцбанк» від 26.08.2016 р. за № 10.5-186/37-13470; копію постанови про розшук майна боржника від 29.08.2016 р.; копію відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України за № 13940/14.1-39/837/23 від 29.08.2015 р. відповідно до якої боржник систематично виїжджає та повертається на територію України; копію акта державного виконавця від 24.11.2016 року; копію відповіді підрозділу ГУДМС УДМС України щодо ОСОБА_2; розпорядження державного виконавця № 51518161 від 17.01.2017 р.

До суду також надано копію заяви ОСОБА_2 від 02.12.2016 р., відповідно до якої повідомляє Дзержинський ВДВС про те, що єдиним доходом є пенсія, звернення стягнення заборгованості просить проводити за її рахунок.

Проте не було надано інших матеріалів виконавчого провадження, які підтверджують повноту проведення державним виконавцем дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а також про обізнаність боржника про існування вказаного виконавчого провадження.

Суду не надано відомостей щодо наявності у ОСОБА_2 документа громадянина України на право виїзду з України і вїзду в неї, перелік яких зазначений в ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», що унеможливлює відмову у виїзді за кордон. Також державний виконавець не надав доказів на підтвердження факту, що ОСОБА_2 має намір виїхати за межі України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон, а також громадянинові, який має паспорт може тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Відповідно до Конституції України обмеження пересування громадянину є одним з найсуворіших заходів впливу на особу, що умисно ухиляється від виконання судового рішення.

Відповідно до Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень суду» від 24.03.2008 року, суд може, але не зобов'язаний вживати заборону на виїзд боржника.

При цьому, сам факт наявності невиконаного рішення суду боржником не є, відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», безумовною підставою для тимчасової заборони виїзду особи за кордон без обов'язкового визначення дій боржника по ухиленню від виконання судового рішення.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) вжите у п. 5 ч. 1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Отже, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Зазначена позиція викладена Верховним судом України у листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Між тим, матеріали подання не міститься будь-яких доказів ухилення ОСОБА_2 від виконання ним зобов'язань за рішенням суду, доводи державного виконавця щодо ухилення боржника від виконання своїх зобовязань, покладених на нього державним органом та можливості боржника виїхати за межі України ґрунтуються лише на припущеннях.

Крім того, з наданих в судовому засіданні пояснень начальника Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 вбачається, що з пенсії боржника здійснюється відрахування в рахунок виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За таких обставин, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, оскільки не доведено доцільності застосування до боржника заходу впливу у вигляді тимчасового обмеження виїзду за межі України.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання заступника начальника Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом пяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги. У разі, якщо ухвала була постановлена без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.В. Ніколаєнко