Провадження №2-о/523/106/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2017 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Приватний нотаріус ОМНО ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Заява мотивована тим, що 18 вересня 2000 року в віці 77 років померла мати заявниці ОСОБА_3, про що було видане свідоцтво про смерть від 19.09.2000 року.

За часів життя ОСОБА_3 не отримувала паспорту України, а у паспорті часів СРСР її ПІБ було вказане як «Ільіна Лідія Осипівна».

Також, за часів життя ОСОБА_3 зробила заповіт від 01.06.1999 року, у якому вона зазначила спадкоємцем всього свого майна заявниці - доньку ОСОБА_1. Зазначений заповіт був посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_4 та зареєстрований у реєстрі за № 1658.

На момент смерті ОСОБА_3 їй належало нерухоме майно: Будинок по вул. Коровицького, 98 у м. Одесі та земельна ділянка за тією ж адресою.

Але, як на ОСОБА_5 на право приватної власності на землю № 025743 І-ОД, так і на Заповіті від 01.06.1999 року № 1658 було зазначене ім'я із транслітерацією з російської мови на українську, як то вказане у паспорті СРСР, а саме ОСОБА_6.

Заявниця звернулась до приватного нотаріуса ОМНО ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус ОСОБА_2 завела спадкову справу № 59577436, однак, надала відповідь № 472/02-14 від 29.09.2016, у якої зазначила, що у зв'язку із тим, що в свідоцтві про смерть зазначається ім'я спадкодавця «Ільїна Лідія Осипівна», а у заповіті та ОСОБА_5 на право приватної власності на землю № 025743 І-ОД зазначається ім'я власника «Ільіна Лідія Осипівна», зазначені обставини не дають можливості нотаріусу встановити належність майна та заповіту померлій, у зв'язку із чим, нотаріус зазначила, що заявниці ОСОБА_1 необхідно звернутися до суду із заявою щодо встановлення факту, що має юридичне значення.

На підставі викладеного, заявниця просить встановити належності ОСОБА_3, яка померла 18.09.2000 року державного ОСОБА_5 на право приватної власності на землю № 025743 І-ОД, виданого Одеською міською радою 04.09.2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4203/1 та заповіту, посвідченого ОСОБА_7, приватним нотаріусом ОМНО 01.06.1999 року за реєстровим № 1658.

В судове засідання представник заявника подав заяву, згідно якої просив розглянути без його участі.

Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про розгляд справи була повідомлена належна чином.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Так судом встановлено, що 18 вересня 2000 року померла ОСОБА_3, актовий запис №8613 від 19.03.2000р., зареєстрований відділом РАГС Жовтневої районної адміністрації.

За часів життя ОСОБА_3 не отримувала паспорту України, а у паспорті часів СРСР її ПІБ було вказане як «Ільіна Лідія Осипівна».

Також, за часів життя ОСОБА_3 зробила заповіт від 01.06.1999 року, у якому вона зазначила спадкоємцем всього свого майна заявниці - доньку ОСОБА_1. Зазначений заповіт був посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_4 та зареєстрований у реєстрі за № 1658.

На момент смерті ОСОБА_3 їй належало нерухоме майно: Будинок по вул. Коровицького, 98 у м. Одесі та земельна ділянка за тією ж адресою.

Але, як на ОСОБА_5 на право приватної власності на землю № 025743 І-ОД, так і на Заповіті від 01.06.1999 року № 1658 було зазначене ім'я із транслітерацією з російської мови на українську, як то вказане у паспорті СРСР, а саме ОСОБА_6.

Заявниця звернулась до приватного нотаріуса ОМНО ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус ОСОБА_2 завела спадкову справу № 59577436, однак, надала відповідь № 472/02-14 від 29.09.2016, у якої зазначила, що у зв'язку із тим, що в свідоцтві про смерть зазначається ім'я спадкодавця «Ільїна Лідія Осипівна», а у заповіті та ОСОБА_5 на право приватної власності на землю № 025743 І-ОД зазначається ім'я власника «Ільіна Лідія Осипівна», зазначені обставини не дають можливості нотаріусу встановити належність майна та заповіту померлій, у зв'язку із чим, нотаріус зазначила, що заявниці ОСОБА_1 необхідно звернутися до суду із заявою щодо встановлення факту, що має юридичне значення.

Таким чином, фактично розбіжності виникли у написанні прізвища померлої тобто «Ільїна», як зазначено у свідоцтві про смерть, та у правовстановлюючих документах де вказаної прізвище «Ільіна», тобто написанні літ. «ї» та «і».

Вищевказані факти у сукупності підтверджують належність правовстановлюючих документів померлій.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 208-209, 212-215, 234-235, 256-259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Приватний нотаріус ОМНО ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів задовольнити.

2. Встановити факт належності ОСОБА_3, яка померла 18.09.2000 року державного ОСОБА_5 на право приватної власності на землю № 025743 І-ОД, виданого Одеською міською радою 04.09.2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4203/1 та заповіту, посвідченого ОСОБА_7, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 01.06.1999 року за реєстровим № 1658, від імені ОСОБА_6.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання рішення.

Суддя: