Кодимський районний суд Одеської області _________________________________________________________________________________________
Справа № 503/2421/16-ц
Провадження №2/503/214/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2017 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Сопільняка О.М.

при секретарі Вдовиченко В.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кодима Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 19 грудня 2016 року звернулась до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини місячного доходу (заробітку) відповідача.

В позовній заяві позивач вказала, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітнього осина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає із нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач проживає окремо, допомогу дитині не надає, тому просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини місячного доходу (заробітку) відповідача.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1, який діє відповідно до ордера адвоката та угоди про надання правової допомоги, вказав, що позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав повністю та вказав про свою згоду і спроможність сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд вважає можливим позов задовольнити повністю з таких підстав.

Відповідно до п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обовязків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Стаття 51 Конституції України та ст.ст.150 і 180 СК України встановлюють для батьків обовязок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ЖД №383221, виданим 07 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції в Одеській області.

В даний час сторони проживають окремо, не спілкуються, шлюб між ними розірвано рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 10 вересня 2015 року (справа №503/1461/15-ц), дитина перебуває на утриманні позивача.

Отже, відповідач ОСОБА_2 законодавчо зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину до її повноліття, проте свій обовязок належним чином не виконує, що було встановлено в судовому засіданні.

У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, вказано, що держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобовязання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Одним із способів захисту прав неповнолітніх дітей при ухиленні батьків від обовязку їх утримувати є законодавчо передбачена можливість стягнення коштів на їх утримання в судовому порядку.

Так, згідно зі ст.181 Сімейного кодексу України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів, або в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України аліменти у твердій грошовій сумі визначаються, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають важливе значення.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем 43-го окремого полку звязку Збройних сил України (в/ч.А-2171), має військове звання «старший солдат» та отримує постійний заробіток (дохід) у вигляді грошового забезпечення, розмір якого складає біля 7500 грн. на місяць. В судовому засіданні заявив пор свою згоду та спроможність сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, тому суд вважає можливим визначити аліменти в частині від його доходу (заробітку) у заявленому позивачем розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_3 грошові кошти (аліменти) на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини місячного доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 19 грудня 2016 року, і до повноліття дитини, зокрема - до 19 грудня 2032 року.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сопільняк О.М.