У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В.,суддів:Ковальчук Н.М.,Гордійчук С.О., секретар судового засідання - Шептицька С.С.

з участю ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Рівненського міського суду від 11 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про визнання припиненим договору поруки,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Рівненського міського суду від 11 жовтня 2016 року позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання припиненим договору поруки - задоволено. Визнано припиненим договір поруки №0712/125/ДП від 28 грудня 2007 року, укладений між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_4. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 551 грн. 20 коп. у відшкодування судових витрат.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк" покликався на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказував, що згідно цивільного законодавства пропуск строку для пред'явлення кредитором вимог до поручителя в 6 місяців застосовується тільки у випадку, якщо договором поруки не встановлено строк його дії.

Звертав увагу на те, що строк виконання кредитного договору встановлений 23.12.2010 року, отже договором поруки встановлений конкретний строк після спливу якого припиняється порука, і до якого вона не припиняється саме в розумінні частини 4 статті 559 ЦК України.

Доводив, що у 2012 році ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся за захистом своїх інтересів із позовом до суду, тому строк позовної давності був перерваний. Згідно п.3 договору поруки поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору та погодився з ними.

Звертав увагу, що в процесі розгляду справи не був залучений ОСОБА_5, який є позичальником за кредитним договором.

З цих підстав просив рішення Рівненського міського суду від 11 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові в повному обсязі.

Представник банку ОСОБА_3 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_4 у встановленому законом порядку, завчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, однак до суду не з'явився і причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарне відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

Такі висновки місцевого суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 28 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» ( нині ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 0712/125, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти в сумі 30000 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 23 грудня 2010 року (а.с.5-7).

На забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 0712/125/ДП від 28 грудня 2007 року, за умовами якого у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (а.с.8).

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором та виниклою заборгованістю ПАТ КБ «Приватбанк» в серпні 2012 року звернулося до суду з позовом до позичальника та поручителів про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2012 року позовні вимоги банку було задоволено повністю. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2016 року вказане заочне рішення скасовано і справа призначена до розгляду в загальному порядку. Станом на день ухвалення оскаржуваного рішення в даній справі, зазначена вище справа не була розглянута (а.с.9-10).

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлений, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга стаття 251 та частина друга стаття 252 ЦК України).

З пункту 11 договору поруки вбачається, що порука припиняється за цим договором з припиненням зобов'язання за кредитним договором.

Таким чином, у договорі поруки не встановлено строк її дії відповідно до статті 252 ЦК України, а тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

В кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання визначений строком повного погашення кредиту - 23 грудня 2010 року, а тому місцевий суд дійшов вірного висновку, що у відповідача виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту починаючи з 23 грудня 2010 року і протягом наступних шести місяців, однак ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до боржника та поручителів, в тому числі ОСОБА_4, в серпні 2012 року, тобто з пропуском зазначеного в ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку, що є підставою для припинення права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Покликання апелянта на п. 12 договору поруки, яким збільшено строк для звернення з вимогою про захист порушеного права обґрунтовано не взято до уваги судом першої інстанції, оскільки ним фактично підміняються поняття збільшення строку позовної давності та строку поруки, який не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування самого зобов'язання поруки. Право кредитора і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються і жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду.

Щодо вимоги апелянта про залучення до участі в справі ОСОБА_5, то ця обставина не є підставою для скасування правильного по суті рішення місцевого суду і в стадії апеляційного розгляду справи він залучений бути не може, оскільки справа переглядається судом апеляційної інстанції в межах заявлених позовних вимог відповідно до ст.303 ЦПК України.

За таких обставин рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому колегія суддів не знаходить підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 307, 308, 313-315, 317, 319, 324-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: С.В. Боймиструк

С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук