Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біла Церква справу за позовом Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора № 7» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що КП Білоцерківської міської ради ЖЕК-7 надає послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідач проживає в квартирі, яка розташована в будинку, що обслуговується позивачем, відповідач не виконує належним чином свої обов»язки і не сплачує своєчасно плату за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на користь КП БЦ МР ЖЕК-7, внаслідок чого станом на 01.10.2016 року виникла заборгованість в сумі 7636,33 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 7456 грн. 02 коп.

Представник відповідача за довіреністю позов не визнав.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач є співвласником квартири АДРЕСА_1, зареєстрована і проживає в цій квартирі, на її ім»я відкрито особовий рахунок на квартиру, що стверджується довідкою ЖЕК-7 (а.с.4).

Як слідує з наданого позивачем розрахунку, в порушення вимог п.17 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою КМ України від 08.10.1992 року № 572 /зі змінами/, ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послуги, відповідач не сплачує плату за утримання будинку і прибудинкової території відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів, за нею рахується заборгованість в сумі 7456 грн. 02 коп. станом на 01.10.2016 року.

Представник відповідача, заперечуючи позовні вимоги вказав, що мешканці квартири АДРЕСА_2 не отримують жодних послуг від позивача ЖЕК №7, не укладали з позивачем договору, та визначені позивачем тарифи оплати послуг не обґрунтовані й невиправдані. Представник відповідача зазначив, що в квартирі відповідача встановлено індивідуальне опалення, а тому відповідач заперечує оплачувати позивачу кошти за обслуговування в будинку систем гарячого водопостачання, опалення. Позивач відмовляється укладати з відповідачем договір на умовах, які пропонує відповідач. Також, представник відповідача зазначив, що ЖЕК не надає послуг, а є, лише, посередником в постачанні послуг, уклавши договори з підрядними організаціями.

При вирішенні даного спору, суд виходить з наступного.

Як вбачається з Преамбули Закону України «Про житлово-комунальні послуги», цей Закон визначає лише основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

За визначенням, наданим у ст. 1 Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що на виконання вимог Закону України Про житлово-комунальні послуги відповідно до рішення Білоцерківської міської ради від 23.12.2005 року за № 388 виконавцем послуг з утримання будинків, споруд у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Біла Церква є житлово-експлуатаційні контори №№1-8 балансоутримувачі житлового фонду.

Згідно із Законами "Про місцеве самоврядування в Україні" і "Про місцеві державні адміністрації" регулювання цін і тарифів за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг з урахуванням їхньої якості, режиму надання належить до повноважень місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, які мають право ухвалювати рішення про запровадження тарифів на послуги теплопостачання.

Згідно із ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджуй уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Статтею7 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Так, інформація щодо виконавця послуг з утримання будинку 47/1 по вул. Леваневського, а також щодо тарифів на оплату послуг ЖЕК належно доведена до громадян міста і не є конфіденційною. На даний час заперечення і обговорення представником відповідача складової тарифу, його економічна необґрунтованість є некоректними. Представник відповідача ставить під сумнів загальну площу квартир в будинку, площу прибудинкової території, порівнює цю площу з інформацією, що йому відома з інших джерел, повідомляє, що позивач не надає жодних послуг, а виконавцем всіх послуг, які надаються є інші організації. І при цьому, представник відповідача ствердив, що не оплачує в будь які інші організації, підприємства чи установи кошти за надання послуг, таких, як прибирання прибудинкової території, прибирання сходових кліток, вивезення побутових відходів, прибирання підвалу, технічних поверхів та покрівлі, технічне обслуговування ліфтів, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем: гарячого водопостачання, холодного водопостачання, водовідведення, зливової каналізації, дератизація, дезінсекція, обслуговування димовентиляційних каналів тощо.

Як було зазначено вище, положеннями ст.ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання житлово-комунальних послуг вчасно та відповідної якості згідно з законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачено законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін. З огляду на наведене, суд вважає, що сам по собі факт відсутності договору не звільняє відповідача від виконання зобов'язань по оплаті житлово-комунальних послуг.

Критично суд відноситься й до посилань представника відповідача на ненадання та неналежне надання житлово-комунальних послуг позивачем. Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що позивач є виконавцем робіт з надання житлово-комунальних послуг з утримання будинку №47/1 по вул. Леваневського в м. Біла Церква. Відповідач, яка є співвласником квартири у вказаному будинку і до її обов'язків входить утримання як вказаного будинку, так і його прибудинкової території (ст. 322 ЦК України, ст. 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). При цьому відповідачем не було представлено до суду жодного належного доказу з приводу невиконання позивачем своїх обов'язків та неналежного надання житлово-комунальних послуг. Зважаючи на наведене, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача вартості житлово-комунальних послуг з утримання належної їй квартири відповідають положенням закону.

При цьому, суд також, звертає увагу, що з відповідача було стягнуто в судовому порядку на користь позивача заборгованість за послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкової території за період з 01.11.2008 року по 01.10.2012 р., рішення суду набрало законної сили.

За ст.257 ЦК України загальний строк позовної давності для захисту порушеного права встановлюється тривалістю в три роки.

Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення.

Оскільки представник відповідача зазначив в судовому засіданні щодо пропуску позивачем строків позовної давності по даній справі, то з огляду на встановлені судом обставини, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 7295,64 грн. за період з 01.10.2013 року по 01.09.2015 рокуу день подання позову до суду - 03.10.2016р./. Доказів стосовно того, що відповідачем були вчинені дії, які свідчать про визнання боргу, суду не було надано.

Відповідно до ст.ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі1378 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 257, 267,322 ЦК України, ст..7,14,20,21 Закону України Про житлово-комунальні послуги, Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими постановоюКМ України від 08.10.1992 року № 572/зі змінами/, ст.ст.10,60,88, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства Білоценрківської міської ради «ЖЕК №7» 7295 грн.64 коп. (сім тисяч двісті девяносто пять гривень шістдесят чотири копійки)та судові витрати по справі в сумі 1378 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя ОСОБА_2