09.02.2017 227/351/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2017 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Хоменко Д.Є.
при секретарі Малашко С.В.
за участю представника заявника ОСОБА_2.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована сторона: Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, -
Встановлення факту народження дитини необхідно заявнику для державної реєстрації народження доньки та отримання відповідного свідоцтва.
Заявник в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду невідомі.
Представник заявника ОСОБА_2., який діє на підставі довіреності від 03 лютого 2017 року, в судовому засіданні заявлені ОСОБА_1. вимогами підтримав в повному обсязі з причин вказаних у заяві про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України. Також просив допитати його в якості свідка по справі.
Представник заінтересованої особи, Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився, про дату, час, та місце слухання справи був повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, судом встановлено наступне.
Як передбачено ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.
Заявник ОСОБА_1. перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 відповідно до копії свідоцтва про шлюб, виданого 20 вересня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шахтарську реєстраційної служби Шахтарського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 272.
В матеріалах справи мається відмова у проведенні державної реєстрації народження дитини від 09.02.2017 року № 15.32-205, згідно якого Добропільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, було відмовлено у реєстрації народження дитини, оскільки подано документ форма якого не відповідає формі, визначеній Наказом.
З копії лікарського свідоцтва про народження №998, виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 року Перинатальним центром м. Макіївки, ДНР, форма якого затверджено наказом МЗ ДНР та копії свідоцтва про народження серії ДНР № НОМЕР_1, виданого 17 грудня 2016 року Шахтарським міськрайонним відділом запису актів цивільного стану державної реєстраційної палати міністерства юстиції ДНР, актовий запис № 399, вбачається фіксування народження гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження. Вказані копії лікарського свідоцтва про народження та свідоцтва про народження видані закладами, які розташовані на тимчасово неконтрольованій органами державної влади України території.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка гр.ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_2 суду пояснив, що він підтверджує факт народження дитини жіночої статі ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м.Макіївка у родині Алдоніних.
Надаючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 р.№ 1207-VII, з змінами від 09.10.2015р., (у редакції чинній на момент звернення заявника з заявою), будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Також, відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595, «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», місцевим державним адміністраціям було рекомендовано забезпечити до 01.12.2014р. переміщення бюджетних установ, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.
У зв'язку з цим деякі лікувально-профілактичні заклади охорони здоров'я не здійснили переміщення, не змінили юридичної адреси та продовжили виконувати свої повноваження на тимчасово неконтрольованій території. Медичні документи, оформлені медичними закладами, які розташовані на тимчасово неконтрольованій території, вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення медичного свідоцтва про народження закладами охорони здоров'я, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населенні пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.
За приписами ст.ст.57-60 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Нормою ч.1 ст.235 ЦПК України, передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.
Аналізуючи вказані приписи законодавства, суд приходить до висновку, що надані заявником копія лікарського свідоцтва про народження №998, виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 року Перинатальним центром м. Макіївки, ДНР, форма якого затверджено наказом МЗ ДНР та копія свідоцтва про народження серії ДНР № НОМЕР_1, виданого 17 грудня 2016 року Шахтарським міськрайонним відділом запису актів цивільного стану державної реєстраційної палати міністерства юстиції ДНР, актовий запис № 399, видані закладами на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, тому лікарське свідоцтво про народження та свідоцтво про народження є недійсними і не створюють правових наслідків.
Між тим, суд приймає до уваги роз'яснення ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ про застосування положень ст.257-1 ЦПК України, що викладені у листі від 15.04.2016 року №9-1130/0/4-16, та практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справах проти Туреччини(«Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також справах проти Молдови та Росії («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilasku and Others v. Moldova and Russia»), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, із врахуванням «намібійського винятку», приходить до висновку, що рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст.213 ЦПК України, щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на непідконтрольній території.
При цьому, суд звертає увагу заявника на позицію Верховного суду України, викладену в п.18 Постанови Пленуму №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», згідно якої, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.
Підсумовуючи викладене, судом встановлено, окрім інших доказів, також з пояснень свідка ОСОБА_2., фотографій із зображенням новонародженої дитини, заявника та її чоловіка, про наявність факту народження громадянкою України ОСОБА_1., ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, уродженкою міста Шахтарськ, дитини дівочої статі, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, у м. Макіївка, Україна.
На підставі ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та керуючись ст.ст.10,11,57- 60, 212-215, 257-1 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1, заінтересована сторона: Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, - задовольнити.
Встановити факт народження громадянкою України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, уродженкою м.Шахтарськ Донецької області, дитини дівочої статі, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, в м.Макіївка, Донецької області, Україна.
У порядку ст.257-1 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню.
Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Суддя Д.Є.Хоменко