Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2017 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дорошинської В.Е.

при секретарі Філіпенко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, 03.08.2016 року між нею (агенство), відповідачем (покупець) та ОСОБА_3 (власник квартири) було укладено договір про надання послуг повязаних з придбанням квартири на вторинному ринку житла, згідно умов якого їхнє агенствоза винагороду зобовязалось надати послуги повязані з пошуком та оформленням обєкта житлової нерухомості(п.3.3). Послуги вважаються виконаними агенством в повному обсязі з моменту укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу обєкта нерухомості. Ціна договору (вартість майна) згідно умов складає 575000,00грн., що еквівалентно 23000,00 дол.США (п.2.1.). Відповідно до п.2.4. договору за виконану роботу покупець сплачує агенству винагороду у розмірі 4 відсотків від вартості майна у день укладання договору купівлі-продажу. 03.10.2016р. договір купівлі-продажу квартири №10, що розташована на вул.ОСОБА_4 (Безроднього) буд.33 корп.2 в м.Херсоні укладено відповідно до договору від 03.08.2016р. Факт укладання підтверджує довідкою з ЄДР. Всупереч умов договору відповідач не розрахувалась з позивачем.

З урахуванням зазначених обставин позивач на підставі ст.ст.16, 525, 526, 610, 612, ,626,629 ЦК України, просила стягнути з відповідача на її користь 23000,00грн. та судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позові, які просила задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в х задоволенні, оскільки вважає, що договір є нікчемним, договір купівлі-продажу укладено між іншими сторонами за іншу ціну.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд встановив, що 03.08.2016 року між позивачем, відповідачем та ОСОБА_3 було укладено договір про надання послуг повязаних з придбанням квартири, згідно умов якого агенство за винагороду зобовязалось надати послуги повязані з оформленням обєкта житлової нерухомості(п.3.3). Ціна договору (вартість майна) згідно умов складає 575000,00грн., що еквівалентно 23000,00 дол.США (п.2.1.). Відповідно до п. 2.4.договору покупець сплачує агенству комісійні у розмірі 4 відсотків. Договір купівлі-продажу квартири №10, що розташована на вул.ОСОБА_4 (Безроднього) буд.33 корп.2 в м.Херсоні укладено 03.10.2016р. між ОСОБА_5, ОСОБА_6 продавці та ОСОБА_2 покупець, за 60000,00грн., який посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за № 1444.

Згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення (послуги).

Відповідно до положень ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачами умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про:

виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи уразі повного невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем виробником) договірних зобов'язань;

встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця;

встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) уразі невиконання ним зобов'язань за договором;

установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору;

надання продавцю (виконавцю, виробнику) права визначати відповідність продукції умовам договору або надання йому виключного права тлумачення договору;

встановлення обов'язку споживача виконати свої зобов'язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконує своїх.

Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

У статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено поняття нечесної підприємницької практики.

Нечесна підприємницька практика забороняється.

Нечесна підприємницька практика включає:

1) вчинення дія, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції;

2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводять споживача в оману або є агресивною.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, зокрема із правочинів, вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України ).

Відповідно до положень ч.3 ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що під час укладення договору 03.08.2016 року між позивачем, відповідачем та ОСОБА_3 були порушені права відповідача, як споживача, зокрема, позивачем не було виконано п.1.2. Договору, який крім надання інформації про об'єкт включав також організацію укладення договору між власником та покупцем.Конструкція умов вказаного договорупобудована таким чином, щопокупець позбавлений права вибору, тобто відповідач був введений позивачем в оману.

А саме, посилання позивача на те, що ним була надана послуга щодо об'єкта нерухомості за адресою: квартира №10, що розташована на вул.ОСОБА_4 (Безроднього) буд.33 корп.2 в м.Херсоні, яку в подальшому відповідач придбала, не відповідає дійсності, оскільки, позивачем не представлено жодного належного та допустимого доказу того факту, що відповідач придбала у ОСОБА_3 зазначену квартиру, як встановлено, між відповідачем та ОСОБА_3 жодних договорів купівлі-продажу квартири не укладалось. Власники квартири №10, що розташована на вул.ОСОБА_4 (Безроднього) буд.33 корп.2 в м.Херсоні не звертались до позивача з приводу продажу своєї квартири.

Тим більше, щодо інформації про бажаний обєкт,було визначено вартість майна,яка складала 575000,00грн., що еквівалентно 23000,00 дол.США (п.2.1.), а в договорі, укладеному між відповідачем та ОСОБА_5, ОСОБА_6 продавці, зазначена ціна 60000,00грн., що знову ж таки, не узгоджується з зазначеним в позові.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, в силу ст.88 ЦПК України, суд враховує, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.5-11, 60, 88, 208, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, КонституцієюУкраїни, ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст.16, 525, 526, 610, 612, ,626,629 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя В.Е. Дорошинська