Головуючий суду 1 інстанції - Коваленко Д.С.
Доповідач - Коротенко Є.В.
Справа № 425/3543/16-ц
Провадження № 22ц/782/180/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді Коротенка Є.В.,

суддів: Коновалової В.А., Луганської В.М.,

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 16 лютого 2017 року за заявою про забезпечення позову ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_5, звернувся до Рубіжанського міського суду з позовом до ОСОБА_4, як законного представника неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7, про визнання заповіту недійсним.

16.02.2017 року представник позивача подав до суду заяву про забезпечення зазначеного позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 16.02.2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, про забезпечення позову було відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, звернувся до суду з апеляційною скаргою на неї, просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою заяву ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, про забезпечення позову задовольнити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позов, суд першої інстанції послався на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів того, що спірна квартира станом на день подання заяви про забезпечення позову належала померлому ОСОБА_8 (заповіт якого оспорюється) або відповідачам. Крім того, суд вважав, що позивачем не доведено безпосередній зв'язок між обраним видом забезпечення позову і його предметом, а як наслідок і співмірність між ними.

Але з такими висновками Рубіжанського міського суду у повному обсязі погодитись не можливо.

Так, відповідно до ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із ч.1, 2 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до положеннь п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно

виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, яка вважає себе спадкоємцем після смерті ОСОБА_8, просила суд визнати недійсним заповіт, складений останнім 26 серпня 2016 року, у відповідності до якого ОСОБА_8 заповів все своє майно малолітнім ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.4-6, 39-41).

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України строк для прийняття спадщини спливає 12.03.2017 року, у зв'язку із чим, у відповідності до положень ч.1 ст.1298 ЦК України, спадкоємці набувають можливість отримати свідоцтво про право на спадщину.

Малолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 згідно із приписами ч.4, 5 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8, та ця спадщина належить їм з часу її відкриття - з ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки до спадкової маси після смерті спадкодавця відноситься спірна квартира АДРЕСА_1, а у відповідачів після отримання свідоцтва про право на спадщину та відповідної державної реєстрації права власності виникає право на розпорядження (через законного представника) спадковим майном, у позивача, на думку колегії суддів, дійсно існують обгрунтованні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим подальше виконання та реалізацію рішення суду.

При цьому факт наявності між сторонами спору щодо квартири АДРЕСА_1 прямо вбачається із обставин справи та сумнівів у суду апеляційної інстанції не викликає.

Також колегія суддів зауважує, що право власності спадкодавця на спірну квартиру у достатній мірі підтверджено матеріалами, наданими КП «Бюро технічної інвентаризації» Рубіжанської міської ради (а.с.7-8).

При необхідності суд має процесуальні та технічні можливості уточнення інформації щодо власника нерухомого майна у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Крім того, у особи, яка вважає себе власником майна, існує право на звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна.

Разом із тим, частини 3 та 4 статті 154 ЦПК України передбачають (при наявності певних підстав) можливість скасування судом раніше обраного заходу забезпечення позову, а частина 1 вказаної правової норми - заміну його виду.

Суд першої інстанції при розгляді заяви про забезпечення позову зазначене до уваги не прийняв та дійшов передчасного висновку про відсутність безпосереднього зв'язку між обраним видом забезпечення позову і його предметом.

Таким чином, на думку колегії суддів Апеляційного суду Луганської області, Рубіжанський міський суд при постановленні ухвали про відмову у забезпеченні позову порушив порядок, встановлений для вирішення цього питання.

При таких обставинах, відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, ухвалу суду слід скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргуОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 16 лютого 2017 рокускасувати та питання щодо можливості забезпечення позову передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, однак її може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Cудді: