Провадження №2/331/25/2017
ЄУН №331/5027/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Антоненко М.В., при секретарі Андрієнко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із вказаний позовом до суду, який обґрунтовує тим, що 24.02.2006 р. між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №09/2005/0776Фжк, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит в сумі 33750 доларів США строком до 22.02.2016 р. із сплатою 10 % річних за користування ним. Цільове використання кредиту придбання нерухомого майна квартири АДРЕСА_1. Згідно зазначеного договору щомісячна сума мінімального необхідного платежу складає 567,64 доларів США. Позичальник зобовязався повертати кредит та сплачувати відсотки Банку, шляхом внесення чергового мінімального платежу щомісячно до 20 числа поточного місяця.

В якості забезпечення виконання зобовязання за договором кредиту, 24.02.2006 р. ОСОБА_1 уклав з банком договір іпотеки №09/2005/0049Фжк, предметом якого є нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1.

Банк повністю виконав свої зобовязання за кредитним договором, проте позичальник ОСОБА_1 взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконав, не сплачує відсотки за користування кредитними коштами, не повертає чергові суми отриманого кредиту, не погашає мінімальну суму кредиту.

На підставі викладеного просять стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 11.06.2015 р. складає 23793,42 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 503 310,07 грн. та складається з: заборгованості за кредитом 10272,25 доларів США (в еквіваленті по курсу НБУ - 217292,29 грн.), заборгованість по сплаті комісії 364, 82 доларів США (в еквіваленті по курсу НБУ - 7717,16 грн.), заборгованість по сплаті відсотків 461,85 доларів США (в еквіваленті по курсу НБУ - 9769,67 грн.), пеню за прострочення сплати кредиту 12694,50 доларів США (в еквіваленті по курсу НБУ - 268530,95 грн.).

Представник позивача Мамедов І.Р.о. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в задоволення позову відмовити через його необґрунтованість та безпідставність. Вважає умови договору, зокрема, щодо розміру процентів та пені, несправедливими. Кредитні кошти він отримував в національній валюті, а не в доларах США, як зазначено в договорі. На даний час через збільшення курсу долара США до національної валюти України погіршилось його матеріальне становище.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі та пояснив, що відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 11.06.2015 р., позичальником сплачено взагалі 57233,05 доларів США, що еквівалентно 1210267,50 грн., тобто Банку повернуто на 1039830 грн. більше, ніж сума кредитних коштів, як були отримані ОСОБА_1 у Банку.

Тобто, станом на 11.06.2015 року сума виплачена ОСОБА_1 позивачу в гривневому еквіваленті більш ніж в сім разів перевищує ту суму, яка була отримана ним в кредит. При цьому, з розрахунку позивача ОСОБА_1 винен позивачу станом на 11.06.2015 року суму, яка в гривневому еквіваленті більше, ніж в три рази перевищує суму отриману ним у позивача в кредит.

Статтею 611 ЦК України встановлено вичерпний перелік правових наслідків порушення зобов'язання. При цьому, правового наслідку порушення зобовязання у виді дострокового виконання зобов'язання ця норма закону та законодавство взагалі не містять, тому позовні вимоги щодо дострокового виконання зобов'язань з повернення Кредиту є незаконними.

Виходячи з розрахунку заборгованості за Договором, доданої позивачем до позову, пеня та штраф перевищують 50 % від суми заборгованості станом на 11.06.2015 року, що є несправедливим та суперечить принципам розумності і добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки дана умова договору встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції/послуги) у разі невиконання ним зобов'язань за Договором.

Крім того, нарахування, стягнення неустойки (пені, штрафу) в іноземній валюті ЦК України не передбачена, а тому пеня може бути стягнення тільки у національній валюті без зазначення еквіваленту в іноземній валюті.

Крім того, в Договорі відсутній граничний розмір застосування кредитодавцем пені та штрафних санкцій.

ОСОБА_1, як позичальник, здійснював усі необхідні дії, направлені на належне виконання взятих на себе зобовязань, що передбачені кредитним договором, однак розмір щомісячних платежів за кредитом, з врахуванням збільшення курсу долара США до національної валюти України - гривні з жовтня 2008 року, внаслідок всесвітньої економічної кризи, значно збільшився. Як наслідок було збільшено фактичний розмір щомісячного платежу по поверненню суми кредиту та сплати відсотків за його користування. ОСОБА_1 отримує заробітну плату у національній валюті України - гривні, та має купувати долари США за гривні, витрачаючи набагато більше, ніж при укладенні договору, існує істотна зміна обставин, яка значно погіршує становище ОСОБА_1

На момент укладення кредитного договору, відповідач не знав, і не міг передбачити, що така зміна настане, зважав на стабільну фінансову ситуацію на валютному ринку країни та на положення ст. 6 Закону України «Про Національний Банк України», згідно якого основною його функцією є забезпечення стабільності грошової одиниці України. Крім того, в нас суттєво погіршилось матеріальне становище, заробітної плати не вистачає для погашення навіть половини платежів за кредитом. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У відповідності з принципами розумності і справедливості на кредитора покладається обовязок вживати необхідних заходів щодо зменшення розміру збитків, завданих йому порушенням зобовязання, але у всякому разі, не сприяти їх збільшенню. Невиконання кредитором цього обовязку також може бути підставою для зменшення судом розміру збитків та неустойки, що стягуються з боржника, що передбачено ч. 2 ст. 616 ЦК України, згідно якої суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобовязання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Керуючись наведеним, відповідач просив суд в задоволенні позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкової І.О. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Також відповідач надав до суду письмові пояснення до заперечень, де вказав, що: вирішуючи спір про стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, суд має установити наявність у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, відповідно, питання про правомірність видачі кредиту в іноземній валюті, у зв'язку з чим передчасним є висновок, що сума заборгованості в іноземній валюті має бути переведена в українську за курсом, установленим Національним банком України.

Також умовами вищевказаного кредитного договору передбачено сплату ОСОБА_1 комісії за управління кредитом щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами незалежно від фактичної кількості днів, протягом яких позичальник користувався кредитом.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо сплати комісії, і це є підставою для визнання таких положень недійсним.

За таких обставин, передбачена умовами кредитного договору винагорода за розрахунки за Договором є несправедливою умовою договору.

Представник відповідача ОСОБА_4 в ході судового розгляду справи надав пояснення, в яких зазначив, що зясування підстави позову має суттєве значення для встановлення судом фактів матеріально-правового значення для вирішення спору по суті.

У даному випадку має важливе значення мета договору.

Так, метою кредитного договору № 09/2006/0049Фжк від 24.02.2006 року є надання позичальнику кредиту на придбання квартири АДРЕСА_1, що прямо зазначено в п. 1.2. даного договору.

Згідно п. 1.1. вищезазначеного договору Банк надає позичальнику кредит у розмірі 33750 доларів США, проте як вбачається з вищевикладеного квартира купувалась за національну валюту України - гривню.

Іноземна валюта для сторін кредитного договору виступала при кредитування не в якості платежу, а в якості засобу її обміну на національну валюту - гривні (як доларовий еквівалент гривні).

Фактично ОСОБА_1 було отримано не долари США з каси банку, а національна валюта України - гривня в розмірі, еквівалентному до долару США згідно курсу валют, чинного на момент укладення кредитного договору №09/2006/0049Фжк від 24.02.2006 року.

Позивач, в свою чергу, надав пояснення на заперечення, зазначивши що: Банк на підставі отриманих від НБУ дозволів та банківської ліцензії на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з іноземною валютою, у тому числі з надання кредитів в іноземній валюті.

Оскільки згідно умов кредитного договору основне зобовязання виконується шляхом погашення щомісячних платежів, то відповідно до правової позиції ВСУ позовну вимогу до поручителя потрібно було предявити протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням.

Щодо несправедливих умов договору, то позивач вважає, що укладений між Банком та Відповідачем кредитний договір не містить якихось несправедливих, нечітких та двозначних положень, крім того, кредитний договір був підписаний сторонам, тобто ними визнаний.

Кредитний договір укладений належним чином згідно норм матеріального права, з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 203, 207, 638, 640, 647,1054,1055 ЦК України.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.626, ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим для приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненнірозрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч.ч. 1 і 3 ст. 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст. 5 цього Декрету.

Неплатоспроможні комерційні банки, ліквідацію яких здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, мають право здійснювати валютні операції без ліцензії Національного банку України з дотриманням законодавства України про систему валютного регулювання і валютного контролю з метою здійснення процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Частиною 2 ст. 533 ЦК України встановлено що, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншими нормативно правовим актом.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Відповідно до правової позиції, оприлюдненої Верховним Судом України за результатом розгляду справи №3-29гс15, - оскільки максимальний розмір пені повязаний із розміром облікової ставки Національного банку України, а чинне законодавство не передбачає встановлення Національним Банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Встановлено, що відповідно до ліцензії, яка видана ВАТ КБ «Надра» Національним Банком України під №21 від 23.08.2002 року та дозволом №21-2 та додатку до дозволу №21-2 від 04.11.2005 року, Банк має право на залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України, зокрема надавати кредити в іноземній валюті.

Таким чином, ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Надра», мав право укладати кредитні договори, видавати кредити та відповідно вимагати виконання зобовязань за кредитним договоромв іноземній валюті.

Судом встановлено, що 24.02.2006 р. між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №09/2005/0776Фжк, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит в сумі 33750 доларів США строком до 22.02.2016 р. із сплатою 10 % річних за користування ним. Цільове використання кредиту придбання нерухомого майна квартири АДРЕСА_1. Згідно зазначеного договору щомісячна сума мінімального необхідного платежу складає 567,64 доларів США. Позичальник зобовязався повертати кредит та сплачувати відсотки Банку, шляхом внесення чергового мінімального платежу щомісячно до 20 числа поточного місяця

Моментом (днем) надання кредиту вважається день утворення заборгованості на позичковому рахунку позичальника (п.3.2. договору).

Позичальник повертає кредит та сплачує Банку передбачені п.п.1.3.1, 1.3.2. цього договору платежі шляхом здійснення перерахування на рахунок №8515 відкритий у Філії ВАТ КБ «Надра» ЗРУ мінімально необхідного платежу у валюті Кредиту. (п. 3.3.1 договору).

Щомісячна сума мінімального необхідного платежу складає 567,64 доларів США (п.п.3.3.2 договору).

Позичальник вносить черговий мінімально платіж, визначений у п. 3.3.2. цього Договору, щомісячно до 20 числа поточного місяця. (п.п.3.3.3 договору).

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360), при розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту. (п.п. 3.4. договору).

Якщо на протязі дії договору позичальник несвоєчасно та/чи неповністю вніс черговий мінімально необхідний платіж та/чи платежі, передбачені договором, то Банк приймає виконання позичальником своїх зобовязань по договору в наступному порядку: плата за управління кредитом; прострочені відсотки за користування крдитом, відсотки за користування кредитними коштами, пені та штрафи, прострочена сума кредиту, сума кредиту (п.3.5 договору).

Відповідно до п.п. 4.2.4. кредитного договору, Банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін, визначений в п.п.3.3.3 кредитного договору.

У разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашеню кредиту, визначеного у п.3.3.3. цього договору, а також у випадку прострочення строку дострокового виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплаті всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 4.2.3. цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% відсоток від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. (п. 5.2 договору).

У разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.2, 4.3.4, 4.3.10., 4.3.12., 4.3.13 цього договору, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 10% від суми кредиту, визначеної в п.1.1 договору, за кожний випадок (п.5.3 договору).

З кредитного договору вбачається, що сторони, підписавши його, досягли згоди щодо всіх істотних умов, необхідних для кредитних договорів, в тому числі щодо валюти кредитування, валюти повернення кредитних коштів та відсотків за його користування, якими згідно договору є долар США, розміру пені та штрафних санкцій. При укладенні кредитного договору ОСОБА_1 міг відмовитися від його підписання у випадку незгоди з окремими пунктами договору або незгоди з договором повністю.

Таким чином доводи представника відповідача ОСОБА_4 про несправедливість умов договору є безпідставними.

В якості забезпечення виконання зобовязання за договором кредиту, 24.02.2006 р. ОСОБА_1 уклав з банком договір іпотеки №09/2005/0049Фжк, предметом якого є нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1.

Суд також встановив, що позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором в повному обсязі, а саме видав кредитні кошти в сумі 33750 доларів США, що еквівалентно у гривнях 170 437, 50 грн., що підтверджується заявою про видачу готівки №NL-3 від 24.02.2006 року, згідно якої призначення платежу видача кредитних коштів згідно кредитного договору №09/2006/0049Фжк ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконує, не сплачує щомісячний мінімальний платіж, не повертає чергові суми отриманого кредиту та не сплачує відсотки за користування кредитом.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 11.06.2015 р. складає 23793,42 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 503310,07 грн. та складається з: заборгованості за кредитом 10272,25 доларів США (в еквіваленті по курсу НБУ - 217292,29 грн.), заборгованість по сплаті відсотків 461,85 доларів США (в еквіваленті по курсу НБУ - 9769,67 грн.), заборгованості по сплаті кредиту 364, 82 доларів США (в еквіваленті по курсу НБУ - 7717,16 грн.), пеня за прострочення сплати кредиту 12694, 50 доларів США (в еквіваленті по курсу НБУ - 268530,95 грн.).

Оцінивши обставини справи, надані сторонами докази у їх сукупності, проаналізувавши вищевикладені норми діючого законодавства, суд вважає, що у ОСОБА_1 перед Банком наявна заборгованість за кредитним договором та розмір заборгованості підтверджений матеріалами справи, зокрема, кредитними договором, розрахунком заборгованості, заявою на видачу готівки.

Суд приймає за основу наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом та за відсотками, а також пені та штрафу, оскільки надані позивачем письмові докази на підтвердження вказаних сум, відповідають вимогам ст. 64 ЦПК України, відповідачем та представником відповідача ОСОБА_4, не спростовані, допустимих доказів на підтвердження доводів про неправильність розрахунку заборгованості суду не надано.

Оскільки судом встановлено, що позичальник ОСОБА_1 неналежним чином виконує умови кредитного договору та несвоєчасно сплачує мінімально необхідний платіж у термін, визначений в кредитному договорі, то позивач правомірно скористався правом, передбаченим ч.2 ст. 1050 ЦК України та п.4.2.4 кредитного договору, заявивши позовні вимоги про дострокове повернення суми кредиту, а також про стягнення відсотків за кредитом, інших платежів, передбачених цим договором.

З огляду на викладене, доводи представника відповідача ОСОБА_4 щодо незаконності вимог позивача про дострокове виконання зобовязань з повернення кредиту є безпідставними.

Згідно п. 5.2 кредитного договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, а також у випадку прострочення строку дострокового виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплаті всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений договором, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.

Наданим позивачем розрахунком заборгованості встановлено, що відповідач ОСОБА_1 допускав прострочення строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, що призвело до нарахування банком пені в сумі 12694,50 доларів США за період з 11 червня 2014 р. до 10 червня 2015 р.

У заперечені проти позову відповідач просить суд застосувати спеціальну позовну давність до вимоги про стягнення пені.

Це клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 257, 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

В судовому засіданні встановлено, що пеня на суму 12694,50 доларів США нарахована банком за період з 11 червня 2014 р. до 10 червня 2015 р. Банк звернувся до суду з позовною заявою 21 липня 2015 р., спеціальна позовна давність обраховується з 21 липня 2014 р. За період з 21 липня 2014 р. до 21 липня 2015 р. нарахована пеня в сумі 12175,76 доларів США.

Щодо доводів представника відповідача про можливість зменшення розміру неустойки, суд виходить з того, що згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, зменшення розміру неустойки за рішенням суду можливе за наявності кількох обовязкових умов: якщо розмір неустойки значно перевищує розмір заподіяних невиконанням зобовязання збитків; за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно з п. 27 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК Україниможна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання).

Згідно з наданим позивачем розрахунком пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 21.07.2014 р. по 21.07.2015 р., пеня становить 12175,76 доларів США, що в еквіваленті становить 257517,32 грн., тоді як сума боргу за основним зобовязанням складає 10272,25 доларів США, що в еквіваленті становить 217292,29 грн.

Таким чином, розмір неустойки є більшим за розмір суми заборгованості за тілом кредиту, що є однією з обовязкових підстав для можливості її (пені) зменшення, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 є пенсіонером, тому суд, вважає, за можливе зменшити розмір пені та визначити її в сумі 9000 доларів США (в еквіваленті становить 190 350 грн.), що цілком забезпечить задоволення інтересів кредитора і, водночас, не порушить баланс між інтересами кредитора та боржника.

На підставі вищевикладеного, враховуючи що позичальник ОСОБА_1 неналежним чином виконує умови кредитного договору № 09/2005/0049Фжр від 24.02.2006 року, несвоєчасно сплачує мінімальний необхідний платіж у термін, визначений в кредитному договорі, виходячи із встановлених ст. 526 ЦК України загальних умов виконання зобовязання, передбаченого ст. 629 ЦК України принципу обовязковості договору, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних про дострокове повернення кредиту та стягнення суми заборгованості за кредитним договором, яка виникла станом на 11.06.2015 року та становить: заборгованості за кредитом 10272,25 доларів США (еквівалент 217 292,29 грн.), заборгованість по сплаті відсотків 461,85 доларів США (еквівалент 9769, 67), заборгованість по сплаті комісії 364, 82 доларів США (еквівалент 7717,16 грн.) пені за прострочення сплати кредиту у сумі 190 350 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з у рахуванням пп.1 п.1 ч.2 сст. 4 ЗУ «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на день подачі позову) суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 4251,29 грн. (з розрахунку: 425129,12 грн. (ціна позову) х 1% =4251,29 грн., але не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП:НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитом у сумі 10272,25 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 11.06.2015 року дорівнює 217 292, 29 грн., заборгованість по сплаті відсотків у сумі 461,85 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 11.06.2015 року дорівнює 9769,67 грн., заборгованість по сплаті комісії у сумі 364, 82 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 11.06.2015 року дорівнює 7717,16 грн., пеню за прострочення сплати кредиту у сумі 190 350 грн.

В інший частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП:НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь держави судовий збір в сумі 4251,29 гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду.

Суддя М.В. Антоненко