КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-2902/2010
Провадження № 4-с/488/21/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2017 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Бучневій К.О.,

за участю представника стягувача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк Аваль» на дії, бездіяльність та постанову державного виконавця Корабельного відділу ДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3, -

Встановив:

У січні 2017 року стягувач у виконавчому провадженні - ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду із даною скаргою, в обґрунтування якої вказав наступне.

16.12.2013 року Корабельним районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист за № 2-2902/2010 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 106 338, 23 грн.

Постановою державного виконавця Корабельного ВДВС м. Миколаєва ОСОБА_5 від 03.07.2014 року було відкрито виконавче провадження № 43844057 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа.

24.11.2016 р. державним виконавцем Корабельного ВДВС ОСОБА_3 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 1404-УІІІ від 02.06.2016 р.), - у зв'язку зі смертю боржника. Дану постанову стягувач отримав 05.12.2016 р.

Стягувач вважає постанову, бездіяльність та дії державного виконавця Корабельного ВДВС щодо закінчення виконавчого провадження неправомірними через те, що державним виконавцем протягом 2014-2016 років не здійснювалось жодних заходів щодо примусового виконання виконавчого документа, при тому, що боржник ОСОБА_6 помер ще у 2014 році. Крім цього, стягувач зазначає, що державним виконавцем не було вчинено жодних дій щодо виявлення спадкоємців померлого боржника, які несуть відповідальність за борги спадкодавця у межах вартості майна, отриманого у спадщину.

Посилаючись на викладене, стягувач просить:

визнати дії державного виконавця Корабельного ВДВС м. Миколаєва ОСОБА_3 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.11.2016 р. неправомірними;

визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 24.11.2016 р.;

визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Корабельного ВДВС м. Миколаєва ОСОБА_3 щодо невжиття заходів щодо виявлення правонаступників-спадкоємців після смерті боржника ОСОБА_6;

зобов'язати державного виконавця Корабельного ВДВС м. Миколаєва ОСОБА_3 усунути порушення шляхом відновлення виконавчого провадження № 43844057 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2902/2010 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 106 338, 23 грн. та вчинити усі передбачені законом дії, в тому числі вжити заходи щодо визначення наявності чи відсутності правонаступників-спадкоємців після смерті ОСОБА_4

У судовому засіданні представник стягувача підтримав скаргу з вищевикладених підстав, просив суд її задовольнити.

Представник Корабельного ВДВС м. Миколаєва в судове засідання по справі не з'явився, подав свої письмові заперечення проти скарги, у яких посилався на правомірність дій державного виконавця та відповідність їх діючому законодавству.

Дослідивши скаргу та зібрані по справі письмові докази, суд прийшов до висновку, що вона є обґрунтованою та підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.12.2010 року був задоволений позов ВАТ «Державний ощадний банк України» і на його користь було стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором № 320 від 15.08.2008 р. у сумі - 106 338, 23 грн., 1 063,38 грн. судового збору та 120 грн. витрат на ІТЗ.

В подальшому, 16.03.2011 року Корабельним районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист за № 2-2902/2010 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ВАТ «Державний ощадний банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 106 338, 23 грн.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України (у редакції, внесеній Законом України №1401-УІІІ від 02.06.16 р.), - судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частина перша статті 14 ЦПК України визначає, що судові рішення, які набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Із матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист № 2-2902/2010 був пред'явлений стягувачем - ПАТ «Державний ощадний банк Аваль» на виконання до Корабельного ВДВС у червні 2014 року, і постановою старшого державного виконавця Корабельного ВДВС м. Миколаєва ОСОБА_5 від 03.07.2014 року було відкрито виконавче провадження № 43844057 з примусового виконання цього виконавчого документа.

Відповідно до ст. 1 закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІУ від 21.04.1999 р. (який був чинним на момент відкриття виконавчого провадження), - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 11 цього ж Закону визначає права та обов'язки державних виконавців, зокрема, зазначає, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Із копії постанови державного виконавця Корабельного ВДВС м. Миколаєва ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження від 24.11.2016 р. вбачається, що боржник ОСОБА_4 помер, що підтверджено актовим записом № 925 від 23.12.2014 року. На підставі цих відомостей та керуючись п.3 ч. 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець закінчив виконавче провадження № 43844057.

Судовим розглядом встановлено, що на момент винесення вказаної постанови, з 05.10.2016 р. набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-УІІІ. Так, згідно п.3 ч. 1 ст.39 цього Закону (у редакції, яка діяла на час винесення оскаржуваної постанови), - припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обовязків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Разом із цим, стаття 18 Закону № 1404-УІІІ визначає, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно та в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Із копії листа Управління ПФУ в Корабельному районі м. Миколаєва від 04.11.2016 р., доданого до заперечень Корабельного ВДВС вбачається, що постанова від 23.09.2016 р. про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_4 була повернена Корабельному ВДВС без виконання у зв'язку зі смертю боржника 20.12.2014 року. При цьому представником Корабельного ВДВС не було представлено суду доказів того, що державним виконавцем протягом 2014-2016 років вживалися й інші заходи щодо примусового виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Також суд вважає необхідним зазначити, що до письмових заперечень не була надана копія постанови про звернення стягнення на пенсію боржника, та супровідний лист щодо дати її направлення до УПФУ в Корабельному районі м. Миколаєва.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону № 1404-УІІІ у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону № 1404-УІІІ виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п'ятою статті 15 цього Закону.

Пунктом 5 частини другої статті 18 Закону № 1404-УІІІ визначено, що виконавець зобов'язаний роз'яснювати сторонам та іншим учасника виконавчого провадження їхні права та обов'язки. Однак доказів того, що державний виконавець повідомив стягувача про смерть боржника, та роз'яснив стягувачу його право у зв'язку із цим подавати заяву про заміну вибулого боржника, суду не надано. Тому суд приходить до висновку, що стягувач з об'єктивних причин не мав можливості подати виконавцю заяву про заміну померлого боржника чи звернутися до суду із відповідною заявою самостійно. Натомість державний виконавець обмежився винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.11.2016 р. на підставі п.3 ч. 1 ст. 39 Закону. Статтею 39 Закону визначено, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Крім цього, частиною третьою статті 18 Закону серед прав виконавця під час здійснення виконавчого провадження передбачено його право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Зазначене узгоджується із положеннями ч. 7 ст. 8 України «Про нотаріат» 02.09.1993 № 3425-XII, яка визначає, що довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування у зв'язку з кримінальним провадженням, цивільними, господарськими, адміністративними справами, справами про адміністративні правопорушення, що знаходяться в провадженні цих органів, з обов'язковим зазначенням номера справи та прикладенням гербової печатки відповідного органу, а також на обґрунтовану письмову вимогу державного виконавця, приватного виконавця за виконавчим провадженням з обовязковим зазначенням номера виконавчого провадження та реквізитів виконавчого документа, на підставі якого здійснюється виконавче провадження.

Таким чином доводи скаржника щодо неправомірної бездіяльності державного виконавця щодо невжиття усіх передбачених законом дій щодо визначення наявності (відсутності) правонаступників- спадкоємців після смерті боржника ОСОБА_4, суд знаходить обґрунтованими.

Пунктом 18 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 07.02.2014 р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень» роз'яснюється, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем Корабельного ВДВС м. Миколаєва ОСОБА_3 не було вжито усіх передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішення суду, що набрало законної сили, і оскаржувана стягувачем постанова про закінчення виконавчого провадження є необґрунтованою і такою, що була винесена передчасно, та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 41 Закону у разі, якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Враховуючи наведене, суд знаходить скаргу обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 383-387 ЦПК України, суд -

У х в а л и в :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк Аваль» на дії та постанову державного виконавця Корабельного відділу ДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Корабельного ВДВС м. Миколаєва ОСОБА_3 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.11.2016 р. неправомірними.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Корабельного ВДВС м. Миколаєва ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження від 24.11.2016 р., винесену у виконавчому провадженні № 43844057.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Корабельного ВДВС м. Миколаєва ОСОБА_3 щодо невжиття усіх передбачених законом дій щодо визначення наявності чи відсутності правонаступників- спадкоємців після смерті ОСОБА_4, який помер 20.12.2014 року.

Зобов'язати державного виконавця Корабельного ВДВС м. Миколаєва ОСОБА_3 відновити виконавче провадження № 43844057 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2902/2010, виданого 16.03.2011 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ВАТ «Державний ощадний банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 106 338, 23 грн., та здійснити усі передбачені законом дії щодо повного та своєчасного виконання рішення суду, в тому числі вжити заходи щодо визначення наявності чи відсутності правонаступників-спадкоємців після смерті ОСОБА_4

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк із дня проголошення ухвали апеляційної скарги, а у разі відсутності осіб у судовому засіданні під час проголошення ухвали з моменту отримання її копії.

Суддя Л.І. Селіщева