Справа № 574/1541/16-ц
Провадження № 2/574/165/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю: секретаря Кошелєвої Н.В.

позивачки ОСОБА_1

третіх осіб ОСОБА_2,ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_5, у зв'язку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно, яку вона прийняла, оскільки проживала із спадкодавцем. До складу спадкового майна ввійшла земельна ділянка загальною площею 2,5742 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку за спадкодавцем було посвідчено державним актом серії НОМЕР_1, але не може її юридично оформити так, як у правовстановлюючому документі помилково зазначено цільове призначення (використання) земельної ділянки, а також невірно зазначено площу земельної ділянки. Інші спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в установленому законом порядку відмовилися від прийняття спадщини. При вказаних обставинах вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у зв'язку з чим просила визнати за нею право власності на цю земельну ділянку.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Михайлівської сільської ради в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомили суд письмово листом.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені вимоги позивачки визнали в повному обсязі, просили визнати за нею право власності на земельну ділянку, оскільки самі не бажають приймати спадщину після смерті ОСОБА_5 про що подали відповідні заяви до приватного нотаріуса Анохіна О.В..

Дослідивши пояснення позивачки, третіх осіб, представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_5, у зв'язку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно, що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої та свідоцтвом про народження позивачки (а.с.11,12).

До складу спадкового майна ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,5742 га, з кадастровим номером НОМЕР_2, розташована на території Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області, що належала ОСОБА_5 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Михайлівською сільською радою 18.02.2003 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №86, що належала ОСОБА_5, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.5, 6-10, 19-50).

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадщину після смерті останньої, прийняла її донька - позивачка по справі ОСОБА_1 відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини і являючись спадкоємцем першої черги за законом, не відмовився від її прийняття у строки передбачені законом, інші спадкоємці: ОСОБА_3 та ОСОБА_3 установленому законом порядку відмовилися від прийняття спадщини, що підтверджується поясненнями позивачки, третіх осіб, довідкою Буринської міської ради, копією спадкової справи №233/2016.

Однак нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки у державному акті серії НОМЕР_1, який посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку, помилково зазначено цільове призначення (використання) земельної ділянки «індивідуальне житлове будівництво та ведення особистого селянського виробництва», замість правильного «ведення товарного сільськогосподарського виробництва», а також невірно зазначено площу земельної ділянки «2,5700» замість правильної «2,5742», що вбачається з письмового роз'яснення нотаріуса від 13.12.2016 №707/01-16 (а.с.18).

Разом з тим, наявність права власності на земельну ділянку у спадкодавця ОСОБА_5, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 вбачається і з витягу з Державного земельного кадастру, у якому цільове призначення зазначено: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та площа 2,5742 га, що зазначені в цьому документі та в звіті про експертну грошову оцінку земельної ділянки з витягів про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.6-10, 19-50).

В силу ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак помилкове зазначення цільового призначення (використання) земельної ділянки та невірне зазначення площі земельної ділянки у акті унеможливила отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно, оскільки в силу п.4.15 Глави 10 Розділу II «Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. При цьому відповідно до ст. 47 Закону «Про нотаріат» нотаріус не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам законодавства.

Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, а ч.1 ст. 131 цього Кодексу передбачено, що громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава

мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Згідно ч.1 ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01.01.2016 року) передбачено, документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим законом та іншим нормативно-правовим актам. Не розглядаються документи з підчищеннями, або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства.

Згідно ст.27 цього Закону, державна реєстрація права власності проводиться, в тому числі, на підставі свідоцтва про право на спадщину, державного акту на право приватної власності на землю, державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року та рішення суду, що набрали законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

При цьому, в силу ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Право на землю гарантується Конституцією (ч.2 ст. ст.373 ЦК).

Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

Таким чином, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог та необхідності захисту її права.

Керуючись ст. ст.5, 6, 10, 15, 212 ЦПК України, ст.ст.81,126, 131 ЗК України, ст.ст.328, 392, 1216-1218, 1225, 1233, 1268-1270,1296,1297 ЦК України, суд-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку площею 2.5742 га, кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Михайлівської сільської ради, що належала ОСОБА_5 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 18 лютого 2003 року Михайлівською сільською радою Буринського району Сумської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №86.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлено 10.02.2017 року.