ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1919/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"02" лютого 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Кубіву С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Гарант-Енерго», треті особи: Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року позивач, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Приватного підприємства «Гарант-Енерго», треті особи: Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.08.2015 року в м. Києві по просп. Бажана сталася дорожньо-транспортна пригода за участі екскаватора «Борекс-2201», д.н.з. НОМЕР_3, який належить ПП «Гарант-Енерго», під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_1, власник ОСОБА_2, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого автомобіль останнього отримав механічні пошкодження. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 29.10.2015 року, водія автомобіля екскаватора «Борекс-2201», д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до висновку № 611/1 від 14.10.2015 року судового експерта ОСОБА_5 матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля НОМЕР_1 становить 42 424 грн. 70 коп. Враховуючи, що відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних № АІ/7132047 цивільно-правова відповідальність Приватного підприємства «Гарант-Енерго» застрахована у ПрАТ «Європейський страховий альянс» останній сплатив позивачу страхове відшкодування в сумі 30 126 грн. 44 коп. У зв'язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з відповідним позовом та, уточнивши позовні вимоги просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 12 298 грн. 26 коп., витрати за проведення авто товарознавчого дослідження - 1 000 грн., витрати за дослідження збитків нанесених автомобілю - 1 324 грн. 98 коп.,моральну шкоду - 10 000 грн. та судовий збір.

В судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги, не заперечуючи проти винесення заочного рішення.

Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надали, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.08.2015 року в м. Києві по просп. Бажана сталася дорожньо-транспортна пригода за участі екскаватора «Борекс-2201», д.н.з. НОМЕР_3, який належить ПП «Гарант-Енерго», під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_1, власник ОСОБА_2, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого автомобіль останнього отримав механічні пошкодження.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 29.10.2015 року, водія автомобіля екскаватора «Борекс-2201», д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача, ОСОБА_3 у скоєнні ДТП є підтвердженою.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 року № 4 при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно п.5 Постанои Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває з даною організацією в трудових відносинах і шкоду заподіяно нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим, за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах із ПП «Гарант-Енерго».

Відповідно до висновку № 611/1 від 14.10.2015 року судового експерта ОСОБА_5 матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля НОМЕР_1 становить 42 424 грн. 70 коп.

Враховуючи, що відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних № АІ/7132047 екскаватор «Борекс-2201», д.н.з. НОМЕР_3 застраховано у ПрАТ «Європейський страховий альянс» останній сплатив позивачу страхове відшкодування в сумі 30 126 грн. 44 коп., що підтверджується самим позивачем.

За проведення авто товарознавчого дослідження позивач сплатила судовому експерту ОСОБА_5 кошти в сумі 1 000 грн., що підтверджується копією квитанції № 886992.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача вартості матеріальної шкоди в розмірі 12 298 грн. 26 коп. та витрат за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1 000 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно ч. 3 до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою він перебуває в трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.

Тобто положення ст. 1172 ЦК України стосуються відшкодування як майнової, так і моральної шкоди.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно положень п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Виходячи з вищенаведеного, суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 000 грн.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1172, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 208, 213, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «Гарант-Енерго» () на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) матеріальну шкоду в розмірі 12 298 (дванадцять тисяч двісті дев'яносто вісім) грн. 26 коп., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн., моральну шкоду - 1 000 (одна тисяча) грн., та судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

За письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції, заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк, протягом якого розглядатиметься заява відповідача про перегляд заочного рішення, не включається до строку на апеляційне оскарження.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА