Провадження №2/485/149/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Лисенка М.Є.,

при секретарі Бондаренко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №2 в м.Снігурівка цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» (далі ОСОБА_2) до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

28 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

В заяві зазначив, що 16 лютого 2016 року сторони уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н, за умовами якого ОСОБА_2 передав відповідачу кредитні кошти у розмірі 13920грн.32коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На погашення вказаного кредиту ОСОБА_3 зобов'язався вносити заборгованість по кредиту, відсотки за користування кредитом, за перевитрати платіжного ліміту, сплачувати комісії.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що відповідач не виконував належним чином свої зобов'язання за договором щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 16 лютого 2017 року складає 15352грн.08коп., у тому числі: 11666грн.47коп. заборгованість за кредитом; 1357грн.33коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 1303грн.25коп. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; 1025грн.03коп. штраф, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 вказану заборгованість та судовий збір у сумі 1600грн.

У судове засідання сторони не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно, надали суду заяви про слухання справи в їх відсутність.

Представник позивача у своїй заяві позовну заяву підтримав повністю.

Відповідач позовні вимоги позивача визнав повністю.

Судом ухвалено слухати справу за відсутності сторін.

Дослідивши докази, суд прийшов до наступного.

На підставі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Укладення сторонами кредитного договору, є підставою виникнення між ними цивільних прав і обов'язків.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором ОСОБА_2 або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст.509, 525-526, 598, 610-611, 625, 631 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язків.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Зазначене також стосується і кредитних зобов'язань, які не виконані належним чином.

Вирішуючи спір між сторонами суд виходить із положень ст.ст.58-60, 212 ЦПК України, згідно з якими належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Судом встановлено і позивачем надано відповідні докази про те, що 16 лютого 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» з одного боку та ОСОБА_3 з іншого боку, з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов"язань по кредитному договору від 01 жовтня 2014 року, уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н, за умовами якого ОСОБА_2 надав відповідачу кредит у сумі 13920грн.32коп. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку, а останній зобов'язався повернути заборгованість за кредитом, відсотки за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6).

Пунктами 2.1.1.5.5., 2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6, 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг (а.с.7-30), які є невід'ємною частиною кредитного договору, з якими відповідач ознайомлений та не надав будь-яких заперечень, передбачено, що позичальник взяв на себе обов'язок погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, перевитрати платіжного ліміту, комісії, передбачених діючим договором.

У випадку невиконання зобов"язання на вимогу Банка виконати зобов"язання по поверненню кредита та винагороди.

Договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же термін.

Згідно п.2.2. Генеральної угоди при порушенні позичальником строку погашення заборгованості більше як на 31 день, останній сплачує Банку штраф у розмірі 1025грн.03коп.

Відповідач свої зобов'язання за договором щодо повернення кредитних коштів не виконав належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно наданому позивачем розрахунку (а.с.31), станом на 16 лютого 2017 року складає 15352грн.08коп., у тому числі: 11666грн.47коп. заборгованість за кредитом; 1357грн.33коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 1303грн.25коп. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; 1025грн.03коп. штраф.

Таким чином, судом встановлено, що позивач зі свого боку повністю виконав умови договору, надавши відповідачу кредит, а останній свої зобов'язання за договором не виконав та припинив погашення кредиту.

Доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок та доводили повне виконання боржником кредитного зобов'язання, відповідач суду не надав.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню у заявленому обсязі.

За ст.ст.79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідачку обовязок по сплаті на користь позивача судових витрат у справі у розмірі 1600грн.

Керуючись ст.ст.3,15,57,60,208,209,213215,218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 в інтересах Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» заборгованість по Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 16 лютого 2016 року станом на 16 лютого 2017 року у сумі 15352 (п"ятнадцять тисяч триста п"ятдесят дві)грн.08коп., з яких: 11666грн.47коп. заборгованість за кредитом; 1357грн.33коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 1303грн.25коп. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; 1025грн.03коп. штраф.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» судові витрати у сумі 1600 (тисяча шістсот)грн.

Копію рішення направити сторонам для відома.

На рішення суду першої інстанції може бути подана апеляційна скарга в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але були відсутні при проголошенні рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ