ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4256/17
провадження № 2/753/3703/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2017 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва ЛЕОНТЮК Л. К., розглянувши в місті Києві матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки " Альянс Україна" про захист прав споживача та стягнення пені за прострочення виконання зобов"язання з повернення вкладу за договором , -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності від 02 лютого 2017 року ОСОБА_3, який звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Кредитної спілки " Альянс Україна" про захист прав споживача та стягнення пені за прострочення виконання зобов"язання з повернення вкладу за договором.

Матеріали цивільної справи надійшли до загальної канцелярії Дарницького районного суду м. Києва ( м. Київ, вул. О. Кошиця, 5 - а ) за вх. № 10998 від 03 березня 2017 року і передані судді для вирішення питання про відкриття провадження у справі у приміщенні суду ( по вул. Севастопольській, 14 ) 09 березня 2017 року за № 537, що підтверджується даними контрольного журналу.

Представник позивача в позовній заяві посилається на п. 3 ст. 22 Закону України « Про захист прав споживачів », як на підставу для звільнення від сплати судового збору.

Однак, посилання позивача на те, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Закону України « Про захист прав споживачів » є безпідставними, оскільки, вирішити спір позивач просить саме на підставі відповідних норм Цивільного кодексу України , а не Закону України « Про захист прав споживачів ».

Як вбачається з позовної заяви, підстава та предмет позову стосуються повернення коштів за договорами банківських вкладів ( депозитів ) укладених між сторонами.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року « Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів » судам роз'яснено, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі - продажу, майнового найму ( в тому числі найму ( оренди ) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем ( орендарем ) і наймодавцем ( орендодавцем ), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання ), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду ( в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування ), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово - кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян ( у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг ). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Відповідно до положень Закону України « Про захист прав споживачів », сфера дії цього Закону розповсюджується на правовідносини, які виникають між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

При цьому, як вбачається зі змісту позовної заяви, правовідносини, які виникли між сторонами, випливають з договору банківського вкладу та не є предметом регулювання Закону України « Про захист прав споживачів », а врегульовані § 3 « Банківський вклад » глави 71 Цивільного кодексу України та Законом України « Про банки та банківську діяльність ». Зокрема ст. 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу ( депозиту ) одна сторона ( банк ), що прийняла від другої сторони ( вкладника ) грошову суму ( вклад ), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором.

Тобто, договір банківського вкладу, не є договором надання послуг, у визначенні Закону, так як надання послуг за цим Законом є: діяльність виконавця з надання ( передачі ) споживачеві певного, визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

При застосуванні вимог Закону України « Про захист прав споживачів » у справах, що виникають з договірних правовідносин, слід мати на увазі, що цей закон встановлює загальні підстави відповідальності за порушення прав споживачів. Але відносини, що виникають під час виконання вже укладених договорів, відносяться насамперед до договірних відносин, а тому положення даного Закону до них не застосовуються. Крім того, як посилається позивач по тексту позовної заяви, в даному випадку спірні відносини регулюються Цивільним кодексом України.

У зв'язку з тим, що суд не вбачає підстав для застосування до даних спірних правовідносин Закону України « Про захист прав споживачів », звернення до суду на підставі ч. 5 ст. 110 ЦПК України є порушенням правил підсудності.

Частиною 2 ст. 109 ЦПК України передбачено, що позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Відповідно до ч. 7 ст. 109 ЦПК України позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходженням. У такому випадку, відповідачем у справі є юридична особа в особі відповідної філії чи відділення.

Згідно зі ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадку, коли справа не підсудна цьому суду.

Оскільки місцезнаходження відповідача не відноситься до Дарницького району м. Києва, то позовну заяву необхідно повернути позивачеві для подання до належного суду.

Керуючись ст.ст. 109, 115, 121 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Кредитної спілки " Альянс Україна" про захист прав споживача та стягнення пені за прострочення виконання зобов"язання з повернення вкладу за договором - повернути позивачеві для подання до належного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК