Справа № 204/1948/17
Провадження № 2/204/965/17
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

04 квітня 2017 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Черкез Д.Л., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житлове приміщення за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житлове приміщення за набувальною давністю.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами вважаю, що вона не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України з огляду на наступне.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на 1/4 частину житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, за набувальною давністю. Тобто, позивачем заявлена вимога майнового характеру.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Однак, з позовної заяви вбачається, що позивачем не зазначено ціну позову, оскільки на його думку позов немайнового характеру.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову визначається в позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, дійсною вартістю нерухомого майна. Ціна позову визначається від ринкової вартості майна на момент звернення до суду, на яке позивач просить визнати право власності та повинна бути підтверджена відповідними відомостями. В порушення п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України позивачем не зазначено документів, які підтверджують вартість нерухомого майна, на яке позивач просить визнати право власності за набувальною давністю.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 80 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент предявлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Аналогічні положення містяться у п. 2 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до яких встановлено, що у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. з наступними змінами і доповненнями, розяснено, що вартість спірного майна визначається за згодою сторін, а при його відсутності по дійсній вартості майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за якою майно може бути продане в даному населеному пункті або місцевості.

З 01 січня 2017 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774- VIII внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та встановлено нові ставки для сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням внесених змін, за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Станом на 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить - 1 600,00 грн.

Враховуючи наведене, оскільки позивачем у позовній заяві не зазначено ціну позову та не зазначено документів, які підтверджують вартість нерухомого майна, на яке позивач просить визнати право власності, суд попередньо визначає розмір судового збору за подання позовної заяви майнового характеру у максимальному розмірі - 8 000,00 грн., оскільки згідно ЗУ «Про судовий збір», судовий збір сплачується у розмірі 1% від ціни позову, але не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 8 000,00 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

До матеріалів позовної заяви додана копія квитанції про сплату судового збору у розмірі 640,00грн.

Згідно п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, платіжне доручення повинно бути підписано уповноваженою посадовою особою банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Отже, додана до матеріалів позовної заяви копія квитанції № 0.0.714749496.1 від 25.02.2017 року на суму 640,00 грн. не може бути належним доказом сплати судового збору, у звязку з чим позивачу необхідно надати суду оригінал вказаної квитанції.

З огляду на наведене, враховуючи сплату позивачем судового збору у розмірі 640,00 грн. за квитанцією № 0.0.714749496.1 від 25.02.2017 року, розмір судового збору, який слід доплатити позивачу за позовними вимогами майнового характеру про визнання права власності за набувальною давністю становить 7 360,00 грн. (8 000,00 грн. 640,00 грн. = 7 360,00 грн.).

Платіжні реквізити для перерахування судового збору:

«Отримувач коштів - Управління Державної казначейської служби України у Чечелівському районі м. Дніпра, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37989253, Банк отримувача - ГУДКСУ у Дніпропетровській області, Код банку отримувача (МФО) 805012, Рахунок отримувача 0008, Код класифікації доходів бюджету 22030101, Призначення платежу: Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська (назва суду, де розглядається справа), (суду, де розглядається справа)».

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, суд вважає за необхідне надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків, а саме: сплатити судовий збір за вимогами майнового характеру у встановленому судом розмірі та надати суду оригінали документів, що підтверджують сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суд,

У х в а л и В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житлове приміщення за набувальною давністю - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків три дні з моменту отримання копії ухвали.

У випадку не усунення недоліків у встановлений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.Л. Черкез