Справа № 175/4677/15-ц
Провадження № 2/175/1883/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2017 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Новік Л.М.

за участю секретаря Паленко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Слобожанське Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на домоволодіння з господарськими будівлями у порядку спадкуваннята за позовною заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання права власності на домоволодіння у порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на домоволодіння з господарськими будівлями у порядку спадкування.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, як третя особа з самостійними вимогами до ОСОБА_1, Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання права власності на домоволодіння у порядку спадкування за заповітом.

ОСОБА_2 надав суду заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити проводити будь-які будівельно-ремонтні роботи щодо домоволодіння, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Обухівка, вул. Шмідта, 67. Обгрунтовуючи свої вимоги, тим, що користуючись тривалістю перебування справи в провадженні суду та не прийняттям судом законного рішення, ОСОБА_1, не чекаючи ухвалення рішення, не чекаючи розв'язання спору судом, здійснює самовільні будівельні роботи за адресою розташування спірного домоволодіння по вул. Шмідта, буд. 67 смт. Обухівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області. З цього приводу третя особа звернулась до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровської області. Листом № 1004-14/953 від 05.12.2016 р. повідомлено, що під час виїзду виявлено факт самовільного виконання будівельних робіт, а саме: надбудовано другий поверх однієї з будівель, та оздоблено фасад будівлі пінополістерольними листами.

Представник третьої особи ОСОБА_3 підтримав заяву.

Представник позивача заперечував проти задоволення заяви про забезпечення позову.

Заслухавши думку преставників сторін, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1. ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії. Заборона відповідачеві вчиняти певні дії є видом забезпечення позову, яка спрямована проти активних учинків відповідача, що можуть ускладнити виконання рішення суду.

Згідно ч. 3. ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом ст. 152 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Судом перевірено аргументованість заяви про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, заявником не вказано у відношенні кого необхідно заборонити проводити будівельні роботи, а також судом не встановлено реальної небезпеки, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду. Заявником не надано докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в пятиденний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Л.М.Новік