Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Кіровоградської районної державної адміністрації, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Садове товариство «ДБК», про визнання недійсними та скасування рішень, визнання недійсними свідоцтв на право власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 28 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2016 року,

вс т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до Кіровоградської районної державної адміністрації, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Садове товариство «ДБК», про визнання недійсними та скасування рішень, визнання недійсними свідоцтв на право власності.

Зазначала, що в 1995 році було створено садово-городнє товариство «ДБК» для зайняття колективним садівництвом та виділено земельну ділянку площею 59,84 га на території Соколівської сільської ради Кіровоградського району.

Статутом товариства передбачено виділення кожному члену в порядку безкоштовної приватизації земельну ділянку площею 0,06 га.

Скориставшись своїм правом на приватизацію землі вона звернулась до Кіровоградської районної державної адміністрації із відповідною заявою та з'ясувала, що площа її земельної ділянки зменшилась на 29 кв. м, оскільки розпорядженням Кіровоградської РДА № 463 від 29 травня 2012 року ОСОБА_5 передано земельну ділянку більшу ніж 0,06 га на 7 кв. м за рахунок її земельної ділянки, розпорядженням № 459 від 29 травня 2012 року ОСОБА_6 передано земельну ділянку більшу ніж 0,06 га на 0,04170 га частково за рахунок її земельної ділянки.

Просила визнати недійсним та скасувати розпорядження Кіровоградської РДА № 459 від 29 травня 2012 року, визнати недійсним свідоцтво про право власності реєстраційний № НОМЕР_4 від 15 травня 2013 року на земельну ділянку кадастровий № НОМЕР_1, визнати недійсним та скасувати розпорядження Кіровоградської РДА № 463 від 29 травня 2012 року, визнати недійсним свідоцтво про право власності реєстраційний № НОМЕР_5 від 15 травня 2013 року на земельну ділянку кадастровий № НОМЕР_2, стягнути судовий збір.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 28 липня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2016 року рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 28 липня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено з інших підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційним судом встановлено, що на підставі розпорядження Кіровоградської райдержадміністрації № 459 від 29 травня 2012 року відповідачу ОСОБА_6 видано 15 травня 2013 року свідоцтво про право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,117 га, що розташована на території садівницького товариства «ДБК» Соколівської сільської ради Кіровоградського району цільове призначення земельної ділянки для індивідуального садівництва.

На підставі розпорядження Кіровоградської райдержадміністрації № 463 від 29 травня 2012 року відповідачу ОСОБА_5 видано 15 травня 2013 року свідоцтво про право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,0607 га, що розташована на території садівницького товариства «ДБК» Соколівської сільської ради Кіровоградського району, цільове призначення земельної ділянки для індивідуального садівництва.

Разом із тим, апеляційним судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 є членом товариства з 1989 року та користується земельною ділянкою № НОМЕР_3 площею 0,06 га з 1989 року, що підтверджується довідкою садівницького товариства «ДБК» та членською книжкою садовода.

Згідно ч. 2,3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Скасовуючи рішення суду першої інстанціїта ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд, з'ясувавши належним чином всі обставини по справі та оцінивши всі зібрані докази, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з інших підстав, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення відповідачами її права користування земельною ділянкою або зменшення розміру ділянки за рахунок ділянок відповідачів.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для його скасування.

Рішення суду першої інстанції не підлягає перегляду, оскільки повністю скасоване рішенням апеляційного суду.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов