Справа №22/1301/15-ц
Провадження №6/222/2/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

03 лютого 2017 року смт. Нікольське

Володарський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновської .Є.,

при секретарі Гранкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Володарського районного суду Донецької області від 02.09.2015 року про видачу судового наказу,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2016 року заявник звернувся до суду з заявою про розстрочку виконання рішення судового наказу, виданого суддею Володарського районного суду Донецької області 02.09.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Маріупольгаз» заборгованості за спожитий газ за період з 01.04.2014 року по 01.07.2015 року в сумі 12825 гривень, судового збору в сумі 121,80 гривня, посилаючись на скрутне матеріальне становище.

Заявник в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Представник заявника ОСОБА_2, яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, в судовому засіданні заяву підтримала, пояснила, що заявник, окрім іншого, є її сином, має намір сплатити борг перед ПАТ «Маріупольгаз», однак заявник не працює із за хвороби, іншого джерела доходу не має, у звязку з чим в родині склалося скрутне матеріальне становище. Додала, що ОСОБА_3 не є інвалідом. Просила заяву задовольнити, розстрочити виконання судового наказу на 12 місяців.

Представник ПАТ «Маріупольгаз» ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності, заяву не визнала, просила в її задоволенні відмовити, оскільки заявником та його представником не підтверджено обставини, що утруднюють виконання рішення, їх винятковість, крім того, заявником з вересня 2015 року, тобто з моменту видачі судового наказу, і до теперішнього часу не вчинено жодних дій щодо часткової сплати заборгованості за спожитий газ, а тому на її думку, вказана заява є лише способом перешкодити примусовому виконання рішення.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.09.2015 року суддею Володарського районного суду Донецької області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь на користь ПАТ «Маріупольгаз» заборгованості за спожитий газ за період з 01.04.2014 року по 01.07.2015 року в сумі 12825 гривень, судового збору в сумі 121,80 гривня. Вказаний судовий наказ набрав законної сили та предявлений до виконання.

Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним процесуальним кодексом України, Законом України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року № 1404 VІІІ із змінами та доповненнями (надалі Закон від 02.06.2016 року), який визначає порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 217 ЦПК України надання відстрочки або розстрочки виконання є можливим і при ухваленні судового рішення. Проте, відповідно до розяснень п. 37 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» відповідно до статті 217 ЦПК України визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні. Заяви сторін або державного виконавця про вчинення судом таких же дій при виконанні рішення суду за наявності для цього підстав розглядаються в порядку, встановленому статтею 373 ЦПК України, за результатами вирішення яких постановляється ухвала.

Відповідно до ч.1 ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою сторони виконавчого провадження суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання.

Відповідно до ст.33 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

В п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» розяснено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, законодавець чітко встановлює критерій конкретних випадків, при наявності яких можливо застосування відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Винятковими можуть бути визнані обставини, які безпосередньо повязані з життям людини (боржника), оскільки в іншому разі порушуватимуться інтереси стягувача.

Частиною 1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Однак заявник та його представник не надали суду жодних доказів, які б свідчили про наявність у заявника ОСОБА_1 виключних обставин, які утруднюють або унеможливлюють виконання рішення суду.

Крім того, суд критично ставиться до посилань представника заявника на хворобу заявника та неможливість працювати, як н а підставу для розстрочки виконання рішення, оскільки суду не надано документів, підтверджуючих його непрацездатність, періодичність проходження лікування, необхідність забезпечення лікарськими препаратами.

Таким чином, заявником та його представником не надано доказів про скрутний майновий стан заявника та наявності виключних обставин, що утруднюють виконання рішення або роблять його неможливим, а посилання на скрутний матеріальний стан не має характер особливих або виняткових обставин та не можуть бути підставою для розстрочки виконання рішення відповідно до приписів ст. 373 ЦПК України, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 217, 373 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Володарського районного суду Донецької області від 02.09.2015 року про видачу судового наказу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.Є. Вайновська