Справа № 147/1517/16-ц
Провадження № 2/147/13/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2017 року Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина І.А.,

за участю секретаря Чудак Г.І.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що за час спільного проживання з відповідачем у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. З березня місяця 2014 року сторони разом не проживають у звязку з тим, що відповідач перебуває у цивільному шлюбі з іншим чоловіком. Дитина проживає з позивачем і знаходиться на його утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. ОСОБА_2 має стабільний дохід, отримує офіційно заробітну плату, тому просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання сина в розмірі 25 відсотків з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд за обставин, викладених в позові його задовольнити. Додатково суду пояснив, що він працює неофіційно, його заробітна плата складає приблизно 3000,00 грн. на місяць.

Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала частково. Суду пояснила, що працює підсобним робітником в Філії «Переробний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика». У неї від іншого чоловіка у 2015 році народилася дочка ОСОБА_5, яка перебуває на її утриманні. Згодна платити аліменти в розмірі 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В решті позову просила відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами.

Судом встановлено, що у сторін, які перебували у зареєстрованому шлюбі, народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьками якого є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ №347974 (а.с.2).

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області №2378 від 15.12.2016 року, до складу сімї ОСОБА_1 входить син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Згідно свідоцтва про народження серії І-АМ №297321 у ОСОБА_6 28.01.2015 року народилася дочка ОСОБА_7 (а.с.23).

Згідно довідки про доходи, виданої ОСОБА_2 29.03.2017 року за № 272, він дійсно з 07.10.2013 року працює на посаді підсобного робітника в Філії «Переробний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика», її загальна сума доходу з вересня 2016 року по лютий 2017 року становить 24958,78 грн. (а.с. 26).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач не проживає з позивачем однією сімєю, в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання спільної дитини.

Обставин, які б доводили необхідність звільнення її від обовязку утримувати дитину, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 60 ЦПК України не доведено.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Встановленим судом фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та гарантуються Основним Законом України.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом.

При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України суд, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Суд також враховує, що дитина проживає з батьком, який має обмежені можливості її утримувати, а забезпечення потреб дитини вимагає значних витрат.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2017 року становить 1689 грн. Протягом року прожиткові мінімуми збільшуються

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Позивач просить про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання сина в розмірі 25 відсотків, тобто 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, а відповідач заперечує проти стягнення з неї аліменти у визначеному розмірі, просить про стягнення не більше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що у неї від іншого чоловіка є малолітня дитина.

Досліджуючи матеріальний стан відповідача було встановлено, що вона працює на посаді підсобного робітника в Філії «Переробний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика», отримує стабільно заробітну плату, що не заперечується самою ОСОБА_2

Відповідач зобов'язана утримувати сина ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття, створювати необхідні умови для його розвитку та життя нарівні з позивачем. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина аліменти.

Доказів того, що відповідач не має можливості утримувати сина та те, що у неї на утриманні перебувають непрацездатні батьки, що мають значення для визначення розміру аліментів, суду подано не було.

При визначення розміру аліментів суд враховує зазначені сторонами дані про особу та майновий стан позивача та відповідача, те що аліменти стягуються на утримання однієї дитини, тому вважає за можливе стягнути їх в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15.12.2016 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний та може надавати на утримання дитини щомісячно аліменти і саме такий розмір аліментів не суперечитиме інтересам дитини.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року та ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212 - 215, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, українки, громадянки України, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп.

Рішення суду в частині стягнення суми аліментного платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя