Провадження № 2/522/2427/17
29 березня 2017 року м. Одеса
Приморський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
при секретарі Шевчик В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу у розмірі 5 268 000 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в період з 2002 року по 2003 рік позивач надав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 230 000 доларів, а відповідач зобовязався повернути кошти до 25.12.2007 року при цьому зобовязався повернути частину коштів у розмірі 50 000 доларів США до кінця червня 2007 року що підтверджується розпискою від 13.02.2007 року.
Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду письмову заяву згідно якої просив суд розглядати справу за її відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі у судове засідання не зявились, про час і місце був повідомлені належним чином, поважних причин неявки суду не представили.
Суд у звязку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 13.02.2007 року ОСОБА_2 склав розписку, згідно якого позивач ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 230 000 доларів США, а ОСОБА_2, зобовязався повернути гроші у строк до 25.12.2007 року, при цьому до кінця липня 2007 року ОСОБА_2 зобовязався повернути частину коштів у розмірі 50 000 доларів США.
17.06.2013 року ОСОБА_2 склав розписку, відповідно до якої позивач надав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США, а останній зобовязався повернути до 01.07.2013 року.
17.06.2013 року між ОСОБА_2 склав розписку, відповідно до якої позивач надав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США, а останній зобовязався повернути до 01.07.2013 року.
17.06.2013 року ОСОБА_2 склав розписку, відповідно до якої позивач надав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 1 600 000 гривень, а останній зобовязався повернути до 30.12.2013 року.
20.08.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено нотаріально посвідчений договір позики. Відповідно до якого позивач надав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 200 000 доларів США, а останній зобовязався повернути до 31.12.2013 року
Проте грошові кошти ОСОБА_2 не повернув.
Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Отже, грошовим зобовязанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобовязана сплатити гроші на користь другої сторони.
Згідно з вимогами ч.2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.3 ст. 61 СК України, Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
На момент розгляду справи доказів погашення боргу у суду не має.
Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Судом також встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 6890 гривень, що підтверджується квитанціями, наявними в матеріалах справи (а.с. 4).
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому стягненню з відповідачів підлягають судові витрати позивача у розмірі 6890 гривень.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення боргу з ОСОБА_2, а в частині стягнення боргу з ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відмовити, оскільки суду не підтверджено факту отримання ОСОБА_2 грошових коштів для потреб сімї.
Керуючись ст.ст. 11, 60, 88, ч.4 ст. 169, 197, 209, 212 - 215, 218, 224-226 ЦПК України, 63СК України, ст.ст. 11, 509 ,526, 610, 611, 612, 625, 1046, 1047 ЦК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2. ІПН НОМЕР_2) суму боргу в загальному розмірі 200 000 (двісті тисяч) доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 17.11.2016 року складає 5 268 000 (пять мільйонів двісті шістдесят вісім тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2. ІПН НОМЕР_2) судові витрати у розмірі 6890 (шість тисяч вісімсот девяносто) гривень.
В іншій частині позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення., згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України .
Рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В.

29.03.2017