АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 669/420/16-ц
Провадження № 22-ц/792/44/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Талалай О.І.,

суддів: Корніюк А.П., П'єнти І.В.,

секретар Філіпчук О.С.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 07 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

У травні 2016 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - Банк), звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що 21 листопада 2007 року з ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 4622007/1О, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 5000 доларів США на строк до 20 листопада 2008 року із сплатою 22,00% річних за користування ним. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 21 листопада 2007 року з ОСОБА_3 був укладений договір поруки, згідно з умовами якого поручитель зобов'язалася відповідати перед Банком за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. Відповідачі зобов'язання належним чином не виконували, у зв'язку з чим рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 21 травня 2009 року з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 31 березня 2009 року у сумі 2523,83 доларів США і 3759,76 грн. Рішення суду вчасно виконано не було, тому станом на 27 квітня 2016 року виник борг за простроченими відсотками у сумі 1990,36 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 36,43 грн, пеня за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом - 165,98 грн, всього 1990,36 доларів США і 202,41 грн. Зазначену заборгованість Банк просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 07 липня 2016 року в позові відмовлено.

ПАТ АБ «Укргазбанк», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на порушення прав Банку. Суд безпідставно застосував позовну давність, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Сума боргу сплачувалась боржником до грудня 2015 року, що свідчить про визнання ним боргу.

У засіданні апеляційного суду представник апелянта апеляційну скаргу підтримала. Відповідач ОСОБА_2 визнала її необґрунтованою у повному обсязі. ОСОБА_3 подала заяву про слухання справи у її відсутності.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 21 листопада 2007 року між ВАТ АК «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АК «Укргазбанк» і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 4622007/1О, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 5000 доларів США на строк до 20 листопада 2008 року із сплатою 22,00% річних за користування ним. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 21 листопада 2007 року з ОСОБА_3 був укладений договір поруки, згідно з умовами якого поручитель зобов'язалася відповідати перед Банком за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. Відповідачі зобов'язання належним чином не виконували, у зв'язку з чим рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 21 травня 2009 року з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором станом на 31 березня 2009 року у сумі 2523,83 доларів США і 3759,76 грн.

Наведене підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами.

Суд відмовив в позові з підстав пропущення позивачем позовної давності, про застосування якої відповідачі 07 липня 2016 року подали заяви.

Такий висновок суду є правильним щодо заборгованості за період з 01 квітня 2009 року по 18 травня 2013 року.

Згідно з ч. 4 ст. 276 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява 19 травня 2016 року надіслана до суду поштовим відправленням.

Пунктом 4.8 кредитного договору сторонами визначено строк позовної давності в три роки, у тому числі щодо вимог про стягнення пені.

Колегія суддів не погоджується з доводами позивача про визнання боргу відповідачем у зв'язку із сплатою боргу до грудня 2015 року.

Відповідно до звіту Білогірської центральної районної лікарні, адресованого відділу ДВС Білогірського районного управління юстиції (т. 1, а.с. 46-47), за виконавчим листом № 2-195, виданим 12 червня 2009 року Білогірським районним судом на підставі судового рішення від 21 травня 2009 року, утримання проводилися із заробітної плати ОСОБА_3 за місцем її роботи у період з листопада 2009 року по грудень 2015 року.

Із пояснень представника позивача у засіданні апеляційного суду та розрахунку заборгованості за кредитним договором, поданого Банком, видно, що рішення суду від 21 травня 2009 року виконано в повному обсязі станом на лютий 2015 року. Проте, утримання із заробітної плати за місцем роботи ОСОБА_3 на виконання судового рішення проводилися ще у період з березня по грудень 2015 року.

Такі платежі в погашення кредитної заборгованості, що виникла після судового рішення, не можуть вважатися визнанням боргу відповідачем.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 01 квітня 2009 року по 18 травня 2013 року у зв'язку з пропущенням строку позовної давності ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав у межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Позов в частині вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 19 травня 2013 року по 27 квітня 2016 року пред'явлений Банком у межах трирічного строку позовної давності, визначеного договором.

На підставі ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновок не спростовують.

На підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором Банк надав розрахунок, з якого вбачається, що з листопада 2008 року по листопад 2013 року платежі в погашення кредиту не здійснювалися, тіло кредиту сплачено 22 жовтня 2014 року (т. 1, а.с. 4-6).

Цей розрахунок колегія суддів не приймає до уваги, оскільки він містить недостовірну інформацію.

Відповідно до листа Білогірської ЦРЛ від 11 листопада 2016 року (т. 1, а.с. 131) і копій платіжних доручень за період з 27 листопада 2009 року по 23 грудня 2015 року (т. 1, а.с. 165-245) відрахування із заробітної плати ОСОБА_3 у зазначений період проводилися щомісячно і перераховувались на рахунки Банку № НОМЕР_1, № НОМЕР_2. Зміна рахунку підтверджується листом відділу ДВС Білогірського районного управління юстиції від 11 листопада 2013 року, адресованого Білогірській ЦРЛ (т. 2, а.с. 8).

Колегія суддів приймає до уваги розрахунок заборгованості за кредитним договором з урахуванням помісячного зарахування коштів в погашення кредиту, наданий позивачем на виконання ухвали апеляційного суду (т. 2, а.с. 13-15).

Згідно із зазначеним розрахунком тіло кредиту сплачено 28 липня 2014 року. Борг за простроченими відсотками за період з 19 травня 2013 року по 28 липня 2014 року складає 133,45 доларів США; пеня за несвоєчасну сплату кредиту за період з травня 2013 року по липень 2014 року складає 0,43 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 11 грн 70 коп; пеня за несвоєчасну сплату процентів за період з травня 2013 року по 27 квітня 2016 року складає 5,84 доларів США, що еквівалентно 158 грн 90 коп.

Наведена заборгованість підлягала би стягненню з відповідачів. Проте, її покривають перераховані Банку відрахування із заробітної плати ОСОБА_3 в погашення кредиту після виконання рішення суду у сумі 5859 грн.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» недоведеність позовних вимог є самостійною підставою для відмови в позові.

В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З огляду на викладене, рішення Білогірського районного суду від 07 липня 2016 року в частині відмови в позові про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 19 травня 2013 року по 27 квітня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

В решті рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції задовольнити частково.

Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 07 липня 2016 року в частині відмови в позові про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 19 травня 2013 року по 27 квітня 2016 року скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В позові Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4622007/1О від 21 листопада 2007 року за період з 19 травня 2013 року по 27 квітня 2016 року відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий/підпис/О.І. Талалай

Суддя/підпис/А.П. Корніюк

Суддя /підпис/І.В. Пєнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції Герасимчук Н.П. Провадження: № 22-ц/792/44/17

Доповідач Талалай О.І. Категорія: 19, 27