Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

31 січня 2017 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Пушкарьової С.П.,

при секретарі Четвертак Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль», про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У позовній заяві позивачка вказує, що27.05.1989 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований районним відділом ЗАГС Василівського райвиконкому Запорізької області за актовим записом № 70. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 11.12.2013 року по справі № 311/4876/13-ц за позовом ОСОБА_1 розірвано вищезазначений шлюб. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 11.06.2014 року по цій справі виправлено описку в судовому рішенні вірно зазначено державний орган цивільного стану. У період шлюбу за спільні кошти було придбано житловий будинок № 11 по вулиці Зарічна у м. Василівка Запорізької області. Далі, вказаний будинок за спільні кошти родини було значно поліпшено, внаслідок чого Василівською міською радою Запорізької області 03.04.2007 року було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 544702.

09.10.2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ «ОСОБА_3 банк Аваль» було укладено кредитний договір № 014/17-04/3836-20, у забезпечення виконання якого 11.10.2007 року між відповідачем та ВАТ «ОСОБА_3 банк Аваль» було укладено іпотечний договір, згідно якого у іпотеку банківській установі було передано житловий будинок № 11 по вул. Зарічна у м. Василівка Запорізької області.

Тому, ОСОБА_1 просить поділити спільне майно подружжя її та ОСОБА_2, а саме: житловий будинок № 11 по вул. Зарічна у м. Василівка Запорізької обл. по ? частині кожному та визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку № 11 по вул. Зарічна у м. Василівка Запорізької області.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, але до суду надійшло клопотання про проведення слухання справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують та просять задовольнити на підставах, викладених у позові. Не заперечують проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2, який був повідомлений своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи через оголошення у газеті «Запорізька правда» від 19 січня 2017 року № 3, у судове засідання не з»явився. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та доказів на їх обгрунтування суду не надав.

Представник третьої особи ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» ОСОБА_5 у судове засідання не зявилася, але до суду надійшла заява з проханням провести розгляд справи за її відсутності. 05.12.2016 р. до суду надійшли письмові пояснення, у яких вказано, що станом на 29.11.2016 р. у сторін існують кредитні зобовязання, а саме: діючий кредитний договір № 014/17-04/3836-20 від 09.10.2007 року, що був укладений між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль», назву якого було змінено на ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ОСОБА_1 строком до 09.10.2017 року (включно) зі сплатою 13,5 % річних (п. 1.1., 1.4. кредитного договору). Кредитор згідно положень та умов вищезазначеного договору надав позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в сумі 357 000,00 грн., а позичальник зобовязався належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, виконати всі інші зобовязання у порядку та в строки, визначені договором (п. 1.1. кредитного договору). В забезпечення виконання кредитних зобовязань 11.10.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» було укладено іпотечний договір. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться у м. Василівка Запорізької обл. по вул. Зарічній, буд. 11, розташований на земельній ділянці Василівської міської ради Запорізької обл. площею 0,10 г, іпотека також поширюється на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок (п. 1.2. іпотечного договору). В результаті придбання подружжям майна у кредит боргові зобовязання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір. Оскільки, шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 укладено 27.05.1989 року Відділом ЗАГСу м. Василівка Запорізької області, про що свідчить штамп реєстрації шлюбу в паспорті позивачки, вважають, що кредитний договір № 014/17-04/3836-20 від 09.10.2007 року був укладений виключно в інтересах сімї (для покращення житлових умов).

Суд, згідно ст. ст. 76, 169, 224 ЦПК України вважає можливим розглянути справу та винести заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши здобуті та перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного:

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, укладений в районному відділі ЗАГС Василівського райвиконкому Запорізької області 27 травня 1989 року розірвано (а.с. 22-23).

Із свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.04.2007 року серії ЯЯЯ № 544702, виданого Василівською міською радою Запорізької області вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить домоволодіння, а саме: житловий будинок № 11, що знаходиться за адресою: вул. Зарічна, м. Василівка, Запорізька область (а.с. 20).

Дане майно було придбане за час подружнього життя сторін по справі, а тому є їх сільною сумісною власністю та підлягає поділу.

Як вказує публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль», станом на 29.11.2016 р. у сторін існують кредитні зобовязання, а саме: діючий кредитний договір № 014/17-04/3836-20 від 09.10.2007 року, що був укладений між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль», назву якого було змінено на ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», що підтверджується витягом із статуту та ОСОБА_1, строком до 09.10.2017 року (включно) зі сплатою 13,5 % річних (п. 1.1., 1.4. кредитного договору). Кредитор згідно положень та умов вищезазначеного договору надав позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в сумі 357 000,00 грн., а позичальник зобовязався належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, виконати всі інші зобовязання у порядку та в строки, визначені

договором (п. 1.1. кредитного договору). В забезпечення виконання кредитних зобовязань 11.10.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» було укладено іпотечний договір.

Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться у м. Василівка Запорізької обл. по вул. Зарічній, буд. 11, розташований на земельній ділянці Василівської міської ради Запорізької обл. площею 0,10 г, іпотека також поширюється на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок (п. 1.2. іпотечного договору).

Ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно розяснень Верховного Суду України в пп. 23,24 Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело та час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, у який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними у натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику

застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11, сутність поділу полягає у тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя та встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу та залишає майно у їх спільній частковій власності.

Аналізуючи усі надані докази, суд дійшов висновку, що кредитний договір № 014/17-04/3836-20 від 09.10.2007 р. був укладений в інтересах сімї подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2, які брали його, перебуваючи в шлюбі для покращення своїх житлових умов, а будинок по вул. Зарічна, 11 у м. Василівка, який є предметом іпотеки в забезпечення виконання кредитних зобовязань, підлягає розподілу між позивачем і відповідачем у рівних частках по ? кожному з визнанням права власності на ці частки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне позов задовольнити та здійснити поділ спірного майна подружжя.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 60, 61, 70, 71 СК України, Постановою Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року за № 11, ст.ст. 11, ч. 4 ст. 61, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

Поділити спільне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а саме: житловий будинок № 11 по вулиці Зарічна у місті Василівка Запорізької області по ? (одній другій) частині кожному.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку № 11 по вулиці Зарічна у місті Василівка Запорізької області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою

відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строків на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.П. Пушкарьова