печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

"03" квітня 2017 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Гладун Х.А.

при секретарі Кулакова І. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання представника відповідача «HERBOVITAL 2 - S.R.L.» про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фірми HERBOVITAL 2 S.R.L. («ЕРБОВІТАЛ 2 - С.Р.Л.») Італійська Республіка в особі представництва «ЕРБОВІТАЛ 2 - С.Р.Л.» в Україні про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В :

у судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, а саме наявності рішення суду, що набрало законної сили, ухваленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Вказує на наявність рішення Колегії четвертої по цивільним справах та по справах про банкрутство Суду м. Болонья (Італія) під головуванням судді Мануели Велотті, котрим, серед іншого визнані вимоги позивача на стягнення невиплаченої заробітної плати та непроведених розрахунках при звільненні на загальну суму 5468,65 євро, що за курсом НБУ 2 916,7527 грн. за 100 євро станом на 03.02.2017 року приблизно становить 159507,00 грн. При цьому відповідно до вимог чинного законодавства Італійської Республіки, тобто країни, де була зареєстрована компанія, на якій працював позивач, будь-які нарахування припиняються з моменту порушення справи про банкрутство. Виключенням з цього правила є нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні , що нараховується відповідно до вимог чинного законодавства України.

Представник позивача заперечив щодо задоволення вказаного клопотання, мотивуючи тим, що вказане рішення Італійського суду не визнане в установленому законом порядку на території України відповідно до ст.ст. 390-398 ЦПК України, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про правонаступництво», положення Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів 1978 року, Конвенції між СРСР та Італійською Республікою про правову допомогу у цивільних справах № 4210 1979 року, а відтак, не поширює свою законну силу на територію України. Крім того, іноземна процедура банкрутства Відповідача не визнана на території України у порядку, передбаченому розділом ІХ Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Заслухавши думки представників сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З матеріалів справи вбачається наявність рішення Колегії четвертої по цивільним справах та по справах про банкрутство Суду м. Болонья (Італія) під головуванням судді Мануели Велотті, котрим, серед іншого визнані вимоги позивача на стягнення невиплаченої заробітної плати та непроведених розрахунках при звільненні.

Будь-яких даних, на котрі посилається представник відповідача, як на підставу для задоволення клопотання про закриття провадження у справі, а саме, що відповідно до вимог чинного законодавства Італійської Республіки, тобто країни, де була зареєстрована компанія, на якій працював позивач, будь-які нарахування припиняються з моменту порушення справи про банкрутство, суду не надано.

При цьому, суд погоджується з доводами представника позивача, що вказане рішення італійського суду не визнане в установленому законом порядку на території України відповідно до вищевкзааних положень норм чинного національного та міжнародного законодавства.

Крім того, предметом судового розгляду вказаної цивільної справи є стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на відміну від предмету судового розгляну італійського суду.

Отже, спір виник між одним і тими сторонами про різний предмет спору, що виключає можливість закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

у задоволенні клопотання представника відповідача «HERBOVITAL 2 - S.R.L.» про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до «HERBOVITAL 2 - S.R.L.» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку про звільненні - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Х.А. Гладун