Ухвала

іменем україни

29 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ХарківЕкоресурс» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 01 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» (далі - ТОВ «ХарківЕкоресурс») звернулося до суду з указаним вище позовом, у якому зазначало, що відповідачі на підставі договору про надання послуг із вивезення побутових відходів є споживачами послуг із вивезення побутових відходів по АДРЕСА_1, які надає товариство.

Посилаючись на те, що відповідачі не сплачують за надані послуги, просило задовольнити позов.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01 вересня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ТОВ «ХарківЕкоресурс» заборгованість за надані послуги з вивезення побутових відходів у розмірі 1 119 грн 49 коп., яка складається із: основної заборгованості - 722 грн 63 коп., інфляційних втрат - 374 грн 06 коп., 3 % річних - 22 грн 80 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 01 вересня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 травня 2016 року у задоволенні позову ТОВ «ХарківЕкоресурс» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 01 серпня 2016 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ТОВ «ХарківЕкоресурс».

Стягнуто солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ХарківЕкоресурс» заборгованість за надані послуги з вивезення побутових відходів, що складається з суми основної заборгованості 722 грн 63 коп., інфляційних витрат у розмірі 374 грн 06 коп., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 22 грн 80 коп., всього - 1 119 грн 49 коп.

У задоволенні решти позову ТОВ «ХарківЕкоресурс» відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 зареєстровані у будинку АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 28 грудня 2011 року № 940 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів у м. Харкові» виконавцем таких послуг визначено, серед інших юридичних осіб, і ТОВ «ХарківЕкоресурс».

У друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - газеті «Харківські вісті», було опубліковано договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27 листопада 2012 року, виконавцем у якому вказано ТОВ «ХарківЕкоресурс».

20 листопада 2012 року між останнім та Українським державним підприємством поштового зв'язку «Укрпошта» було укладено договір про надання послуг з доставки рекламної та/або інформаційної продукції, за умовами якого підприємство взяло на себе зобов'язання доставляти рекламно-інформаційну продукцію.

На обґрунтування вимог про стягнення заборгованості ТОВ «ХарківЕкоресурс» посилалось на те, що примірник газети з опублікованим у ньому договором був доставлений по місцю проживання відповідачів, він з 01 січня 2013 року набрав чинності, оскільки заперечень від останніх про незгоду з його умовами не надійшло.

За цих обставин суд вважав, що такий договір відповідно до ст. 633 ЦК України є публічним, відповідачі стали абонентами ТОВ «ХарківЕкоресурс», а договір між сторонами укладений згідно положень ч. 3 ст. 205, ст. ст. 642-643 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ТОВ «ХарківЕкоресурс», апеляційний суд виходив із того, що відповідачі не оплачують надані їм послуги з вивезення побутових відходів, у зв'язку із чим виникла заборгованість, що підлягає стягненню з останніх.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Статтями 20, 21 цього Закону визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг із визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

З огляду на зазначені вимоги закону, встановивши фактичні обставини справи, апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, дійшов вірного висновку про те, що позивач належним чином виконує зобов'язання та надає послуги з вивезення побутових відходів, а відповідачі фактично користуються ними, проте кошти не сплачують, у зв'язку із чим за ними утворилася заборгованість.

Вказаним обставинам та наданим сторонами доказам судом надано належний правовий аналіз, що обґрунтовано відображено у мотивувальній частині оскаржуваного заявниками судового рішення.

Доводи, на які посилаються заявники у своїй касаційній скарзі, висновків суду не спростовують.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 01 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик