УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарях Майданець К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: Деснянська районна у м. Києві державна адміністрація, про визнання права на отримання житла та зобов'язання вчинити дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: Деснянська районна у м. Києві державна адміністрація, про визнання права на отримання житла та зобов'язання вчинити дії.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона та сім'я її сина проживають у АДРЕСА_1, що належить їм на праві власності, згідно з Договором купівлі-продажу №4067 від 11.08.2000.

У 2001 році будинок по АДРЕСА_1 був включений до переліку будинків, які підлягають реконструкції або реставрації в м. Києві, згідно з Розпорядженням Київської міської державної адміністрації «Про затвердження переліків будинків, які підлягають реконструкції або реставрації в м. Києві у 2001році» від 18.07.2001 №1513.

Ватутінською районною державною адміністрацією, прийнято Розпорядження №915 від 05.09.2001 «Про реконструкцію житлового будинку по АДРЕСА_1», яким зобов'язано Відділ обліку та розподілу житлової площі визначити перелік квартир, які не збережуться за мешканцями після реконструкції та перелік мешканців, які підлягають відселенню з наданням інших жилих приміщень.

Вказувала, що фактично відселення мешканців з будинку проводилося хаотично, без врахування черговості та пропозиції розпочати відселення з 3-го під'їзду.

Позивач за розпорядженням голови РДА № 502 від 20.05.2005 зарахована на квартирний облік та включена до позачергового списку, про що свідчить довідка Деснянської РДА № 1635 від 10.11.2014.

Справа № 761/20618/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3814/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Малинников О.Ф. .
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Посилаючись на те, що згідно із висновком експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 02.02.2015 №4 в квартирі позивача проживати неможливо ОСОБА_1, з урахуванням в подальшому уточнення позовних вимог, просила визнати право ОСОБА_1 на отримання житла не меншою житловою площею ніж передбачено нормами житлового законодавства, а саме 13,65 кв.м. у зв'язку із неможливістю подальшого проживання в квартирі, через її непридатність до проживання та зобов'язати Київську міську державну адміністрацію забезпечити позивача окремими житловим приміщенням (квартирою), жилою площею не менше ніж 13.65 кв.м., шляхом переселення з квартири АДРЕСА_1, через неможливість подальшої експлуатації зазначеної квартири.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Зазначала, що судом при ухвалені рішення взято до уваги лише доводи відповідача та третьої сторони, які є недостовірними.

Вказувала, що позивач проживає в аварійному будинку з 2001 року, протягом шістнадцяті років, проте відселення мешканців відбувалося хаотично та не була дотримана черговість. Крім того, позивач відноситься до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а відтак має пільги на позачергове забезпечення жилою площею, як особа, що потребує поліпшення житлових умов.

Наголошувала, що твердження суду в оскаржуваному рішенні про те, що позивачу надавалася можливість отримати трикімнатну квартиру по АДРЕСА_2 не підтверджені жодним доказом.

Враховуючи наведене, просила рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та її представник просили апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу від 11 серпня 2000 року є ОСОБА_4, який як особа, постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, перебував на квартирному обліку, як військовослужбовець у Житловій комісії гарнізону м. Києва. У процесі розгляду справи ОСОБА_4 була надана квартира, до якої він виселився разом з сім'єю.

Відповідно до довідки Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 10.11.2014 №1635 ОСОБА_1, яка проживає в АДРЕСА_1, поставлена на квартирний облік за позачерговим списком, як особа, постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (а.с. 10, т. 1).

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 18 липня 2001 року № 1513 «Про затвердження переліків будинків, які підлягають реконструкції або реставрації в м. Києві у 2001 році» віднесено до переліку будинок по АДРЕСА_1 (а.с. 13-14, т. 1).

На виконання зазначеного розпорядження Ватутінською районною у м. Києві державною адміністрацією 05 вересня 2001 року прийнято розпорядження № 915 «Про реконструкцію житлового будинку по АДРЕСА_1», у пунктах 4.1, 4.2. якого зобов'язано Відділ обліку та розподілу житлової площі визначити перелік квартир, що підлягають відселенню з будинку з наданням інших приміщень, а також відселенню в жилі приміщення маневреного фонду на час проведення реконструкції (а.с. 16, т. 1).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17.05.2010 у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_1 до Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, Головного управління житлового забезпечення Київської міської держаної адміністрації, третя особа: ОСОБА_5, про відселення з аварійного будинку, зобов'язання надати житло та стягнення моральної шкоди були встановлені обставини, що мають приюдиційне значення, зокрема, що позивачам пропонувалась трикімнатна квартира в будинку по вулиці Здолбунівській в м. Києві, трикімнатна квартира по вулиці Алма-Атинській у м. Києві, а позивачі не погодилися на запропоновані варіанти відселення (а.с. 84-85, т. 1).

Вказані обставини згідно вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України є встановленими та доказуванню не підлягають.

Розпорядженнями Київської міської державної адміністрації від 16.11.2011 № 2127 «Про капітальний ремонт жилого будинку по АДРЕСА_1» та від 26.03.2012 № 466 «Про внесення змін до розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» передбачено проведення капітального ремонту будинку АДРЕСА_1 за рахунок коштів, передбачених в бюджеті міста Києва для Деснянського району на капітальний ремонт житлового фонду місцевих органів влади та виключено житловий будинок з переліку будинків, які підлягають реконструкції та відселенню мешканців.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 серпня 2012 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження Київської міської державної адміністрації від 16.11.2011 року за № 2127.

Відповідно до звіту про науково-технічну роботу щодо оцінки технічного стану житлового будинку по АДРЕСА_1 у Деснянському районі м. Києва від 10.08.2016 експлуатація зазначеного будинку неможлива без проведення його капітального ремонту та усунення ураження грибками, а також ліквідації причин, що викликають зволоження будівельних конструкцій та їх ураження пліснявими грибками (а.с. 2-51, т. 2).

Згідно висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 02.02.2015 № 4 за технічним станом експлуатація квартири позивача неможлива. Стан конструктивних елементів та елементів оздоблення квартири характеризується, як «Ветхий»: «Стан несучих конструктивних елементів аварійний, а не несучих - дуже ветхий. Обмежене виконання елементами будинку своїх функцій» (а.с. 29-38, т. 1).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що будинок, в якому проживає позивач аварійним, непридатним до проживання або таким, що не відповідає санітарно-технічним вимогам у встановленому порядку не визнавався, а відтак вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання Київської міської державної адміністрації забезпечити її окремими житловим приміщенням (квартирою), шляхом переселення через неможливість подальшої експлуатації зазначеної квартири є безпідставними.

Хоча, як зазначено вище, за результатами експертних досліджень, наявних у матеріалах справи, будинок АДРЕСА_1 потребує проведення комплексу ремонтно-будівельних робіт, спрямованих на відновлення його технічних можливостей та задовільної експлуатації.

Однак, матеріали справи не містять жодних висновків щодо визнання вказаного жилого будинку таким, що не відповідає діючим санітарно-технічним вимогам, аварійним або таким, що є непридатним для проживання.

Положенням про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 26 квітня 1984 року № 189 встановлено, якщо під час обстеження стану жилих будинків буде виявлено невідповідність санітарним і технічним вимогам цих будинків (жилих приміщень), яку можливо і доцільно усунути шляхом проведення капітального ремонту, житлово-експлуатаційна організація вирішує в установленому порядку питання про проведення такого ремонту. В разі неможливості або недоцільності проведення капітального ремонту житлово-експлуатаційна організація вносить до органу місцевого самоврядування пропозицію про визнання жилого будинку (жилого приміщення) таким, що не відповідає вказаним вимогам і є непридатним для проживання.

Згідно ч. 1 ст. 34 Житлового Кодексу Української РСР, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається у законному в порядку; які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам;

За змістом ст. 43 Житлового Кодексу Української РСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Таким чином, законодавством чітко визначено умови для отримання житла з державного фонду, а саме: проживання особи у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним нормам і технічним вимогам та перебування такої особи на квартирному обліку.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки АБД «Квартоблік» від 10.02.2016 ОСОБА_1 знята з квартирного обліку (а.с. 119).

Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ґрунтується на вимогах Закону.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, про що ухвалив відповідне рішення.

Доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для його скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: