Провадження № 2/522/4744/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2017 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючого судді Нікітіної С.Й.

при секретарі Віноградовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому, після неодноразового уточнення вимог, просить стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2) 272300,00 гривень боргу, що є еквівалентом 10000,00 доларів США по курсу НБУ; 272300,00 гривень спричиненої шкоди, що є еквівалентом 10000,00 доларів США по курсу НБУ та стягнути судовий збір.

При цьому позивач посилається на те, що він 20.08.2015 року позичив ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 10000,00 доларів США, а останній зобовязався повернути отримані кошти в строк до 01.03.2016 року. Однак, у зазначений строк відповідач борг не повернув, а на пропозицію позивача повернути кошти, не реагує.

Крім того, через не виконання ОСОБА_3 своїх зобовязань, ОСОБА_2 несе моральні страждання, так як не може повернути отримані від ОСОБА_1 кошти в сумі 10000,00 доларів США, що як наслідок, призвело до зобовязання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 27450,00 доларів США.

У судове засідання позивач подав заяву, про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи сповіщався належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

У звязку з викладеним суд вважає можливим розглянути цивільну справу без участі сторін, на підставі матеріалів та доказів, які є в матеріалах справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 20.08.2015 року позичив ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 10000,00 доларів США, а останній зобовязався повернути отримані кошти в строк до 01.03.2016 року. Однак, у зазначений строк відповідач борг не повернув, а на пропозицію позивача повернути кошти, не реагує.

Крім того, судом встановлено, що через не виконання ОСОБА_3 своїх зобовязань, ОСОБА_2 несе збитки, так як зобовязаний повернути ОСОБА_1 27450,00 доларів США, у звязку з тим, що кошти, позичені ОСОБА_3, ОСОБА_2 отримані в борг у ОСОБА_1

Згідно ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, договір між позивачем та відповідачем є укладеним.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Оскільки відповідач від повернення позики ухиляється, зобовязання за договором позики не виконує, що підтверджується наявністю у позивача оригіналу розписки, то вимога позивача про стягнення основної суми боргу підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором, або законом.

Також, відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі, неправомірними діями, відшкодовується особою, які її завдала.

З урахуванням прострочення відповідачем основного грошового зобовязання, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення 272300,00 гривень боргу, що є еквівалентом 10000,00 доларів США по курсу НБУ, а з врахуванням доведеної суми моральних втрат, які виразилися в необхідності виконати свої зобовязання по договору, приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Судові витрати підлягають стягнення з урахуванням вимог ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу, згідно якої стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст.88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 625, 629, 1046, 1049, 1167 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2) 272300,00 гривень боргу, що є еквівалентом 10000,00 доларів США по курсу НБУ; 272300,00 гривень спричиненої шкоди, що є еквівалентом 10000,00 доларів США по курсу НБУ та стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 2590,00 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто за заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дати отримання його копії.

Апеляція на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дати його проголошення через районний суд.

СУДДЯ:

30.03.2017