Дата документу 30.03.2017
Справа № 320/8471/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Міщенко Т.М.

при секретарі - Макаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій з урахуванням уточнень/а.с.23-28/, просить визнати ОСОБА_2 його батьком. Заяву обґрунтовує тим, що у свідоцтві про його народження в графі мати зазначено ОСОБА_3, а в графі батько - запис відсутній, однак з дня його народження вони проживали однією родиною з ОСОБА_2 та він визнавав себе його батьком, займався його вихованням. 02.01.1998 помер його батько ОСОБА_2 та після його смерті відкрилась спадщина, однак оформити свідоцтво про право на спадщину він не може, оскільки у свідоцтві про народження відсутній запис про батька. В звязку з чим просить встановити факт батьківства.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що його батько мешкав весь час з ними, не знає чому він не був записаний батьком в свідоцтві про народження, ОСОБА_2 визнавав себе його батьком, займався його вихованням та утримував.

Зацікавлена особа ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував та пояснив, що він рідний брат заявника. Підтвердив, що ОСОБА_2 їх батько, чому він не записаний батьком в свідоцтві про народженні, він не знає, батько завжди визнавав їх дітьми, утримував, помер в своєму домі.

Зацікавлена особа ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала та пояснила, що заявник її рідний брат, стверджує, що померлий ОСОБА_2 - їхній батько, їй не відомо чому він не був вписаний батьком в свідоцтві про народження, батько за життя визнав їх своїми дітьми, утримував. В батька була раніше дружина, тому мати не стала реєструвати з ним шлюб.

Суд, вислухавши пояснення заявника, зацікавлених осіб та свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Заявник ОСОБА_6 народився 23.10.1962, в графі мати вказано ОСОБА_3, в графі батько запис відсутній, про що свідчить копія свідоцтва про народження/а.с.13/.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 склалися фактичні шлюбні відносини, вони стали проживати разом, вести спільне господарство.

Під час фактичних шлюбних відносин 23.10.1962 в них народився син ОСОБА_6, про що свідчить копія свідоцтва про народження/а.с.13/.

Оскільки на час народження дитини шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не було зареєстровано, в свідоцтві про народження дитини в графі мати зазначено ОСОБА_3, а в графі батько - запис відсутній.

2 січня 1998 року ОСОБА_2 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть, видана відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 01/а.с.7/.

Згідно з вимогами статті 130 Сімейного кодексу України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матірю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

У відповідності з п.3 ст.128 Сімейного Кодексу України позов про визнання батьківства може бути предявлений матірю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матірю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сімю України (в редакції 1969 року), в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матірю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Згідно ст. 55 Кодексу про шлюб та сімю України (в редакції 1969 року), якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, імя, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис відомостей про матір і батька дитини провадиться за правилами, викладеними в цій статті, за заявою осіб, зазначених у статті 163 цього Кодексу.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначено, що визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, імя та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона сусідка заявника. Їй відомо, що ОСОБА_2 визнавав своїми дітьми заявника та рідних брата та сестру, діти називали його батьком, вони мешкали разом однією родиною, дочка доглядала його до смерті. Діти займалися похоронами батька.

Згідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд вважає можливим визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 02.01.1998 року батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 61, 212, 256 ч. 2 ЦПК України, ст.ст. 53, 55 Кодексу про шлюб та сімю (в редакції 1969 року), Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 02.01.1998 року є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: