ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6405/16-ц
Провадження № 2/362/765/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( З А О Ч Н Е )

29 березня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді КовбеляМ.М.,

при секретарі Сілецькій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Василькові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом в якому просить суд виселити відповідача, ОСОБА_2, з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником спірної квартири, а відповідач там не зареєстрований але проживає, позивачку в квартину не пускає, перешкоджає їй користуватися належним їй на праві власності майном.

Позивач вказує, що відповідач не працює, жодним чином в утриманні квартири, її ремонті, оплаті комунальних послуг участі не приймає, чим завдає позивачці значних матеріальних збитків. Позивач пенсіонерка, інвалід ІІІ-ї групи змушена працювати, щоб мати змогу сплатити комунальні послуги, якими користується її син відповідач у справі, та всі його друзі співмешканці, що незаконно проживають у її квартирі.

В позові зазначено, що втомившись жаліти свого сина та сплачувати за нього рахунки, позивач вимагає аби відповідач звільнив помешкання, але в добровільному порядку він робити цього не бажає, хоча навіть незареєстрований у ньому.

Позивач не має можливості потрапити до власної оселі, відповідач постійно перешкоджає їй, позивач неодноразово зверталась до правоохоронних органів зі скаргами та проханням їй допомогти, але у своїх відповідях позивачці щоразу рекомендували звертатися до суду.

Позивач вказує, що такі дії відповідача створюють перешкоди у здійснені її прав як власника, тому що вона не може вільно користуватись квартирою та проживати в ній. З огляду на те, що відповідач добровільно відмовляється звільнити квартиру, позивач змушена звертатися до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення відповідача.

Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день та час розгляду справи судом повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов суду не надав.

За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу заочно на підставі наявних в ній доказів, враховуючи, що позивач проти цього не заперечує, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом достовірно встановлено, що на час розгляду справи позивач є власником 1/1 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 1-143, виданого 12.02.2014 державним нотаріусом Васильківської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_3, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно копії довідки МСЕК серії АВ № 0636636, позивачка - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється інвалідом третьої групи загального захворювання довічно.

Як вбачається з копії висновку від 27.07.2016 інспектора Васильківського відділу поліції ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4, за матеріалами перевірки які зареєстровані до ЖЕО за № 10183 від 19.07.2016 року, 19.07.2016 р. до чергової частини Васильківського ВП ГУНП України в Київській області надійшла письмова заява від гр. ОСОБА_1 про те, що її син ОСОБА_2 вчиняє неправомірні дії, а саме не дає змоги користуватися квартирою, яка є спадщиною заявниці та знаходиться в м. Василькові по вул. Набережна. За час перевірки по даному факту опитати гр. ОСОБА_2 не представляється можливим, оскільки при неодноразових візитах за адресою: АДРЕСА_2, двері помешкання ніхто не відчинив.

Згідно повідомлення начальника Оболонського управління поліції ГУНП в місті Києві, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5, від 06.07.2016 р. № 72821/125/51/05-16, на імя позивачки - ОСОБА_1, її заява з приводу протиправних дій з боку сина ОСОБА_2, який 07.06.2016 року за місцем проживання позивачки за адресою: АДРЕСА_3, з невідомих причин вчинив конфлікт, під час якого завдав тілесних ушкоджень, що спричинили фізичного болю і морального страждання, а також розподілу з ним житлової площі будинку в АДРЕСА_4, була зареєстрована в канцелярії Оболонського управління поліції ГУНП в місті Києві Вх: № 7282 від 13.06.2016 року. Довідковою стат. відділу Оболонського управління поліції ГУНП в місті Києві, було встановлено , що з даного приводу вже був зареєстрований аналогічний матеріал ЖЕО-№38711 від 17.06.2016.

Як вбачається з довідки Форма № 3 виданої Відділом реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області, № 641/01 від 08.02.2017 року на імя позивачки ОСОБА_1, в тому, що вона власник квартири АДРЕСА_5, яка займає 1 кімнату, житловою площею 17,6 кв.м., на цій житловій площі ніхто не зареєстрований на час видачі довідки

У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність ререєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

На підставі ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно положень ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», найпоширенішими помилками у таких випадках є безпідставне застосування статті 391 ЦК за відсутності підстав для виселення, передбачених частиною першою статті 116 ЖК УРСР, при вирішенні спорів про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення членів сім'ї власника. Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЖК УРСР (Стаття 116 із змінами, внесеними згідно з Указом ПВР N 660-12від 28.01.91), якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Згідно ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР (Стаття 116 із змінами, внесеними згідно з Указом ПВР N 660-12від 28.01.91), осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Оскільки відповідач не власником спірної квартири та не зареєстрований в ній, своїми діями перешкоджає позивачці, як єдиному власнику квартири, у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном, як наслідок власник спірної квартири має право на усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення відповідача з спірної квартири без надання іншого житлового приміщення.

Оцінюючи зібрані по справі докази, які узгоджуються між собою, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 60, 61, 74, 88, 208, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з квартири № 53, що знаходиться в будинку № 1 по вулиці Набережна в місті Васильків Київської області без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 551,21 грн.(п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять одна копійка).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішенння може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М. Ковбель