Справа № 323/746/17
№ провадження 2/323/336/17
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

07.04.2017 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Мінаєва М.М,

при секретарі - Тахтаул А.Л.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частку квартири у порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_3, в якому просить визнати за нею у порядку спадкування за заповітом право власності на ? частку двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 і залишилась після смерті її матері ОСОБА_4, яка померла 05 серпня 2016 року, з правом реєстрації у відповідних державних органах.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що за життя мати позивача ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла доньці ОСОБА_1 ? частку двокімнатної квартири АДРЕСА_2 (Димитрове) Оріхівського району Запорізької області. Іншою спадкоємицею за заповітом є відповідач ОСОБА_3 У встановлений законом строк позивач звернулася до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на підставі якої нотаріусом заведено спадкову справу №84/2016. Через відсутність правовстановлюючих документів на спадковий будинок позивач не може отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно. 06 лютого 2017 року приватним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, пославшись на факти та норми права, викладені в позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не зявилась, до суду надіслала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, зазначивши, що позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення.

Представник відповідача, адвокат ОСОБА_2, у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши законодавство, яким регулюються спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 червня 2016 року спадкодавець ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла належну їй квартиру №1, розташовану в будинку №18 по вул. Східна, селище Димитрове, Оріхівський район, Запорізька область ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в рівних частках. Даний заповіт був посвідчений 16 червня 2016 року приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округуЗапорізької області ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №979, 980.

ОСОБА_4 05 серпня 2016 року померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №357450, виданим 08 серпня 2016 року виконавчим комітетом Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис за №38.

10 серпня 2016 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Оріхівського нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини за заповітом, на підставі заяви позивача про прийняття спадщини заведено спадкову справу №84/2016, зареєстровану за №256.

Відповідно до відомостей постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 лютого 2017 року встановлено, що відмовлено ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частку двокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Зарічне (до перейменування Димитрове), АДРЕСА_3 через відсутність у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до відомостей Свідоцтва про право власності на житло від 24 січня 1996 року встановлено, що ОСОБА_4 належить квартира АДРЕСА_4.

Відповідно до відомостей технічного паспорту за реєстровим №2-65, від 16 червня 2016 року ОСОБА_4 належить квартира АДРЕСА_5.

Саме через невідповідність назв вулиці та селища місцезнаходження спадкового майна нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

При вирішенні питання про законність та обґрунтованість вимог позивача суд виходить з такого.

Відповідно до ст.392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК). При цьому потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3. ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Право власності спадкодавця на спадкове майно було зареєстровано у встановленому законом порядку, про свідчить Свідоцтво про право власності на житло.

Невідповідність назви вулиці, на якій розташоване спірне майно, у заповіті («Східна») та у свідоцтві про право власності («Восточна») пояснюється технічною помилкою, допущеною при складанні заповіту, і не може бути підставою для відмови позивачу у захисті його права.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_4 набула спірне нерухоме майно у власність відповідно до законодавства, чинного на момент його придбання, то у звязку з цим, воно може виступати обєктом спадкування.

Відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За таких обставин позов підлягає задоволенню, що не буде суперечити правам та законним інтересам інших осіб.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст.392, 1258, 1261, 1268, 1275, 1297 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.10-11, 60, 208-209, 212, 214-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії СВ № 046332, виданий 30.07.1999 року Оріхівським РВ ГУМВС України в Запорізькій області), в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 право власності на ? частку нерухомого майна, розташованого за адресою:Запорізька область, Оріхівський район, с. Зарічне (колишня назва «Димитрове»), АДРЕСА_6, загальною площею 38,6 кв. м, житловою площею 22,5 кв. м, з правом реєстрації у відповідних органах.

Повний текст рішення складений 07.04.2017 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі, якщо рішення було ухвалене без участі особи, яка його оскаржує, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6