АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.

секретар Костюк Л.С.

з участю представника апелянта ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, про поділ майна подружжя, визнання права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19 жовтня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, про поділ майна подружжя, визнання права власності.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 18 лютого 1998 року між сторонами було зареєстровано шлюб.

За час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 набули земельну ділянку площею 0,0464 га для обслуговування кафе-бару, 1,11,3 (роздрібна торгівля та комерційні послуги) кадастровий номер НОМЕР_1 та будівельні матеріали, що були використані у будівництві об'єкта самочинного будівництва по АДРЕСА_1, набули земельну ділянку площею 0,2752 га кадастровий номер НОМЕР_2 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Позивач вважає, що вказані земельні ділянки є спільною сумісною власністю подружжя.

Сторони не можуть дійти згоди про добровільний поділ земельних ділянок та самостійно оформити право власності на будівельні матеріали, а

____________________________________________________________________

22ц-794/29/2017 р. Головуючий у 1 інстанції Дячук О.О.

Категорія 2 Суддя-доповідач Владичан А.І.

відповідач не згідний оформити документи для здачі в експлуатацію об'єкта самочинного будівництва по АДРЕСА_1 Сторожинецького району.

Позивач вважає, що, враховуючи рівність часток у спільному майні та враховуючи вартість спірного майна подружжя, у порядку поділу майна позивач бажає отримати земельну ділянку площею 0,0655га та право власності на будівельні матеріали, що були використані у будівництві об'єкта самочинного будівництва по АДРЕСА_1 Сторожинецького району, а відповідачу виділити земельну ділянку площею 0,2752 га.

Згідно заяви ОСОБА_3 про уточнення позовних вимог від 30.09.2016 року просила внаслідок поділу майна подружжя у натурі надати їй та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0655га для обслуговування кафе-бару, 1,11,3 (роздрібна торгівля та комерційні послуги) кадастровий номер НОМЕР_1 та будівельні матеріали, що були використані під час будівництва будівель та споруд бару «Іванна» по АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 виділити земельну ділянку площею 0,2752 га кадастровий номерНОМЕР_2 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Стягнути з ОСОБА_4 на її користь судові витрати.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19 жовтня 2016 року позов задоволено.

Виділено та визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 0,0655 га для обслуговування кафе-бару, 1,11,3 (роздрібна торгівля та комерційні послуги) кадастровий номер НОМЕР_1.

Виділено та визнано за ОСОБА_3 право власності на будівельні матеріали, що використані під час будівництва будівель та споруд бару «Іванна» по АДРЕСА_1, а саме: важкий бетон 59.41м.куб.; металеві труби d 57мм - 3.655т.; плити ДСП - 379.3м2; сталь листова товщиною до 3мм -0.42т.; азбестоцементні плити -78.6м2; сталь листова товщиною до 5мм - 0.357т.; пінопласт - 168.8м2; дошки настилу 35мм - 5.68м3; руберойд - 162.5 м2; мінеральна вата - 162.5 м2; плівка ПХВ - 162.5 м2; балки двотаврові №22, L-12м - 0.288т.; швеллер №22, L-12м - 0.504т.; дошки для обрешітки 20мм - 3,24м3; сталь листова покрівельна, товщиною до 0.9мм - 1,638т.; деревинні віконні блоки індивідуального виготовлення - 5.04м2; дверні блоки індивідуального виготовлення - 31.7м2; плитка керамічна 25*25 - 74.8м2; керамічний блок 120*250*138 - 16557шт.; розчин кладковий - 14.37м3; в тому числі:будівельні матеріали, що використані під час будівництва бару «Іванна» літ. «А»: важкий бетон - 22.44м3; металеві труби d 57мм - 3.385т; плити ДСП - 372,3м2; сталь листова товщиною до 3мм - 0,208т; азбестоцементні плити - 71,6м2; сталь листова товщиною до 5мм - 0,357т; пінопласт - 161,8м2; дошки настилу 35мм- 5,31м3; руберойд - 152м2; мінеральна вата -152м2; плівка ПВХ -152м2; балки двотаврові - №22, L-12м - 0,288т.; швелер №22, L-12м - 0,504т.; дошки для обрешітки 20мм - 3,03м3; сталь листова покрівельна товщиною до 0,9мм - 1,372т; деревинні віконні блоки індивідуального виготовлення - 1,80м2; дверні блоки індивідуального виготовлення - 23,9м2; плитка керамічна 25*25 - 54,9м2;

котельні літ.. «А1»: важкий бетон - 3,64м3; керамічний блок - 1723шт.; розчин кладковий - 1,50м3; розчин штукатурний - 0,57м3; металеві труби d 57мм - 0,218т; дошки настилу - 0,368м3; руберойд - 10,5м2; мінеральна вата -10,5м2; плівка ПВХ -10,5м2; сталь листова профільована покрівельна товщиною 0,9мм - 0,134т.; віконні блоки індивідуального виготовлення - 2,16м2; дверні блоки індивідуального виготовлення - 3,6м2; плитка керамічна- 10,5м2;

вбиральні літ. «Б»: важкий бетон - 4,83м3; керамічний блок - 1038шт.; розчин кладковий - 0,9м3; дошки для обрешітки 20мм - 0,23м3; сталь листова профільована покрівельна товщиною 0,9мм - 0,057т.; дверний блок індивідуального виготовлення - 1,2м2; плитка керамічна- 4,0м2;

котельні(операторської) літ. «В»: важкий бетон - 1,17м3; керамічний блок - 462шт.; розчин кладковий - 0,40м3; дошки для обрешітки 20мм - 0,14м3; сталь листова профільована покрівельна товщиною 0,9мм - 0,035т.; дверний блок індивідуального виготовлення - 1,2м2; плитка керамічна- 2,6м2;

навіса літ. «Д»: важкий бетон - 0,63м3; металеві труби d 57мм - 0,032т; плити ДСП - 7м2; азбестоцементні плити - 7м2; пінопласт - 7м2; сталь листова профільована покрівельна товщиною 0,9мм - 0,04т.; дошка для обрешітки - 0,07м3; віконний блок індивідуального виготовлення - 1,08м2; дверний блок індивідуального виготовлення - 1,8м2; плитка керамічна - 2,8м2;

криниці літ. «Кр»: бетонні кільця 5шт.; чавунний люк 1шт.;

огорожі №1-3: бетон важкий - 26,7 м3; керамічний блок 13334шт.; розчин кладковий - 11,57м2; сталь листова до 3мм - 0,212т.

Виділено та залишено ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,2752 га кадастровий номер НОМЕР_2 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 6137,97грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що при ухваленні рішення порушені норми матеріального і процесуального права, рішення суду є незаконне та необґрунтоване в частині визнання права власності на спільне майно подружжя за ОСОБА_3, оскільки прийнято з порушенням інтересів третіх осіб.

В своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд при поділі майна сторін не визначив розмір їх часток у спільній власності подружжя, виділив на користь позивача значно більшу частину майна, не обґрунтувавши підстави такого поділу, чим порушив вимоги ст. 70 СК України.

Вказує, що задоволення позову в оскаржуваній частині порушує його інтереси, зокрема, земельна ділянка, на яку претендує позивач, є гарантом виконання боргових зобов'язань ОСОБА_4 за договором позики в розмірі 672 135 грн. Задоволення позовних вимог зменшує вартість обсягу майна відповідача на 500 404 грн, за рахунок якого може бути погашено борг.

Просить скасувати рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19 жовтня 2016 року в часині задоволені позову ОСОБА_3 щодо виділення та визнання права власності на зазначену вище земельну ділянку та будівельні матеріали.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що земельні ділянки придбано під час шлюбу, а, отже, є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а тому є підстави для поділу зазначеного майна відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, в рівних частках.

Не суперечить вимогам закону й поділ та визнання права власності на будівельні матеріали, використані під час будівництва будівель та споруд бару «Іванна» по АДРЕСА_1.

Разом з тим, визначення часток у спільній сумісній власності подружжя та визнання права на частину спільного майна, у тому числі того, що є предметом іпотеки, не може вважатися розпорядженням таким майном, не порушує права ОСОБА_5 на предмет іпотеки та не впливає на можливість задоволення його вимог за вказаним договором.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 18 лютого 1998 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб.

Під час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 набули земельну ділянку площею 0,0464 га для обслуговування кафе-бару, 1,11,3 (роздрібна торгівля та комерційні послуги) кадастровий номер НОМЕР_1 та земельну ділянку площею 0,2752 га кадастровий номер НОМЕР_2 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Сторони під час шлюбу побудували бар «Іванна» по АДРЕСА_1, який не зданий до експлуатації.

Позивач не може дійти згоди з відповідачем про добровільний поділ спільної сумісної власності подружжя: земельних ділянок площею 0,0655га та площею 0,2752га та не може самостійно оформити право власності на будівельні матеріали, оскільки відповідач не згодний оформляти документи для здачі у експлуатацію об'єкта самочинного будівництва по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частина перша статті 69 СК України встановлює, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст. ст. 58, 59 ЦПК України) і це є її процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до ч. 1 с. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Як роз'яснено в п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинку з юридичної точки зору, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2710цс15.

Задовольняючи вимогу позивача про визнання за ОСОБА_3 право власності на будівельні матеріали, що використані під час будівництва будівель та споруд бару «Іванна», що в сукупності, на думку апелянта, складає більшу частину майна та порушує вимоги ст. 70 СК України, суд виходив з того, що відповідач не заперечував проти такого поділу майна, що не суперечить вимогам закону.

Судом також встановлено, що 14 квітня 2016 року ОСОБА_4 уклав договір позики грошових коштів у сумі 8800 доларів США та передав в якості забезпечення виконання зобов'язання за указаним договором земельну ділянку площею 0,2752 га кадастровий номер НОМЕР_2 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за договором іпотеки від 14 квітня 2016 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 квітня 2016 року задоволено заяву ОСОБА_5 та накладено заборону на відчуження вказаної земельної ділянки в с. Панка Сторожинецького району Чернівецької області, яка належить ОСОБА_4, в порядку забезпечення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про спонукання до виконання умов мирової угоди, визнаної ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 грудня 2012 року у цивільній справі №2-376/12 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики шляхом зобов'язання останнього повернути кошти в сумі 672 135 грн., що еквівалентно 25 000 доларів США.

Старшим державним виконавцем Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Душенко В.В. 25.07.2016р. відкрито виконавче провадження №ВП №51769463 з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.04.2016р. про спонукання ОСОБА_4 до виконання умов мирової угоди.

Заперечуючи проти задоволення позову, ОСОБА_5 посилався на порушення його прав як іпотекодержателя спірної земельної ділянки, позбавлення можливості задоволення вимог щодо реалізації заставного майна.

Крім того, задоволення позовних вимог зменшить вартість обсягу майна відповідача, за рахунок якого може бути погашено борг.

Зазначені доводи апелянта є безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

За змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Cудом першої інстанції обґрунтовано відхилено доводи ОСОБА_5 про порушення його прав, оскільки поділ майна подружжя не звужує та не скасовує обсяг його прав як іпотеко держателя, поділ майна подружжя шляхом визначення права власності на нього не вважається розпорядженням майном; право володіння та користування майном, яке перебуває в іпотеці, не заборонено.

Крім того, судом спірну земельну ділянку, яка є предметом іпотеки, залишено ОСОБА_4, тобто власник предмета іпотеки не змінився.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення (ч.1 ст. 3 ЦПК України).

За встановлених обставин, оскаржуване рішення суду не порушує прав ОСОБА_5 як іпотекодержателя спірного майна.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: