справа №619/2625/15-ц
провадження №2/619/343/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Остропілець Є.Р.

при секретарі Бурлаковій А.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторне (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_1 «Про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування », -

В С Т А Н О В И В:

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування.

В підтвердження своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що 12.11.2011 року з вини ОСОБА_1 , який керував автомобілем НОМЕР_1 була скоєна дорожньо транспортна пригода.

В результаті вище зазначеної дорожньо - транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2,який належить ОСОБА_3 на праві власності.

Вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується

постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 20.02.2012 року.

Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до

заключення експерта складає 44 392,52 грн.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне(транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту.

Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст.39 ч.2.1. Закону).

Відповідно до ст.41 п.41.1 п.п. «а» Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність.

Відповідно до ст.1.6. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

ОСОБА_1, на дату дорожньо - транспортної пригоди, не виконав вимогу Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів.

04.05.2012 року ОСОБА_3 скориставшись своїм правом передбаченим Законом України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подала відповідну заяву, як того вимагає ст.35 п.35.1 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем.

Відповідно до ст.11 ЦК України - цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Таким актом є Закон України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час дорожньо - транспортної пригоди.

Ст.29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством.

ОСОБА_1 відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив.

В звязку з настанням події, передбаченої ст.41 п.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування ОСОБА_3 в розмірі 33 464,92 грн. виходячи з наступного розрахунку: 44 392.52 грн. (розмір шкоди) -10 927,60 грн. (вартість автомобіля в пошкодженому стані).

Відповідно до ст.1191 ЦК України та ст.38 п.2 ч.І Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до ст.1191 ЦК України та ст.38 п.2 ч.І Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до відповідача.

Листами Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталося до відповідача з проханням добровільно компенсувати завдані збитки, але нажаль сума відшкодування сплачена не була.

Моторне (транспортне) страхове бюро України відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду і не мав договору обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до заперечення , що надійшло до суду від представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 від 05.12.2016 року вказано, що вимоги позивача є незаконними та не підлягають задоволенню з тих підстав ,що відповідно до матеріалів кримінального провадження за фактом вчинення кримінального правопорушення за ст. 286ч.1 КК України відповідача було визнано у якості потерпілого . Крім того , відповідно до проведеної авто технічної експертизи ОСОБА_2 визнано винним у вчинені ДТП від 12.11.2011 року.

Таким чином в діях ОСОБА_1 відсутній причинний зв'язок між ДТП та її наслідками .

Представник позивача в судове засідання не зявився, відповідно до поданої заяви просив суд розглядати справу його відсутність, наполягав на задоволені позову.

Представник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, відповідно до поданої заяви просив суд розглядати справу у його відступіть, без фіксації технічними засобами та винести рішення по справі, у задоволенні позовних вимог просив відмовити .

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про наступне.

Судом було встановлено, що 12.11.2011 року за участю водія ОСОБА_1 ,який керував автомобілем НОМЕР_3 та водія ОСОБА_2, який керував автомобілем НОМЕР_2 була скоєна дорожньо транспортна пригода.

В результаті вище зазначеної дорожньо - транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, який належить ОСОБА_3 на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу виданого ДАІ ГУ УМВС України від 21 травня 2003 року ХАА 412646.

Відповідно до постанови судді Дергачівського районного суду Харківської області від 20.02.2012 року справу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП було провадженням закрито , через закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд встановив , що в провадженні Дергачівського ВП ГУНП України знаходиться кримінальна справа внесена до ЄРДР за № 0000596 від 26.03.2013 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, що підтверджується довідкою про хід досудового розслідування № 0569 від 11.11.2016 року.

Відповідно до висновку авто технічної експертизи від 29.12.2014 року № 1120/14 вказано, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_2 повинен діяти відповідно до вимог п.п.10.1 , 12.6 Правил дорожнього руху.

В діях водія автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору , знаходились в причинному звязку з настанням цієї події.

Суд вважає, що вина відповідача відповідно до вимог ст.124 КУпАП не встановлена , оскільки постановою судді Дергачівського районного суду Харківської області від 20.02.2012 року справу було провадженням закрито , через закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.22 ч.1 та ч.2 п.1 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави суду вважати ,що для застосування також міри відповідальності необхідною є наявність чотирьох загальних умов відповідальності: протиправна поведінка , шкода , причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою та вина.

Аналізуючи висновок авто технічної експертизи від 29.12.2014 року , суд вважає ,що у діях відповідача відсутній причинний зв'язок між дрожньо- транспортною пригодою та шкодою .

В силу ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону встановлено правило, згідно якого при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завданім збитки.

Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до ст. 1166 ч. 2 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до постанови пленуму ВСУ « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 п. 2. розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно з ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України позивачем не надано суду доказів на підтвердження наявності вини в діях відповідача у справі, які призвели до пошкодження транспортного засобу.

Враховуючи викладене, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог в звязку з недоведеністю наявності винних дій з боку відповідача, які призвели до пошкодження застрахованого транспортного засобу та відсутністю причинного звязку між діями відповідача та наявною шкодою .

Будь-яких інших доказів на підтвердження доводів позовної заяви в частині завдання шкоди з вини представником позивача суду не надано.

Тому в позовних вимогах позивача необхідно відмовити .

Керуючись ст.ст. 10-11, 58-60, 88, 209-215 ЦПК України, ст.ст. 22, 993, 1166,1191 ЦК України, ст. 6 , ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 «Про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування» -відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Є. Р. Остропілець