Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2017

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Білик Н.В.

з участю секретаря Хижук Л.І.

за участю сторін: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Літинського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Осолинської сільської ради Літинського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом.

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до Осолинської сільської ради Літинського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. В позові зазначає, що 09.03.1994 р. помер ОСОБА_3, а 10.01.1999 р. померла ОСОБА_4. За життя вказані особи залишили заповіт, посвідчений 17.04.1990 р. секретарем виконкому Осолинської сільської ради Літинського району. Згідно даного заповіту покійні заповіли усе своє майно внукові, позивачеві у справі ОСОБА_2. Серед іншого спадкового майна, до складу спадщини входить право на земельну частку (пай) розміром 1,85 в умовних кадастрових гектарах, яка належала покійній ОСОБА_4, що підтверджується копією Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН №045416 виданого 05.04.2002 р. Однак, позивач не може реалізувати своє спадкове право на вказану земельну частку, оскільки Сертифікат на право на земельну частку (пай) було видано після смерті спадкодавця. Тому, він змушений звернутися до суду за захистом свого права та просить визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 1,85 га, в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Осолинської сільської ради Літинського району.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовільнити. Посилаючись на доводи викладені у позовній заяві.

Відповідач, представник Осолинської сільської ради Літинського району Вінницької області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між сторонами існують цивільні правовідносини, повязані із спадкуванням.

Із копій свідоцтв про смерть (а.с.4-5 ) встановлено, що ОСОБА_4 померла 10.01.1999 року, ОСОБА_3 помер 09.03.1994 року. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на відповідне спадкове майно, в тому числі, на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СВАТ «Перше Травня» с.Осолинка Літинського району, розміром 1,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належав спадкодавцю згідно сертифікату виданого на ім'я ОСОБА_4, серія РН №045416, виданий 05.04.2002 року, тобто виданий уже після смерті ОСОБА_4 (а.с. 11). Грошова оцінка земельної частки (пай) складає 39412 грн., що підтверджується витягом (а.с.12). Позивач є спадкоємцем за заповітом на дане майно, що підтверджується копією заповіту (а.с.6) із якого вбачається, що покійні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заповіли усе своє майно онукові, позивачеві по справі ОСОБА_2. Із копії рішення суду (а.с.7) вбачається, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті покійних ОСОБА_4 та ОСОБА_3, адже за ним визнано право власності на частину спадкового майна, а саме на житловий будинок.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно до роз'яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року , вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Враховуючи те, що покійна ОСОБА_4 за життя набула права на земельну частку (пай), тому наявні усі підстави для визнання за позивачем ОСОБА_2, який є спадкоємцем після смерті останньої права на земельну частку (пай).

Керуючись ст.. 1216-1218, 1261, 1296 ЦК України та ст.ст. 3,10,60, 212 -215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право на земельну частку (пай) площею 1,85 га в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Осолинської сільської ради Літинського району Вінницької області, після смерті ОСОБА_4, яка померла 10.01.1999 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Літинський районний суд Вінницької області протягом 10 днів з дня отримання його копії, шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: Білик Наталія Володимирівна