УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 25 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк», банк) звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у солідарному порядку заборгованість за кредитними договорами № СМ-SMED00/006/2008/1 та № СМ-SMED00/006/2008/2 від 06 лютого 2008 року у загальному розмірі 107 788,90 доларів США.

На обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що 06 лютого 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_4 було укладено кредитні договори: № СМ-SMED00/006/2008/1, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 101 386,00 доларів США строком до 06 лютого 2023 року зі сплатою плаваючої процентної ставки за користування кредитом у розмірі 5% річних + FIDR; та № СМ-SMED00/006/2008/2, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 114 614,00 доларів США строком до 06 лютого 2023 року зі сплатою плаваючої процентної ставки за користування кредитом у розмірі 5% річних + FIDR.

У цей же день на забезпечення виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитними договорами між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № СМ-SMED00/006/2008.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитними договорами, у зв'язку із чим станом на 28 січня 2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором № СМ-SMED00/006/2008/1 - у сумі 26804,12 доларів США, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) станом на 04 лютого 2015 року еквівалентно 448 432 грн 93 коп., а за кредитним договором № СМ-SMED00/006/2008/2 - у сумі 80 984,42 доларів США, що за курсом НБУ станом на 04 лютого 2015 року еквівалентно 1 354 869 грн 35 коп., банк просив задовольнити позов.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № СМ-SMED00/006/2008/1

від 06 лютого 2008 року в сумі 30947,87 доларів США, заборгованість за кредитним договором № СМ-SMED00/006/2008/2 від 06 лютого 2008 року в сумі 93461,22 доларів США, а всього 124 411,09 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08 вересня 2016 року еквівалентно 3 324 800 грн 04 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» пеню в сумі 885 грн 97 коп.

У задоволенні інших позовних вимог ПАТ «ОТП Банк» відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрати.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 25 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «ОТП Банк» відхилено, рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «ОТП Банк», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 та ухвалу апеляційної інстанції, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги до ОСОБА_5

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду першої інстанції оскаржувалося ПАТ «ОТП Банк» до апеляційного суду лише в частині вирішення позовних вимог до поручителя ОСОБА_5 та було предметом перегляду судом апеляційної інстанції тільки в цій частині, а також в цій частині оскаржується й до суду касаційної інстанції, а тому на предмет законності й обґрунтованості в іншій частині судом касаційної інстанції не перевіряється.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову до поручителя ОСОБА_5, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, виходили з того, що позивачем не надано доказів укладення договору поруки на забезпечення кредитних договорів № СМ-SMED00/006/2008/1 та № СМ-SMED00/006/2008/2 від 06 лютого 2008 року, які б підтверджували, що саме внаслідок винних дій працівника банку було допущено помилку в договорі поруки № SR-SMED00/006/2008 від 06 лютого 2008 року та замість кредитних договорів № СМ-SMED00/006/2008/1 та № СМ-SMED00/006/2008/2 від 06 лютого 2008 року, заборгованість за якими становить 101 386,00 доларів США та 114 614,00 доларів США відповідно, було вказано кредитний договір № СМ-SMED00/006/2008 від 06 лютого 2008 року, заборгованість за яким складає 216 000,00 доларів США, дійшовши обґрунтованого висновку, що доводи позивача про те, що при укладенні договору поруки сторони дійшли згоди щодо забезпечення саме кредитних договорів № СМ-SMED00/006/2008/1 та № СМ-SMED00/006/2008/2 від 06 лютого 2008 року є припущеннями.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваній частині та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваній частині, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_5 та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 25 жовтня 2016 року, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В. Попович