Справа № 465/5399/16 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/2486/17 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Цапові П.М.,

за участю ОСОБА_3 - представника позивача ОСОБА_4;

адвоката Дащинич О.Б. - представника відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, на рішення Франківського районного суду міста Львова від 09 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, який був встановлений рішенням Франківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2015 рокуу розмірі 1900 грн. щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, а саме - про стягнення аліментів в розмірі 300 грн. щомісячно (а.с. 58-60).

Дане рішення оскаржив представник позивача.

Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального права.

Вважає, що суд не дав належної оцінки тому, що з квітня 2016 року фінансове становище позивача ОСОБА_4 змінилося, так як він переніс інфаркт і його подальше лікування потребує значних затрат, він визнаний інвалідом 3 групи загального захворювання, а відтак працевлаштуватися на належно оплачувану роботу йому не дозволяє стан здоров'я. Також він здійснює догляд за його хворою мамою, яка потребує не тільки його присутності, але й ряду дорогих медикаментів.

Звертає увагу на те, що в провадженні суду з вересня 2015 року по даний час перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та стверджує, що за наведених обставин ОСОБА_4 не має юридичного права використовувати або розпоряджатися спірним майном без згоди ОСОБА_3, а відтак вважає необґрунтованим посилання суду в оскаржуваному рішенні на наявність у позивача нерухомого майна та автомобілів.

Зазначає, що його дохід від здійснення підприємницької діяльності за 2016 рік становив 0,00 грн. а на сьогоднішній день його статус, як суб'єкта підприємницької діяльності, припинено (а.с. 64-65).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника відповідачки, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений (зокрема) за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника аліментів або їх одержувача.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Системний аналіз вище наведених норм матеріального і процесуального права свідчить про те, що (виходячи з предмета даного спору, а саме - зменшення розміру аліментів) саме на позивача покладається обов'язок доказування фактів про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника аліментів (позивача по справі) або їх одержувача (відповідачки).

Як вбачається з мотивувальної частини рішення Франківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2015 року(яким було присуджено до стягнення з ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей у розмірі 1900 грн. щомісячно), при ухваленні цього рішення судом було враховано ту обставину, що ОСОБА_4, будучи зареєстрованим фізичною особою-підприємцем, жодного доходу від підприємницької діяльності не отримує. ОСОБА_4 дане рішення в апеляційному порядку не оскаржував і воно набрало законної сили (а.с. 4).

Як стверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_4 вище згадане рішення суду з часу набрання ним законної сили і ще до перенесення ним інфаркту та отримання інвалідності практично не виконував і станом на 01.10.2016 року його заборгованість по аліментах становила 24 900 грн. (а.с. 47).

В той же час, як також стверджується матеріалами справи, у позивача ОСОБА_4 у власності є чотирьохкімнатна квартира, два гаражі, дві земельні ділянки і два автомобіля (а.с. 39-43). За наведених обставин у позивача ОСОБА_4 є можливість (у відповідності до ст. 190 СК України) ініціювання укладення з відповідачкою ОСОБА_3 договору про припинення права на аліменти для їхніх дітей у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно, а тому суд вправі був мотивувати оскаржуване рішення наявністю у позивача нерухомого майна та автомобілів і доводи апеляційної скарги в цій частині до уваги прийматися не можуть.

Станом на час ухвалення судом оскаржуваного рішення статтею 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років було встановлено у розмірі 1 689 грн. (на одну дитину), що співмірно з розміром аліментів, який присуджений до стягнення з батька дітей ОСОБА_4 рішенням Франківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2015 року на двох дітей.

Відтак колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім вище наведеним обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, відхилити та залишити рішення Франківського районного суду міста Львова від 09 лютого 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: