Справа №333/4479/16-ц
Провадження № 2/333/164/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.01.2017 р. м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Носаченко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_2, ОСОБА_3, Шоста Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який під час судового розгляду уточнила, зазначивши, що 29.07.1987 року її батько ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу придбав жилий будинок, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Механічна, 5 та розташований на земельній ділянці, розміром 904 кв.м.
24.11.2008 року ОСОБА_5 помер. Після смерті останнього відкрилася спадщина, у тому числі, на зазначений жилий будинок. Спадкоємцями після смерті батька стали: позивач (донька спадкодавця), ОСОБА_3 (син спадкодавця) та ОСОБА_2 (мати позивача, дружина спадкодавця).
04.06.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок, що належав ОСОБА_5 Постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори від 04.06.2016 року позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька позивача у звязку з тим, що будинок «літ. А», прописаний у договорі купівлі-продажу, вже не існує, а згідно з матеріалами інвентаризації вказаний будинок знесений і на земельній ділянці самочинно побудований будинок «літ. Ж».
Водночас, записи у матеріалах інвентаризації не відповідають дійсності, так як спірний будинок ремонтувався батьком протягом 2003-2005 р.р. і під час ремонту були укріплені 3 стіни будинку та фундамент під ними, але інша частина будинку і господарських споруд не змінювалася. Таким чином, її батько самочинно не будував, а лише ремонтував придбаний будинок.
Вчинення запису з боку ОП «ЗМБТІ», яке проводило технічну інвентаризацію, було прийнято неправомірно і на цей час перешкоджає оформленню права власності на спадщину. Фактично своїми діями ОП «ЗМБТІ» припинило право власності померлого ОСОБА_4 на належний останньому будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Механічна,5 і відповідно, позбавило спадкоємців ОСОБА_4 права власності на зазначене майно.
У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд задовольнити останні. Позивачка ОСОБА_1 підтвердила обставини, зазначені у позові, вказавши, що дійсно придбаний у 1987 році будинок її батько не руйнував та не будував новий, а лише у 2003-2005 р.р. ремонтував його: укріпив три стіни та фундамент під ними. Записи під час інвентаризації будинку у 2009 році не відповідають дійсності, але на них своєчасно не звернули уваги.
Представник відповідача ОСОБА_6 у судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про місце, дату та час розгляду справи. До суду надала заяву про розгляд справи без її участі. У своїх письмових заперечення представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1, посилаючись на те, що ОСОБА_4 за своє життя не набув у законному порядку право власності на самочинно збудований будинок, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Механічна, 5. Таким чином, у його спадкоємців також відсутнє право власності на вказаний обєкт нерухомості. Посилання позивача на ст.392 ЦК України є недоцільним, так як вказана норма стосується права власника майна на предявлення позову, а в даному випадку позивач не є власником спірного майна.
Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила суд задовольнити позов.
Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі та задовольнити позов.
Представники третіх осіб Шостої Запорізької державної нотаріальної контори та товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» у судове засідання також не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про місце, дату та час розгляду справи. До суду надали заяву з проханням розглянути позовні вимоги ОСОБА_1 без їх участі, задоволення позовних вимог залишили на розгляд суду.
Суд, вислухавши позивача та її представника, спеціаліста ОП «ЗМБТІ», дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до договору купівлі-продажу від 29.07.1987 року ОСОБА_4 купив у ОСОБА_7 жилий будинок, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Механічна, 5, розташований на земельній ділянці, розміром 904 кв.м. На зазначеній земельній ділянці розташовано: один жилий будинок, зазначений літерою «А» та господарчі і побутові будівлі та спорудження: Б,В сараї, Г вбиральня, №1-3-5 паркани, №4 водопровід.
24.11.2008 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС №128522, видане Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області 25.10.2008 року.
13.12.2008 року до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_1 та ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4
03.03.2012 року до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_2 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого чоловіка ОСОБА_4, яку вона прийняла за законом. Постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори від 03.03.2012 року ОСОБА_2 було відмовлено у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 у звязку з ненаданням правовстановлюючого документу на спадщину житловий будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Механічна,5.
04.06.2016 року до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_1 та ОСОБА_3 із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого батька ОСОБА_4 Постановами державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори від 04.06.2016 року вказаним особам було відмовлено у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 у звязку з тим, що будинок «літ. А», прописаний у договорі купівлі-продажу, вже не існує, а згідно з матеріалами інвентаризації вказаний будинок знесений і на земельній ділянці самочинно побудований будинок «літ. Ж».
Згідно матеріалів інвентаризації, проведеної 01.06.2009 року та інвентарної справи на спірний будинок, які були надані спеціалістом ОП «ЗМБТІ» ОСОБА_8 в та досліджені судом у судовому засіданні вбачається, що жилий будинок під літерою «А» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Механічна,5 знесений і на земельній ділянці самочинно побудовано жилий будинок під літерою «Ж», право власності на який в ОП «ЗМБТІ» не зареєстровано. Крім того, самочинно збудовані також житлова прибудова під літерою «Ж 1», частина службової прибудови під літерою «ж», сарай під літерою «К», вбиральня під літерою «З». Житловий будинок «Ж», житлова прибудова «Ж 1» були побудовані у 2005 році, службова прибудова «ж» - у 1993 році, сарай «К» - у 1987 році та вбиральня «З» - у 1990 році.
Відповідно до записів інвентаризації поточні зміни на 26.07.2010 року відсутні.
За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Позивач у судовому засіданні стверджувала, що жилий будинок під літерою «Ж» це не самочинне збудоване житло, а будинок, який був відремонтований. Водночас, дані, зазначені в матеріалах інвентаризації від 01.06.2009 року, свідчать про те, що вказане нерухоме майно збудовано самочинно. Інших доказів, на підтвердження своїх доводів, ОСОБА_1 та її представник, не надали. Суд розяснював позивачу право заявити клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи, під час якої можливо було встановити чи самочинно збудовано спірне житло, чи воно лише ремонтувалося. Разом із цим, позивач відмовилася від проведення вказаної експертизи.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на обєкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на обєкт самочинного будівництва.
Таким чином, посилання позивача на норми ст. ст. 319, 321 та 392 ЦК України, на думку суду, є помилковими.
Відповідно до п. 6 постанови пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК та з урахуванням розяснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».
При здійсненні спадкодавцем самочинного будівництва (ч.1 ст.376 ЦК України) до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Право власності на обєкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на імя спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва.
Таким чином, враховуючи, що позивач та її представник не довели, що спірний жилий будинок не є самочинною побудовою, не надали суду актів введення житлового будинку під літерою «Ж» в експлуатацію, тому, на думку суду, до спадкоємців померлого ОСОБА_4 переходить право власності лише на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використанні у процесі цього будівницвта, а ніяким чином не право власності на самий самочинно збудований будинок.
Керуючись ст. ст. 319, 321, 376, 392, 1218 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,
У задоволенні позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання його копії.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя А.І. Боровікова