Справа № 357/646/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Цуранова А. Ю. ,

при секретарі - Солом'яна Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 року ОСОБА_1 поштою звернувся до суду із зазначеним позовом.

Вказував, що відповідач неодноразово зверталась з позовами до нього та його сестри про визнання недійсним договору дарування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який розглядався Таращанським районним судом Київської області, Рокитнянським районним судом Київської області та Апеляційним судом Київської області.

В зв'язку з безпідставними, необґрунтованими позовами відповідача, він був змушений приймати участь в неодноразових судових засіданнях, що в свою чергу відобразилось на погіршенні його психологічно-емоційного стану, завдало душевних хвилювань. Неодноразово в судових засіданнях відповідач вдавалася до принизливих висловлювань в його адресу, називаючи його «злодієм», «брехуном», тощо. Спричинені моральні страждання виливалися у безсонні ночі та «туманні дні», постійну дратівливість, душевний біль. Також, внаслідок зазначених дій відповідача він був емоційно пригнічений, що у свою чергу вплинуло на його взаємостосунки з рідними та близькими.

Посилаючись на те, що внаслідок протиправних дій відповідача йому були заподіяні психологічні (моральні) страждання, просив стягнути із відповідача на його користь 5 000 грн. відшкодування моральної шкоди та 1378 грн. судового збору.

Позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі.

Позивач пояснив суду, що в 2013 році відповідач подала позов до нього про відшкодування моральної шкоди, але в позові їй відмовлено, він зазнає моральної шкоди внаслідок наговорів, несе витрати коштів на явку в суд та виклик дільничого для відібрання пояснень, також з 2011 року відбуваються постійні суди з відповідачем щодо подарованого йому житла, крім того два роки він не бачив відповідача, тому не міг їй погрожувати.

Відповідач проти позову заперечувала повністю, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що батьки позвача позичили в неї гроші, з того часу і виник конфлікт між ними, позивача вона не принижувала, хоча він їй погрожував, бачила його один раз за останні два роки, а також в суді.

Заслухавши пояснення сторін, представника позивача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Сторони не заперечували, що між ними виник спір з приводу договору дарування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, який розглядався Таращанським районним судом Київської області.

Також, щодо зазначеного договору дарування на розгляді Рокитнянського районного суду Київської області та Апеляційного суду Київської області перебував інший спір, в якому позивач приймав участь в якості третьої особи.

Позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів із заявами про вчинення з боку відповідача по справі щодо нього злочину у вигляді шахрайства, копії яких містяться в матеріалах справи.

За результатами розгляду зазначених заяв органами Національної Поліції прийняті наступні рішення.

01.02.2017 року дільничний офіцер Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області лейтенант поліції Карпюк О.О. розглянувши матеріали перевірки по зврененню громадянина ОСОБА_1 направив їх до Таращанського ВП ГУНП в Київській області для прийняття рішення.

07.02.2017 року старший дільничний офіцер Таращанського ВП Миронівського відділу ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції Руденко О.П. провівши перевірку за заявою ОСОБА_1 від 26.01.2017 року рекомендував заявнику звернутися до суду в приватному порядку.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Пунктом дев'ять частини другої статті 16 ЦК України встановлено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки судом не встановлено, а позивачем не надано доказів про те, що йому була завдана моральна шкода та не доведено її розміру.

Разом з цим, посилання позивача на безпідставні позови позивача та його участь в зв'язку з ними в судових засіданнях, як підставу позову, суд оцінює критично, оскільки звернення до суду не являється протиправною дією, а участь в судових засіданнях - це право особи, а не його обов'язок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.Ю.Цуранов