АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Перепелюк І.Б., Лисака І.Н.

секретар Скакун К.В.

за участю представника апелянта ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, представника КП «Новодністровський житловик» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Новодністровського міського голови ОСОБА_4, Новодністровської міської ради Чернівецької області, КП «Новодністровський житловик» про визнання незаконним та скасування розпорядження Новодністровського міського голови 3250/0 від 25 листопада 2016 року, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою Новодністровської міської ради Чернівецької області на рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 19 січня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Новодністровського міського голови ОСОБА_4, Новодністровської міської ради Чернівецької області, КП «Новодністровський житловик» про визнання незаконним та скасування розпорядження Новодністровського міського голови 3250/0 від 25 листопада 2016 року, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що працювала на посаді начальника КП «Новодністровський житловик» з 21 квітня 2011 року до 12 грудня 2016 року і була звільнена у звязку з порушенням умов дії контракту.

25 листопада 2016 року Новодністровським міським головою було видано розпорядження № 258/0 про припинення дії контракту з позивачем та її

____________________________________________________________________

22ц/794/332/2017 р. Головуючий у І інстанції Луців О.В.

Категорія: 54 Суддя-доповідач ОСОБА_5

звільнення із займаної посади на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Вважає, що вказане розпорядження прийнято без дотримання вимог законодавства, оскільки її звільнення містить невірне формулювання щодо «припинення дії контракту» з посилання в розпорядженні на пункти контракту, які регулюють підстави звільнення. Окрім того, вважає невірним застосування відносно неї п. 96.4 ст. 96 ПК України як підставу для розірвання трудового контракту, оскільки податковий борг виник з незалежних від неї обставин.

Окрім того, розпорядження «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника КП «Новодністровський житловик» ОСОБА_2О.» від 16 листопада 2016 року № 245/о, на яке в преамбулі оскаржуваного розпорядження №258/о посилається міський голова, рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 06 грудня 2016 року визнано незаконним, а листи Сокирянського ОДПІ від 16 листопада 2016 року №5770/9/24-09-13, від 22 листопада 2016 року №400/9/24-09-17-00 «Про звернення щодо сприяння погашення заборгованості по КП «Новодністровський житловик» на ознайомлення позивачу не надавались.

Вказує, що є незрозумілим, в чому саме полягало порушення нею п.п. 1,2,3,4,5,11 п. 5.3 Контракту, про що не зазначено також в самому розпорядженні №258/о від 25 листопада 2016 року.

Вважає, що її було звільнено незаконно у звязку з відсутністю правових підстав для дострокового розірвання контракту, оскільки податковий борг, який ймовірно став єдиною підставою винесення оскаржуваного розпорядження, виник не з вини керівника підприємства, а внаслідок невиконання органом управління майном зобовязання щодо створення належним умов для матеріального забезпечення і організації праці (реч. 2 п. 1.1 розд. І Контракту від 21.04.2011 року).

Окрім іншого, при звільненні були порушенні її права як депутата міської ради, закріплені в ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», через відсутність письмового попередження за 15 днів відповідної місцевої ради про звільнення позивача.

Просила визнати незаконним та скасувати розпорядження Новодністровського міського голови від 25 листопада 2016 року №258/0 «Про припинення дії контракту з начальником КП «Новодністровський житловик» ОСОБА_2О.».

Заявами від 13 грудня 2016 року та 14 грудня 2016 року позивач збільшила позовні вимоги та просила поновити її на роботі на посаді начальника КП «Новодністровський житловик» та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 19 січня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Новодністровського міського голови № 258/0 від 25 листопада 2016 року «Про припинення контракту з начальником КП «Новодністровський житловик» ОСОБА_2О.».

Поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді начальника КП «Новодністровський житловик».

Стягнуто з КП «Новодністровський житловик» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 10 504 грн.

Стягнуто з Новодністровської міської ради Чернівецької області на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551 грн 20 коп.

Стягнуто з КП «Новодністровський житловик» в дохід держави судовий збір в розмірі 1102 грн 40 коп.

Рішення допущено до негайного виконання в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та поновлення на роботі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Новодністровська міська рада Чернівецької області подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, при ухваленні рішення судом порушені норми матеріального і процесуального права.

Свої доводи мотивує тим, що судом неправильно застосовано норму матеріального права, а саме: неправомірно застосовано пункт 96.5 статті 96 Податкового кодексу України, який не поширюється на правовідносини, що виникають в результаті реалізації приписів пункту 96.4 статті 96 Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом 5 пункту 5.3 контракту керівник може бути звільнений з посади у разі невиконання підприємством зобовязань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів а обовязкових платежів. Вважає, що приписи абзацу другого пункту 96.5 ст. 96 Податкового кодексу України не є підставою для звільнення позивача від відповідальності, передбаченої контрактом, за невиконання його умов.

Крім того, не відповідають обставинам справи та вимогам закону висновки суду першої інстанції про те, що відповідач належним чином не виконував зобовязання з надання КП «Новодністровський житловик» субсидій та дотацій, передбачених Законом України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки у зазначеному законі відсутні зазначені терміни, й, відповідно, закон не може покладати будь-які зобовязання щодо надання субвенцій та дотацій.

Покази окремих свідків та лиси позивача до міського голови з вимогами сплатити субвенції та дотації не є належними та допустимими доказами, які підверджують наявність певних грошових зобовязань міської ради перед КП «Новодністровський житловик», як і вимоги позивача щодо підвищення тарифів на житлово-комунальні послуги, відсутні докази, що орган місцевого самоврядування встановив тариф на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку комунальним підприємством.

Посилання суду як на підставу виникнення у зазначеного підприємства заборгованості зі сплати податків затримку перерахування коштів Управлінням праці та соціального захисту населення комунальному підприємству вважає необґрунтованим, оскільки вказані кошти перераховувались управлінням регулярно щомісячно, що підтверджується відповідними актами звірки, проте судом було досліджено тільки акти звірки на початок 2016 року і листопад 2016 року.

Вказані в судовому рішенні фінансові претензії позивача до відповідачів не підтвердженими судовими рішеннями чи іншими належними та допустимими доказами, крім того, сума цих претензій та заборгованості зі сплати податків підприємства значно менша надходжень з бюджету до статутного фонду підприємства.

Вказує, що до застосування дисциплінарного стягнення у позивача були відібрані письмові пояснення щодо порушення.

Вважає, що позивач винна у виникненні у підприємства заборгованості зі сплати податків, оскільки є його керівником, не забезпечила прибуткову діяльність підприємства згідно з вимогами контракту.

В своїй апеляційній скарзі Новодністровська міська рада Чернівецької області просить скасувати рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 19 січня 2017 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та КП «Новодністровський житловик» просять апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що в діях позивача відсутня вина у порушенні умов контракту щодо виникнення та погашення податкової заборгованості, а висновки міської ради про неналежне виконання трудових обовязків позивачем не доведено належними доказами.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 21 квітня 2011 року між Новодністровською міською радою Чернівецької області в особі міського голови ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було укладено контракт (а.с. 9-10), згідно з яким позивача призначено на посаду начальника комунального підприємства «Новодністровський житловик». Додатковою угодою від 28.08.2014 року внесено зміни до контракту, якими продовжено його дію з 24.11.2011 року до 02.09.2017 року (а.с. 11).

За умовами контракту Керівник зобовязується безпосередньо і через адміністрацію установи здійснювати поточне управління підприємством, забезпечувати його прибуткову діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством державного майна. Орган управління майном зобовязується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці Керівника (п. 1.1 контракту).

Пунктом 1.2 контракту передбачено, що на підставі контракту виникають трудові відносини між керівником підприємства та органом управління майном цього підприємства, який згідно п. 1 Статуту КП «Новодністровський житловик», затвердженого рішенням Новодністровської міської ради №12 від 18.02.2016 року, є Новодністровська міська рада Чернівецької області (а.с. 14-21).

З 26.09.2016 року по 14.10.2016 року працівниками Сокирянського ОДПІ ОСОБА_7 та ОСОБА_8 була проведена документальна планова виїзна перевірка КП «Новодністровський житловик», за результатами якої складено акт від 24.10.2016 року №528/1300/33971001 (а.с. 133-143), відповідно до якого перевіркою з питань своєчасної сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року виявлено несвоєчасну сплату (перерахування) до бюджету даного податку у строки, встановлені законом для місячного податкового періоду та встановлені порушення п. 168.1 ст. 168, п.п. 176.2.а п. 176.2 ст. 176 ПК України. За перевірочний період встановлена заборгованість по ПДФО в загальній сумі 438417,40 грн., в тому числі залишок заборгованості за лютий 2015 року 27377,39 грн., за період з березня по листопад 2015 року включно - 365079,47 грн. та поточна заборгованість за грудень 2015 року 45960,54 грн.

Будь-яких інших порушень податкового та бюджетного законодавства перевіркою встановлено не було.

22 листопада 2016 року позивач надала заступнику міського голови ОСОБА_9 пояснювальну записку (а.с. 40) про причини виникнення заборгованості з податку з доходів фізичних осіб в сумі 392456,86 грн., а саме, внаслідок заборгованості споживачів за надані послуги, заборгованості управління праці та соціального захисту населення за субсидії та пільги, наявності у підприємства попередніх заборгованостей зі сплати податків, несвоєчасне прийняття економічно обґрунтованих тарифів і як наслідок нестачі коштів у КП «Новодністровський житловик» та відсутності реакції зі сторони міського голови на численні звернення позивача.

25 листопада 2016 року Новодністровський міський голова ОСОБА_4 виніс Розпорядження №258/о «Про припинення дії контракту з ОСОБА_2 начальником КП «Новодністровський житловитк»» (а.с. 27), відповідно до якого ОСОБА_2 звільнено із займаної посади начальника КП «Новодністровський житловик» у звязку з порушенням умов дії контракту (п. 8 ст. 36 КЗпПУ) та припинено дію контракту.

Із преамбули оскаржуваного розпорядження вбачається, що причиною звільнення було допущення виникнення у підприємства податкового боргу.

Судом також встановлено, що станом на 01.01.2016 року заборгованість Новодністровського управління та праці та соціального захисту населення перед КП «Новодністровський житловик» з повернення пільг та субсидій становила 235371,42 грн., а станом на 01.11.2016 року 215860,98 грн., які виникли внаслідок несвоєчасного та неповного погашення Управлінням ПСЗН таких пільг в 2015 та 2016 роках, що підтверджується актами звірки між КП «Новодністровський житловик» та УПСЗН (а.с. 45, 48).

Крім того, як вбачається із листів начальника підприємства ОСОБА_2, адресованих міському голові ОСОБА_4, від 12.01.2016 року №6 (а.с. 34), 23.06.2016 року №338 (а.с. 35), 20.07.2016 року №366 (а.с. 36), 08.11.2016 року №535 (а.с. 37) та пояснення позивача від 22.11.2016 року №559 (а.с. 40), міський голова та Новодністровська міська рада знали про наявність такої заборгованості із повернення пільг перед КП «Новодністровський житловик», однак дана заборгованість була погашена із значним запізненням.

При цьому у вищеперелічених листах та зверненнях від 18.06.2012 року №225, від 02.07.2015 року №400, від 12.08.2013 року №939 (а.с.115-117) позивач систематично просила керівництво міської ради виділити дотацію із бюджету або відкорегувати тариф до економічно обґрунтованого, проте відповіді на більшість із них, так і не отримала, що визнається самим представником відповідача.

Стаття 21 КЗпП України передбачає, що контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору можуть встановлюватись угодою сторін.

Відповідно до п.п. 10, 21-22 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, у контракті передбачаються обсяги пропонованої роботи та вимоги до якості і строків її виконання, строк дії контракту, права, обов'язки та взаємна відповідальність сторін, умови оплати й організації праці, підстави припинення та розірвання контракту, соціально-побутові та інші умови, необхідні для виконання взятих на себе сторонами зобов'язань, з урахуванням специфіки роботи, професійних особливостей та фінансових можливостей підприємства, установи, організації чи роботодавця. У разі розірвання контракту з ініціативи роботодавця з підстав, установлених у контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення проводиться за пунктом 8 статті 36 Кодексу законів про працю України, з урахуванням гарантій, встановлених чинним законодавством і контрактом. У разі невиконання або неналежного виконання сторонами зобов'язань, передбачених у контракті, його може бути достроково розірвано з попередженням відповідної сторони за два тижні.

В процесі розгляду справи суд першої інстанції прийшов до висновку, що Новодністровська міська рада та міський голова, що очолює виконком міської ради, через постійне зволікання із відшкодуванням різниці в тарифах і їх корегуванням, виділенням дотацій, Управління праці та соціального захисту населення через зволікання із відшкодуванням субсидій, належним чином не виконували зобовязання з надання КП «Новодністровський житловик» субсидій та дотацій, передбачених Законом України «Про житлово-комунальні послуги», на підставі п. 96.5 ст. 96 ПК України положення п. 96.4 ст. 96 ПК України до позивача не можуть бути застосовані.

При цьому, суд прийшов до висновку, що в порушення вимог ч. 3 ст.. 149 КЗпП України при винесені оскаржуваного Розпорядження не було в повній мірі враховано обставин, за яких виникла заборгованість підприємства, і попередню роботу позивача, зокрема, те, що станом на початок 2011 року підприємство вже мало заборгованість зі сплати ПДФО у сумі 156033,99 грн. та нараховану пеню у сумі 23761,68 грн., яка була погашена позивачем; відрахування на ПДФО здійснювалось щомісяця, однак спрямовувалось на погашення минулих заборгованостей і не йшло на погашення поточної; на рахунках підприємства були відсутні обігові кошти станом на кінець 2015 року; керівництвом підприємства здійснювалась оптимізація витрат на сплату податку шляхом скорочення штату працівників, переведення їх на чотирьохгодинний робочий день, відтермінування підняття мінімальної зарплати, непроведення заохочувальних виплат, що підтверджуються письмовими документами - актом перевірки від 30.03.2011 року №146/23-013/33971001 (а.с.42-44), листами від 02.09.2015 року №512, від 09.11.2015 року №614, від 30.11.2015 року №635 (а.с. 28-29, 31), виписками з банку (а.с. 46-47), наказами від 30.04.2015 року №61, від 04.05.2016 року №71/1 (а.с. 74-75).

Зазначені обставини виключають наявність вини в діях позивача щодо невчасної сплати ПДФО, а отже - і можливість притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності за порушень умов контракту.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову про скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування п. 96.5 статті 96 Податкового кодексу України, який не поширюється на правовідносини, що виникають в результаті реалізації приписів пункту 96.4 статті 96 Податкового кодексу України та не є підставою для звільнення позивача від відповідальності за невиконання умов контракту, не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав.

Відповідно до п. 96.4 ст. 96 Податкового кодексу України виникнення у державного або комунального підприємства податкового боргу є підставою для розірвання трудового договору (контракту) з керівником такого підприємства.

Пунктом 96.5 ст. 96 Податкового кодексу України передбачено, що трудові договори (контракти), що укладаються з керівником державного або комунального підприємства, повинні містити положення про зазначену відповідальність, що є їх істотною умовою. Однак норми цього пункту не поширюються на випадки виникнення податкового боргу внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) або невиконання або неналежного виконання державними органами зобов'язань щодо оплати товарів (робіт, послуг), придбаних у такого платника податків за рахунок бюджетних коштів, з надання платнику податків субсидій або дотацій, передбачених законодавством або з повернення платнику податків надміру внесених податків та зборів чи їх бюджетного відшкодування згідно з цим Кодексом та податковим законодавством України.

Системний аналіз зазначених пунктів статті 96 Податкового кодексу України дає підстави вважати, що останні регламентують підстави для розірвання трудового договору (контракту) з керівником комунального підприємства у їх взаємозвязку.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що згідно закону відповідач не зобовязаний був надавати будь-які субвенції та дотації КП «Новодністровський житловик», а ОСОБА_2 не доведено наявність певних грошових зобовязань міської ради, відсутні докази. ОСОБА_2 орган місцевого самоврядування встановив тарифи на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку.

Відповідно до ч. 4 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі встановлення органом місцевого самоврядування тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, орган, який їх затвердив, зобов'язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам різницю між встановленим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг.

За змістом ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Зазначені обставини підтверджуються показами свідків, допитаних у суді першої інстанції, лисами позивача до міської ради з вимогами сплатити різницю витратами на виробництво послуг.

Позивач двічі на рік як керівник підприємства звітувала перед виконавчим комітетом міської ради про фінансове становище підприємства а результати його роботи, проте жодних претензій до неї предявлено не було.

Зазначене апелянтом не спростовано належними та допустимими доказами, вина позивача у виникненні фінансової заборгованості у КП «Новодністровський житловик» судом не всановлена.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жоден доказ, в тому числі висновок експертизи, не має для суду наперед встановленого значення.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Новодністровської міської ради Чернівецької області відхилити.

Рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 19 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: