Справа № 219/1101/17
Провадження № 2/219/1409/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Фроловій Н.М., при секретарі Шкурат К.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Бахмут Донецької області до ОСОБА_4 про стягнення капіталізованих платежів ,-

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду з позовом, позивач ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Бахмут Донецької області просить: стягнути з ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_1) на свою користь суму капіталізованих страхових виплат з відшкодування шкоди працівнику ОСОБА_5 у звязку з виробничою травмою, у розмірі 112 656,00 грн. (сто дванадцять тисяч шістсот п'ятдесят шість гривень 00 копійок).

Позовна заява мотивована тим, що з 10.02.1997 року до 08.02.2017 року ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_1) був суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою, який з 28.04.2001 року був зареєстрований у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Бахмут Донецької області, як платник страхових внесків. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 08.02.2017 року зареєстровано припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_1), за його рішенням. Дата публікації повідомлення у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації 12.02.2017 року. Відомості щодо ліквідаційної комісії та термін, до якого повинні подати свої вимоги кредитори, відсутні. Протягом здійснення підприємницької діяльності відповідач використовував найману працю фізичних осіб. Згідно трудового договору № 20 від 07.09.2005 року, зареєстрованого в Артемівському міському центрі зайнятості 07.09.2005 року під № 6295, ФОП ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з громадянином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який працював у відповідача обивщиком м'яких меблів. 26.05.2006 року з працівником відповідача ОСОБА_5 трапився нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (акт про нещасний випадок № 1 форми Н -1 від 09.06.2006 року). За висновком МСЕК від 14.08.2006 року, потерпілому первинно встановлена стійка втрата професійної працездатності 25%. ОСОБА_3 Фонду у місті Бахмут були призначені потерпілому страхові виплати з відшкодування шкоди у звязку з виробничою травмою. При повторному огляді МСЕК від 03.09.2007 року потерпілому було встановлено 25 % втрати професійної працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом безстроково. Спеціалістами відділення Фонду у місті Бахмут був зроблений розрахунок капіталізації платежів - страхових виплат, які Фонду необхідно буде сплачувати потерпілому ОСОБА_5 протягом його життя (додаток № 10).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивача посилається на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців за заявницьким принципом» від 13 травня 2014 року №1258-VII, Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності від 23.09.1999 року № 1105-ХІУ (в редакції до 01.01.2015 року), зокрема ч.7 ст.36, абз.5 ч.1 ст. 11, Порядок капіталізації платежів для задоволення вимог,що виникли із зобов'язань суб'єкта підприємницької діяльності - банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю, затверджений Постановою Кабінету Міністрів від 6 травня 2000 р. N 765 "Про реалізацію статей 45 і 92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (із внесеними змінами), зокрема ч.2 п.1, п.3, ст.51, ч.2 ст.1205 ЦК України.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовну заяву підтримала на підставі викладених у ній обставин. Просила суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Як вбачається з його письмових заперечень, він вважає, що позивач передчасно звернувся до суду з вказаним позовом, оскільки відповідно до пункту 1 частини 1 статті 112 Цивільного кодексу України у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у першу чергу щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, та кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом. Жодних претензій чи вимог на адресу відповідача від ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Бахмут Донецької області, щодо сплати капіталізованих страхових виплат не надходило. Позивач посилається на положення ст. 11 Закону №1105-ХІV та зазначає, що джерелом формування коштів Фонду є капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, проте є ще і інші джерела формування коштів фонду. Статтею 15 вказаного Закону передбачені права та обовязки роботодавця, як страхувальника. Відповідно до п.9 ч. 2 ст. 15 Закону №1105-ХІV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», роботодавець зобовязаний повернути Фонду суму виплаченого матеріального забезпечення та вартість наданих соціальних послуг потерпілому на виробництві у разі невиконання своїх зобовязань щодо сплати страхових внесків. Як вбачається із вказаної норми, Законом не передбачено обовязку виплати капіталізованих страхових виплат, а лише передбачений обовязок повернути Фонду суму виплаченого матеріального забезпечення та вартість наданих соціальних послуг потерпілому на виробництві у разі невиконання своїх зобовязань щодо сплати страхових внесків. Таким чином, з огляду на вищевикладене, Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» чітко визначено, що саме Фонд соціального страхування України в особі його територіальних підрозділів виплачує страхові виплати особам, що постраждали на виробництві за рахунок коштів, які надходять від роботодавців у вигляді страхових внесків. Обовязку роботодавця повертати кошти Фонду, які останній виплачує постраждалій особі після ліквідації роботодавця, вищезазначеним Законом не передбачено. При цьому, навіть самим позивачем у позовній заяві не було наведено норму, яка б передбачала такий обовязок.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у письмових запереченнях відповідача.

Суд, заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку.

На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі.

Судом установлено, що згідно копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії В01 №495063, ОСОБА_4, з 10 лютого 1997 року був зареєстрований Артемівською районною державною адміністрацією Донецької області, як суб'єкт підприємницької діяльності- фізична особа (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) ( а.с. 4).

07 вересня 2005 року між суб'єктом підприємницької діяльності- фізичною особою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено трудовий договір №20 на невизначений строк, який було зареєстровано в Артемівському міському центрі зайнятості 07.09.2005 року під №6295. ( а.с.8).

26 травня 2006 року з найманим працівником ФОП ОСОБА_4 ОСОБА_5 стався нещасний випадок на виробництві, про що свідчить складений акт форми Н-5, відповідно до якого нещасний випадок, який стався з майстром ФОП ОСОБА_4 ОСОБА_5 визнаний повязаний із виробництвом, взято на облік ФОП ОСОБА_4К, за матеріалами розслідування складено акт форми Н-1 (а.с.9-10).

09 червня 2006 року було складено акт форми Н-1, який було затверджено ФОП ОСОБА_4 Згідно даного акту 26 травня 2006 року об 15 годині 30 хвилин під час виконання ОСОБА_5 трудових обов'язків стався нещасний випадок. Встановлено діагноз: відкриті оскольчаті переломи другого, третього пальців правої кісті на рівні середніх фаланг з дефектом мяких тканин. Закритий перелом середньої фаланги четвертого пальця правої кісті з задовільним станом обломків. Рвана рана четвертого пальця з розмноженням мяких тканин (а.с.11-13).

Як вбачається з копії виписки з акту огляду МСЕК ОСОБА_5, 14.08.2006 року було вперше встановлено 25% втрати професійної працездатності у звязку із травмою на виробництві, із наступною датою огляду 14.08.2007 року (а.с.14).

Постановою ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду в Артемівському районі Донецької області №654 від 01 вересня 2006 року про призначення страхової виплати потерпілому на виробництві, ОСОБА_5 були призначені страхові виплати по відшкодуванню шкоди у зв'язку з виробничою травмою (а.с.15-17).

Згідно копії виписки з акту огляду МСЕК ОСОБА_5, при повторному огляді 03.09.2007 року було безстроково встановлено 25% втрати професійної працездатності з 16.08.2007 року, у звязку із травмою на виробництві (а.с.18)..

Постановою ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Бахмут Донецької області №0503/6053/6053/9 від 18.01.2017 року про встановлення нового розміру щомісячної страхової виплати, встановлено з 01 січня 2017 року потерпілому ОСОБА_5 новий розмір щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 400 гривень. Виплати проводити з 01 січня 2017 року безстроково (а.с.19).

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 08.02.2017 року зареєстровано припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_1), за його рішенням. Дата публікації повідомлення у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації 12.02.2017 року. Відомості щодо ліквідаційної комісії та термін, до якого повинні подати свої вимоги кредитори, відсутні (а.с.5-7).

07 липня 2014 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців за заявницьким принципом» від 13 травня 2014 року №1258-VII, яким були скасовані положення статті 50-1 Цивільного кодексу України, з дня набрання чинності цим Законом запроваджується заявницький принцип державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб- підприємців, який не передбачає обов'язок фізичної особи-підприємця письмово повідомляти кредиторів про прийняте рішення щодо припинення її підприємницької діяльності, встановлювати порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог, а також обов'язок щодо розгляду вимог кредиторів.

Положеннями ч. 3 ст. 46 Закону України № 1258-VII передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

У правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 04.12.2013 року по справі № 6-125цс13 зазначено про те, що відповідно до ст.ст. 41, 52, 598-609 ЦК України, 47-49 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької дільяності-фізичної особи її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

З 01.04.2001 року відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності від 23.09.1999 року № 1105-ХІУ (в редакції до 01.01.2015 року) на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України покладений обовязок по відшкодуванню шкоди, заподіяної працівникам внаслідок ушкодження їх здоровя на виробництві. Згідно з ч.7 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105-ХІУ (в редакції з 01.01.2015 року) Фонд соціального страхування України продовжує виплачувати щомісячну страхову виплату втраченого заробітку залежно від ступеня втрати професійної працездатності, та інші виплати та соціальні послуги.

Згідно з абз.5 ч.1 ст. 11 Закону України від 23.09.1999 року № 1105-ХІУ (в редакції з 01.01.2015 року) джерелами формування коштів Фонду соціального страхування України є капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 765 "Про реалізацію статей 45 і 92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (із внесеними змінами) затверджений порядок капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобовязань субєкта підприємницької діяльності - банкрута відшкодувати шкоду, заподіяну життю і здоров'ю громадян, у тому числі застрахованих у Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до ч.2 п.1 наведеного Порядку капіталізація платежів здійснюється щодо кожної особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів. Під час розрахунку сум цих платежів повинні враховуватися заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати по догляду за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів та види соціальної допомоги та інше.

Капіталізація платежів розраховується на період, що визначається як різниця між середньою тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та їх віком на момент здійснення капіталізації (п.3 Порядку).

Положеннями ст. 51 Цивільного Кодексу передбачено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Частиною 2 ст. 1205 Цивільного Кодексу України передбачено, що у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, аналіз наведених норм законодавства дає підстави вважати, що капіталізація платежів поширюється на всі випадки ліквідації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і здійснюється на підставі Порядку. Чинне законодавство не звільняє платоспроможні підприємства та фізичних осіб-підприємців у разі їх ліквідації від фінансування Фонду соціального страхування від нещасних випадків шляхом внесення капіталізованих платежів у разі ліквідації, в будь-якому випадку, повинна бути проведена капіталізація платежів для продовження страхових виплат та соціальних послуг особі, яка потерпіла на підприємстві, протягом її життя. При цьому вимоги ст.46 Закону №1105 та положення Порядку щодо капіталізації платежів поширюються на всі випадки ліквідації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, а не лише у випадку ліквідації підприємства- банкрута.

Позивачем зроблений розрахунок потреби в капіталізації коштів фізична особа-підприємець ОСОБА_4 для розрахунку з потерпілими на виробництві станом на 28.02.2017 р. на загальну суму 112656, 00 грн., виходячи з розміру щомісячної виплати 400 грн. та середньої очікуваної тривалості життя 23,47 років, наданої Державною службою статистики (12 міс.*23,47 років=281,64 міс.*400грн.=112656 грн.) (а.с.20-24). Вказаний розрахунок суд вважає вірним.

Враховуючи викладене, суд вважає позов позовні вимоги обґрунтованими та підставними, тож позов підлягає задоволенню.

Одночасно суд не приймає до уваги заперечення проти позову відповідача та його представника, оскільки вони спростовуються наданими позивачем доказами та суперечать вищевказаним нормам законодавства.

Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1600 грн., від сплати якого позивача звільнено при подачі такого позову до суду.

Керуючись ст.ст. 88 209, 212-215 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Бахмут Донецької області () капіталізовані платежі в сумі 112656 (сто дванадцять тисяч шістсот пятдесят шість) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М.Фролова