АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Кушнір С.І.
№ 22-ц/796/735/2017 Доповідач - Борисова О.В.
справа № 760/6212/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Панченка М.М.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що 07.10.2014 року між ОСОБА_3 та ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» було укладено договір добровільного комплексного автострахування № 06/6751759/1052/14, предметом якого є майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1. Також, між ОСОБА_3 та ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» було укладено додатковий договір № 1 від 26.02.2015 року, яким було змінено редакцію деяких розділів основного договору з урахуванням підвищення дійсної вартості застрахованого ТЗ.

Вказує, що 30.03.2015 року в м. Києві поблизу будинку на вул. Саратівській, 49 трапився страховий випадок, а саме сталося займання застрахованого ТЗ, у зв'язку з чим автомобіль було знищено про що складено Акт про пожежу від 30.03.2015 року.

Зазначає, що відповідно до умов договору страхування, вона, як вигодонабувач та власник застрахованого ТЗ, надала страховику повідомлення про настання страхового випадку, заяву на виплату та усі інші необхідні документи для реалізації свого права на отримання страхового відшкодування.

Проте, листом від 02.06.2015 року страхова компанія повідомила вигодонабувача про відмову у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи свою відмову тим, що страхувальник прострочив сплату чергового страхового платежу в розмірі 5542,83 грн., а також вигодонабувач нібито відмовилася від свого права вимоги до невстановленої особи, яка є винною у заподіянні шкоди. Крім того, страховик вказує на те, що у зв'язку із несвоєчасною сплатою чергового страхового платежу договір страхування нібито припинив свою дію.

Таке рішення страхової компанії позивач вважає незаконним та безпідставним, так як не відповідає умовам договору та вимогам законодавства України в сфері страхування.

Посилається на те, що відповідно до договору страхування з урахуванням змін внесених додатковим договором №1, а саме розділу 9 в новій редакції, страхова сума становить 850000 грн., згідно розділу 12 договору страхування, франшиза становить 0% від страхової суми по всім випадкам, окрім випадку невиконання страхувальником окремих умов договору.

Таким чином, враховуючи, що застрахований транспортний засіб згорів внаслідок пожежі та у зв'язку із протиправними діями третіх осіб, позивач просить стягнути з відповідача на її користь суму страхового відшкодування в розмірі 553335 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20.10.2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнути з відповідача на корись позивача страхове відшкодування в розмірі 553335 грн.

Посилається на те, що сторони домовились, що страхувальник за договором страхування від 07.10.2014 року зобов'язаний був відповідно до п.23, з урахуванням додаткового договору №1, сплатити страховику страховий платіж в загальному розмірі 22171,31 грн., який підлягав сплаті 4-ма частинами. Як вбачається із копій квитанції, а також з бухгалтерської довідки №22-19/8657 від 13.07.2016 року, яка надана страховою компанією, загальна сума страхових платежів по договору страхування була сплачена страхувальником в розмірі 45013,72 грн.

Таким чином, страхувальником було повністю виконано умови договору страхування щодо дотримання строків сплати страхового платежу, зазначеного в розділі 23 даного договору з урахуванням внесених до нього змін 26.02.2015 року, а навіть переплачено страховий платіж на суму 22842,41 грн.

Зазначає, що в п.11 додаткового договору №1 сторони дійшли згоди про зменшення страхового платежу і відступати від умов договору з боку сторін є незаконним. Суд першої інстанції безпідставно відступив від умов договору страхування зі змінами, тим самим втрутившись у договірні відносини між сторонами та неправильно застосувавши умови договору щодо досягнутої між сторонами згоди про загальний розмір страхового платежу за таким договором.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання позивач та її представник не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справу так як сторона позивача не має можливості бути присутньою на судовому засіданні, у зв'язку із завантаженістю в цей день та сімейними обставинами.

Колегія суддів відхиляє вказане клопотання, оскільки позивач та її представник про призначене судове засідання на 19.01.2017 року були повідомлені завчасно, відповідно 19.12.2016 року та 16.12.2016 року, будь-яких доказів, які підтвержували неможливість їх явки або про поважність їх неявки в судове засідання не надали та вважає можливим розглядати справу у їх відсутності, оскільки неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки на день настання страхової події договір страхування припинив свою дію у зв'язку з несплатою відповідачем чергової частини страхового платежу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Предметом договору страхування за ст.980 ЦК України можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ст.981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.

Статтею 982 ЦК України визначено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Згідно з ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Положеннями ст.990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з ч.1 ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування і на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Отже обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 07.10.2014 року між ОСОБА_3, як страхувальником, та ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», як страховиком, було укладено договір добровільного комплексного автострахування № 06/6751759/1052/14, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1, що належить позивачу, яка є вигодонабувачем за договором страхування.

Відповідно до п.10 договору страхування, загальна страхова сума становить 450000 грн.

В розділі 23 договору сторонами був передбачений наступний порядок та строк оплати страхового платежу:

загальний страховий платіж за договором - 33970,50 грн. за таким графіком: перша частина у розмірі 8492,63 грн. по 14.10.2014 року (п.23.2.1 договору); друга частина у розмірі 8492,63 грн. по 14.11.2014 року (п.23.2.2 договору); третя частина у розмірі 8492,63 грн. по 14.12.2014 року (п.23.2.3 договору); четверта частина у розмірі 8492,63 грн. по 14.01.2015 року (п.23.2.4 договору).

Також встановлено, що 26.02.2015 року у зв'язку із збільшенням дійсної вартості застрахованого ТЗ та відповідно збільшенням розміру страхового платежу за договором між ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» був укладений додатковий договір № 1 до договору добровільного комплексного автострахування № 06/6751759/1052/14.

Відповідно до додаткового договору, сторони домовилися викласти розділ 9, 10 договору у наступній редакції:

Страхова сума за договором становить 850000 грн.

У зв'язку зі збільшенням страхової суми за договором розрахунок доплати страхового платежу за договором здійснюється страховиком за наступною формулою:… СПП = 00)*7,549%/365*268 = 22171,31 грн.

Крім того, відповідно до додаткового договору, сторони домовилися викласти розділ 23 договору у наступній редакції: страховий платіж 22171,31 грн. сплачується за графіком: перша частина у розмірі 5542,83 грн. по 26.02.2015 року; друга частина у розмірі 5542,83 грн. по 26.03.2015 року; третя частина у розмірі 5542,83 грн. по 26.04.2015 року; четверта частина у розмірі 5542,82 грн. по 26.05.2015 року.

Відповідно до п.36.1. договору добровільного комплексного автострахування, страховим випадком за цим договором є подія, що виникла внаслідок настання страхових ризиків, в результаті якої завдані прямі збитки майновим інтересам страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням або розпорядженням застрахованими ТЗ та (або) застрахованим ДО, і у зв'язку з якою виникає зобов'язання страховика здійснити виплату страхового відшкодування.

Згідно з п.36.5 договору страхування страховими ризиками за варіантом А (повне КАСКО) є: ДТП, стихійні лиха, пожежа, протиправні дії третіх осіб (ПДТО), викрадення.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.03.2015 року застрахований ТЗ - автомобіль НОМЕР_1., було пошкоджено внаслідок пожежі.

Згідно акту про пожежу від 30.03.2015 року, пожежа виникла 30.03.2015 року, приблизно о 01 год. 20 хв., поблизу будинку на вул. Саратівській, 49.

Довідкою Шевченківського РУ ГУ ДСНС України у м. Києві від 31.03.2015 року № 18/23/643 підтверджується факт пожежі застрахованого ТЗ та вказано, що ймовірною причиною пожежі є занесення стороннього джерела запалювання.

Довідкою Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 31.03.2015 року № 59/3707 кп підтверджується факт повідомлення ОСОБА_3 про можливі незаконні дії невстановлених третіх осіб щодо пошкодження застрахованого автомобіля шляхом підпалу.

На підставі події, що сталася, Шевченківським РУ ГУ МВС України було внесено відповідні відомості до ЄРДР за № 0003707 від 30.03.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Постановою Шевченківського РУГУ МВС України від 25.04.2015 року кримінальне провадження було закрите у зв'язку з встановленням відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення.

Постановою прокуратури Шевченківського району м. Києва від 15.06.2015 року постанову про закриття кримінального провадження № 0003707 скасовано, а матеріали даного кримінального провадження направлено до слідчого відділу для подальшого проведення досудового розслідування.

Відповідно до п.29.1.2.1. договору, страхувальник зобов'язаний не пізніше 3 (трьох) робочих днів із дня настання події надати страховикові оригінал письмової заяви за формою, встановленою страховиком, із визначенням всіх обставин події.

Судом встановлено, що 30.03.2015 року із заявою про факт настання події до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» звернулась ОСОБА_4 та повідомила, що 30.03.2015 року об 01 год. 30 хв. по вул. Саратівській, 49 в м. Києві відбувся підпал застрахованого ТЗ.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було вжито заходів щодо оформлення всіх необхідних документів, а саме того ж дня 30.03.2015 року було проведено огляд пошкодженого ТЗ, що підтверджується актом огляду транспортного засобу, в якому спеціалістом страховика зафіксовано перелік пошкоджень застрахованого ТЗ та пошкодження ТЗ не пов'язані із заявленим страховим випадком. Із зазначеним Актом огляду від 30.03.2015 року довірена особа страхувальника ознайомилась і своїм підписом засвідчила, що пошкодження застрахованого ТЗ представником страховика записані вірно.

Як вбачається зі звіту № 307/15 від 16.04.2015 року про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1, складеного фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 вартість відновлення (ремонту) пошкодженого ТЗ складає 1189004,08 грн., а дійсна вартість автомобіля безпосередньо перед настанням страхового випадку у день його настання становить 738980 грн.

Також відповідно до звіту №0093/15/А складеного фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 18.05.2015 року, який міститься в матеріалах справи, вартість залишків транспортного засобу «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 дорівнює 250000 грн.

Листом №17-10/6837 від 02.06.2015 року ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з тим, що страхувальник прострочив сплату чергового страхового платежу, відтак договір страхування припинив свою дію.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до п.1 додаткового договору №1 від 26.02.2015 року до договору добровільного страхування наземного транспорту №06/6751759/1052/14 від 07.10.2014 року, ОСОБА_3, як страхувальник, у зв'язку зі збільшенням розміру страхового відшкодування зобов'язався сплатити додатково страховий платіж в сумі 22171,31 грн. у визначені договором терміни, а саме: першу частину страхового платежу у розмірі 5542,83 грн. по 26.02.2015 р.; другу частину страхового платежу у розмірі 5542,83 грн. по 26.03.2015 року; третю частину страхового платежу у розмірі 5542,83 грн. по 26.04.2015 року; четверту частину страхового платежу у розмірі 5542,82 грн. по 26.05.2015 року.

Пунктом 32.3 договору визначено, у разі несплати або сплати не в повному розмірі чергової частини страхового платежу дія договору вважається припиненою та договір втрачає чинність з 00 годин 00 хвилин дати, наступної за встановленою датою сплати чергової частини страхового платежу, з урахуванням умов, визначених у п. 32.6.3 договору.

Згідно з п.32.6.3. договору також дія договору припиняється та договір втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі: несплати страхувальником чергової частини страхового платежу у встановлені договором строки або сплати в неповному обсязі (якщо договором передбачена сплата страхового платежу частинами), крім випадків, передбачених п. 31.3 договору. Сторони дійшли згоди, що страховик не зобов'язаний пред'являти страхувальникові вимогу про необхідність сплатити страховий платіж та (або) його чергову частину.

Перша частина страхового платежу у розмірі 5542,83 грн. сплачена 05.03.2015 року і поступила на рахунок страховика, друга частина страхового платежу у розмірі 5542,83 грн. була сплачена лише 31.03.2015 року, про що свідчить квитанція № 0.0.367866017.1 від 31.03.2015 року, яка міститься в матеріалах справи, та яку страхувальник надав до ЦКС філіалу ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» в м. Києві 01.04.2015 року.

Таким чином, з огляду на обумовлені сторонами умови договору страхування та в зв'язку з невиконанням страхувальником своїх обов'язків передбачених договором страхування та ч.1 ст.21 Закону України «Про страхування», надання з боку ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» страхового покриття (захисту) за договором припинилось з 00 год. 00 хв. 27.03.2015 року, з огляду на це подія, що відбулася 30.03.2015 року о 01 год. 30 хв. у м. Києві по вул. Саратовській, 49 не може бути визнана страховим випадком.

Вказаний висновок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що пункти 32.6.3 та 32.3 договору діють лише в тому разі, якщо інше не передбачено п. 31.3 договору, оскільки відповідно до п. 31.4 договору страхування, у разі сплати страхового платежу частинами і настання страхового випадку до повної сплати страхувальником страхового платежу за договором, вважається, що настав строк сплати усіх несплачених частин страхового платежу, які страхувальник повинен сплатити страховику протягом 10 (десяти) робочих днів з дня наступного за днем настання події.

Несплата страхувальником несплачених частин страхового платежу у зазначений строк не є підставою для відмови у здійсненні страховиком виплати страхового відшкодування. При цьому страховик зменшує розмір страхового відшкодування на суму однієї або декількох несплачених частин страхового платежу, про що зазначається у страховому акті.

Пункт 31.3 договору застосовується в разі, якщо на день настання події договір страхування є діючим.

При цьому, ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» при врегулюванні вказаної події із застрахованим ТЗ не мала правових підстав для застосування п.31.3 договору страхування, оскільки на день настання заявленої події - 30.03.2015 року договір страхування припинив свою дію, в зв'язку з несплатою чергової частини страхового платежу за договором страхування, а тому твердження апелянта, що п. 32.6.3 та п. 32.3 договору суперечать випадкам, передбаченим в п. 31.3 договору страхування є безпідставними.

Посилання апелянта на те, що ним повністю було виконано умови договору страхування щодо дотримання строків сплати страхового платежу, зазначеного в розділі 23 цього договору, враховуючи внесені до нього зміни 26.02.2015 року, та те, що станом на дату настання страхової події ним страховий платіж в розмірі 22171, 31 грн. сплачено повністю та ще й здійснено переплату на 22842, 41 грн., колегія суддів відхиляє, оскільки сума страхового платежу в розмірі 22171, 31 грн. визначена додатковим договором №1 від 26.02.2014 року є доплатою до страхового платежу встановленого договором страхування № 06/6754759/1052/14 від 07.10.2014 року, а не новим розміром страхового платежу, як вважає позивач. Вказана доплата страхового платежу в розмірі 22171,31 грн. була обумовлена збільшенням страхової суми ТЗ.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятого рішення не впливають.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: