Справа № 466/4376/16 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/418/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 14 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою, -

в с т а н о в и л а:

10 травня 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, в якому просив визначити порядок користування квартирою № 28 по вул. Липинського, 5 у м. Львові, виділивши йому в користування житлову кімнату площею 17,4 кв.м, що позначена в технічному паспорті на квартиру під № 5; відповідачам у справі виділити в користування житлову кімнату площею 17,4кв.м, що позначена в технічному паспорті на квартиру під. № 6; приміщення коридору, ванни, кухні, вбиральні залишити в спільному користуванні співвласників квартири.

В обґрунтування позовних вимог покликався те, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2015 року по цивільній справі № 466/5345/15-ц, визнано мирову угоду, укладену між сторонами, якою за ним визнано право власності на 3/6 ідеальних часток квартири № 28 на вул. Липинського, 5 у м. Львові, за відповідачами визнано право власності по 1/3 ідеальній частці квартири за кожним. Відповідно до технічного паспорта на квартиру від 27.01.2016 р., квартира складається: з двох житлових кімнат по 17,4 кв.м, коридора 4,1кв.м, ванної кімнати площею 2,0кв.м, кухні 5,9кв.м, вбиральні 1,1кв.м, балкона площею 0,8кв.м. Загальна площа квартири складає 48,7кв.м, житлова площа 34,8кв.м. Порядок користування квартирою між співвласниками не визначено.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Встановлено порядок користування квартирою № 28 по вул. Липинського, 5 в м. Львові, відповідно до якого: в користування ОСОБА_3 виділено житлову кімнату, позначену в технічному паспорті під № 5 площею 17,4 м.кв.; в користування ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 виділено житлову кімнату, позначену в технічному паспорті під № 6 площею 17,4 кв.м. У спільному користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 залишено кухню, коридор, ванну кімнату та вбиральню квартири.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з»ясуванням усіх обставин справи.

Зокрема, зазначає, що відповідно до даних технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, виготовленого 21.01.2016 року ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», житлові кімнати, якими рішенням суду встановлено порядок користування, є суміжними. Вважає, що встановлення такого порядку користування квартирою порушує права відповідачів, оскільки розподіл житлової площі із розрахунку на одну особу є нерівнозначним. Крім того, за умови користування позивачем прохідною кімнатою, вони не матимуть вільного доступу до визначеної їм житлової кімнати, оскільки вхід до до неї буде здійснюватися через кімнату, яку суд виділив позивачу.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст.317, ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власникам забезпечуються рівні можливості у здійсненні свої прав.

Згідно ч.1 ст. 55 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 6 постанови від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі і неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Встановлено, що згідно технічного паспорта на квартиру, виданого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 27.01.2016 р., квартира АДРЕСА_2 складається з: двох прохідних житлових кімнат по 17,4 кв.м, коридора площею 4,1кв.м, ванної кімнати площею 2,0 кв.м, кухні площею 5,9кв.м, вбиральні 1,1кв.м., балкона площею 0,8кв.м. Загальна площа квартири складає 48,7кв.м, житлова площа 34,8кв.м.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2015 року у цивільній справі № 466/5345/15-ц визнано мирову угоду, укладену між сторонами, та визнано за ОСОБА_3 право власності на 3/6 ідеальних часток спірної квартири.

Відповідно до умов мирової угоди ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5є співвласниками квартири АДРЕСА_2 по 1/6 ідеальній частці кожен.

Право власності позивача на частку квартири зареєстровано, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач у спірній квартирі не проживає.

Порядок користування квартирою не встановлено. Відповідачі користуються всією квартирою, не погоджуються на виділення в користування позивачу жодної з житлових кімнат, хоча як позивачу, так і відповідачам, належить по ? частині квартири: позивачу належить 3/6 (або 1/2) частина квартири, а всім трьом відповідачам разом належить 3/6 (або 1/2) частина квартири.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та визначаючи порядок користування квартирою, районний суд виходив з того, що наявність двох житлових кімнат у квартирі однакової площі - по 17,4 кв.м, дозволяє виділити в користування сторонам жилі приміщення відповідно до розміру їх часток у праві власності, що не створюватиме їм перешкод у користуванні квартирою.

При цьому суд покликався на те, що у кімнаті під №5 мешканцями квартири встановлено деревяну перегородку, що відділяє прохід у кімнату під №6. А позивач просив виділити йому в користування саме кімнату №5, зобовязуючись при цьому не чинити відповідачам перешкод у користуванні кімнатою №6.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних мотивів, як вбачається з оглянутого в судовому засіданні оригінала технічного паспорта на квартиру квартири АДРЕСА_2, виданого 27.01.2016р., у такому відсутня інформація щодо наявності перегородки у кімнаті під № 5, що забезпечує ізольований вхід до кімнати № 6. Наданий позивачем для огляду технічний паспорт на спірну квартиру, виданий у 2017 році, також не містить відміток щодо встановлення в квартирі такої перегородки мешканцями квартири (самочинно).

З наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, виділяючи в користування позивачам житлові кімнати, які є суміжними, тобто не відособленими, не врахував положення Пленуму Верховного Суду України в пункті 6 постанови від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», які передбачають, що суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими жилими приміщеннями, та прийшов до помилкового висновку, що такий порядок користування квартирою не порушуватиме права відповідачів на користування виділеною їм кімнатою.

Крім того, як встановлено, в засіданні колегії суддів, позивач у спірній квартирі не проживає та має інше постійне місце проживання.

З наведених мотивів, рішення суду слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 14 вересня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

ОСОБА_6