Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/564/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Письменний О. А.
УХВАЛА

Іменем України

28.03.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів Єгорової С.М., Мурашка С.І.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 24 січня 2017 року у справі за його позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

встановила:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що рішенням суду від 08.11.2016 року стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1531 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що він знаходиться в скрутному матеріальному становищі, оскільки не має постійного місця роботи, проживає разом з батьками, яким він допомагає так як вони люди похилого віку. Посилаючись на ці обставини, просив зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на користь позивачки до 600 гривень щомісячно.

Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 24 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України).

Судом встановлено, що позивач є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матірю ОСОБА_3 та перебуває на її утриманні.

Заочним рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2016 року розірвано шлюб між сторонами та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина, в твердій грошовій сумі в розмірі 1531 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 04.10.2016 року до досягнення сином повноліття /а.с.12-13/.

Згідно відомостей з інформаційного фонду державного реєстру фізичних осіб ДФС України № 1492 від 23.12.2016 року, інформація про доходи ОСОБА_2 за період з 01.01.2015 року по 30.09.2016 року відсутня /а.с.4/.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Проте, наведені позивачем доводи та надані ним докази, не свідчать про погіршення його матеріального стану після ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини у визначеному судом розмірі, а тому суд першої інстанції правильно відмовив у задоволені позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: