Справа №489/3069/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого - судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення частки у спільному сумісному майні та визнання права власності на частину земельнj] ділянкb, зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визначення частки у спільному сумісному майні,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником 19/100 часток домоволодіння № 226 по вул. Чкалова в м. Миколаєві на підставі договору дарування від 29.12.2014 року, укладеного з ОСОБА_5

Вказана частка належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.08.2009 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.09.2014 року.

До цього ця частка належала ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві приватної сумісної власності згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.08.2009 року видане замість договору купівлі-продажу від 09.04.1999 року, укладеного з попереднім власником ОСОБА_4

Співвласниками цього домоволодіння є ОСОБА_2 (належить 36/100 часток) та ОСОБА_3 (належить 45/100 часток).

Земельна ділянка площею 0,0692 гектарів, яка передана для обслуговування індивідуального житлового будинку, належала ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без визначення часток кожного із них.

У звязку із тим, позивачка вважає, що стала власником відповідної 19/100 частки у домоволодінні.

На підставі вказаного просить суд: визначити, що частка ОСОБА_4 у праві спільної власності на земельну ділянку становила 19/100, частки інших співвласників ОСОБА_2 36/100 та ОСОБА_3 45/100; визнати за нею право власності на 19/100 часток земельної ділянки, поділити в натурі земельну ділянку, припинити право спільної власності.

У серпні 2016 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4, в якому просили визначити, що частка у праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,0692 гектарів переданої для обслуговування індивідуального житлового будинку, що розташований по вул. Чкалова, 226 у м. Миколаєві, становить у ОСОБА_2 36/100, ОСОБА_3 45/100, поділити відповідно цих часток земельну ділянку, припинити право спільної власності на земельну ділянку.

Ухвалою суду від 14 вересня 2016 р. позовні вимоги первісного та зустрічного позовів про поділ в натурі земельної ділянки та припинення права спільної власності розєднані в самостійне провадження.

Ухвалою суду від 22 лютого 2017 р., занесеною до журналу судового засідання, до участі в справі залучена співвідповідачем за обома позовами ОСОБА_5

В судовому засіданні ОСОБА_1 свій позов підтримала, проти задоволення зустрічного не заперечувала.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 свої позовні вимоги підтримали, проти задоволення первісного позову не заперечували. Відповідачка ОСОБА_4 просила задовольнити як первісний, так і зустрічний позов.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Згідно копій технічних паспортів житлові будинки літ. Е-1, И-1, А-1по вул. Чкалова, 226 в м. Миколаєві побудовані у 1953 р.

Із інвентарної справи БТІ на дану адресу вбачається, що рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23 жовтня 1998 р. була передана у спільну сумісну власність ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 земельну ділянку площею 692 кв.м. для обслуговування індивідуальних житлових будівель та господарських споруд.

Рішенням Ленінського районного виконавчого комітету від 11 лютого 1999 р. за №25 було задоволено заяву ОСОБА_3 про оформлення самовільних побудов по вул. Чкалова, 226 в м. Миколаєві та вирішено: оформити житловий будинок літ, І, житлову прибудова літ. І1, в житловому будинку літ. Е приміщення 4-1, 4-2, 4-3, вбиральню літ. Н, сарай гараж літ. К, сіні літ. е3; затвердити акти прийомки до експлуатації житлового будинку літ. І, житлової прибудови літ. І1, частини житлового будинку літ. Е приміщення 4-1, 4-2, 4-3; видати свідоцтво про право власності.

Рішенням Ленінського районного виконавчого комітету від 11 лютого 1999 р. за №25 було задоволено заяву ОСОБА_4 про оформлення самовільних побудов по вул. Чкалова, 226 в м. Миколаєві та вирішено: оформити частину житлового будинку літ. Е, сіні літ. е2, вбиральню літ. О; затвердити акти прийомки до експлуатації частини житлового будинку літ. Е (приміщення 3-2, 3-3, 3-4, 3-5, 3-6); видати свідоцтво про право власності.

Свідоцтва ОСОБА_4 на 25/100 частин домоволодіння, ОСОБА_3 на 75/100 частин домоволодіння видані 26 березня 1999 р.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва 25 березня 2009 р. в справі №2-1872/2009 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5, Миколаївської міської ради був задоволений - належні ОСОБА_2 самочинно побудований житловий будинок літ. А, нежитлову прибудову літ. А', сарай літ. Г., сарай літ. В були узаконені шляхом визнання права власності.

09 квітня 1999 р. на підставі біржового договору ОСОБА_4 продала ОСОБА_5, ОСОБА_6 25/100 частин домоволодіння по вул. Чкалова, 226 в м. Миколаєві.

У звязку із узаконенням нерухомого майна ОСОБА_2 був здійснений перерахунок часток і рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 24 липня 2009 р. за №1568 частки співвласників були змінені ОСОБА_3 з 75/100 на 45/100, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з 25/100 на 19/100, ОСОБА_2 встановлена ідеальна частина в праві власності на домоволодіння 36/100 частин.

18 серпня 2009 р. усім співвласникам видані свідоцтва про право власності на нові частини.

У відповідності до розяснень викладених п. 18 «ґ» постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.

Згідно ст. 23 ЗК Української РСР (1991 р.) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Стаття 30 ЗК Української РСР (1991 р.) в імперативній формі передбачала автоматичний перехід права власності на земельну ділянку у разі переходу права власності на будівлю і споруду (постанова Верховного Суду України від 11 лютого 2015 р. в справі № 6-2цс15).

Тому до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2С право власності на спільну земельну ділянку відійшло в частинах пропорційних до частини кожної в праві власності на домоволодіння. Узаконення ОСОБА_2. В.І. своєї частини домоволодіння пізніше ніж інші співвласники земельної ділянки правового значення не має, оскільки домоволодіння було побудоване до відведення у власність співвласників земельної ділянки, перерозподіл часток відбувся не внаслідок добудов до існуючого узаконеного нерухомого майна, а саме внаслідок такого узаконення.

Свою частку в домоволодінні ОСОБА_4 продала ОСОБА_5, ОСОБА_8 під час дії ЗК УРСР і тому право власності на 19/100 часток земельної ділянки перейшли останнім у спільну сумісну власність.

При набутті 19/100 часток домоволодіння ОСОБА_1 від ОСОБА_5 згідно договору дарування від 29 грудня 2014 р. діяла редакція ч. 1 ст. 120 ЗК України, яка передбачала, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Тож ОСОБА_1 при набутті права власності на 19/100 домоволодіння набула право власності на 19/100 земельної ділянки площею 0,0692 гектарів по вул. Чкалова, 226 м. Миколаєва.

Відтак, первісний та зустрічний позови слід задовольнити.

Судові витрати сторони не просили розподілити судовим рішенням

Керуючись ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити.

Визнати, що частка ОСОБА_4 у праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,0692 гектарів переданої для обслуговування індивідуального житлового будинку № 226 по вул. Чкалова в м. Миколаєві, право власності на яку підтверджене державним актом IV-МК № 015388 від 06 листопада 1998 року, становила 19/100 часток.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 19/100 часток земельної ділянки площею 0,0692 гектарів переданої для обслуговування індивідуального житлового будинку № 226 по вул. Чкалова в м. Миколаєві.

Зустрічний позов задовольнити.

Визнати, що частка у праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,0692 гектарів переданої для обслуговування індивідуального житлового будинку № 226 по вул. Чкалова в м. Миколаєві, право власності на яку підтверджене державним актом IV-МК № 015388 від 06 листопада 1998 року, становить у ОСОБА_2 36/100, у ОСОБА_3 45/100.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.Г. Губницький