Справа № 741/831/16 Провадження № 22-ц/795/246/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Дикий В. М. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка Є.М.,
суддів:Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,
при секретарі:Нечасному О.Л.,
за участю:відповідача ОСОБА_5,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2016 року задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів. Стягнуто з відповідача щомісячно на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення сином повноліття в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_5, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 07 червня 2016 року.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_5 звернулася до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на його незаконність, просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_6 у задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом порушені норм процесуального права, зокрема розгляд справи неодноразово відкладався, оголошувались перерви та справа загалом розглядалась протягом півроку, що є порушенням ст.157 ЦПК України.

Також апелянт зазначає, що суд однобічно оцінив докази, позивач не довів, що вона ухиляється від обов'язків утримувати дитину, місце проживання дитини на даний час не визначено, та син зареєстрований з нею в м.Києві. Так, апелянт вказує, що вона сплачує комунальні послуги за місцем своєї реєстрації з урахуванням кількості осіб, зареєстрованих в квартирі та це також є матеріальні витрати.

Апелянт звертає увагу суду, що позивач без її згоди забрав документи дитини зі школи в м.Києві та сказав, що син буде навчатися в с.Пустотине, за місцем проживання позивача. Також відповідач обмежує зустрічі дитини з мамою та старшою сестрою, забороняє спілкування з ними. Вказує, що на даний час у дитини гірші умови проживання та розвитку, дитина обмежена в можливості всесторонньо розвиватися та страждає від цього.

Крім того, апелянт зазначає, що вона надає матеріальну допомогу дитині, купує йому речі, возила влітку на море відпочивати. Дані обставини суд належним чином не дослідив та не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_8 Не витребував суд у позивача докази, які б свідчили про матеріальне забезпечення саме ОСОБА_6

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надала переконливих доказів, які б свідчили, що вона надає матеріальну допомогу на утримання сина хоча б в межах 30% прожиткового мінімуму.

З таким висновком колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.08.1993 року. Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 18 лютого 2013 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було розірвано (а.с.13).

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Згідно довідки виконавчого комітету Макіївської сільської ради від 10 травня 2016 року ОСОБА_6 проживає в АДРЕСА_1 один (а.с.9).

З акту обстеження проживання сім'ї вбачається, що разом з ОСОБА_6 проживає його син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Згідно довідки Пустотинської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів ОСОБА_7 навчається в 5 класі даної школи (а.с.10). З інформації шкільного закладу на ОСОБА_7 вбачається, що дитина навчається добре, школу без поважних причин не пропускає, харчується в шкільній їдальні за батьківські кошти, бере з собою фрукти, печиво, цукерки. Приходить завжди охайний, одягнений відповідно до погодних умов (а.с.81-82).

Також вбачається, що ОСОБА_6 на даний час ніде не працює (а.с.14-19).

З довідки КК «Центр комунального сервісу» м.Києва від 26 серпня 2016 року вбачається, що ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 (а.с.62).

ОСОБА_5 працює в ТОВ «Передові маркетингові Технології» з 18 вересня 2015 року на посаді менеджера з реклами (а.с.64).

Комісією служби у справах дітей було складено акт обстеження умов проживання сім'ї ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_3, та встановлено загалом, що дитина забезпечена всім необхідним (а.с.80).

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України закріплено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції невірно оцінено докази та порушено норми процесуального права і має місце невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, є безпідставними, адже апелянтом не зазначено, які саме норми права порушено судом першої інстанції та в чому полягає невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Зокрема, звертаючись до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_5 зазначала про відсутність підстав для стягнення з неї аліментів на утримання сина, оскільки вона надає матеріальну допомогу сину, возила відпочивати його, купує одяг, взяття, їжу. Проте колегія суддів ставиться критичного до пояснень відповідача, оскільки будь-якими належними та допустимими доказами дані пояснення не підтверджені, крім пояснень свідка ОСОБА_8

Те, що апелянт сплачує за комунальні послуги за місцем реєстрації сина в АДРЕСА_2, не позбавляє її від утримання дитини. Вона вправі звернутися до комунальних підприємств з заявою щоб не нараховувались додаткові кошти, оскільки син на даний час не проживає за місцем своєї реєстрації.

Посилання апелянта на те, що позивач без її згоди забрав документи дитини зі школи в м.Києві та забрав саму дитину до себе проживати, що у дитини погіршились умови проживання, також не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вказані обставини не підтверджені належними доказами та, в даному випадку, ОСОБА_5 має право звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом ст.157 ЦПК України, не заслуговують на увагу, оскільки сама відповідач ОСОБА_8 декілька раз подавала клопотання про відкладення розгляду справу у зв'язку з відрядженням та у зв'язку з хворобою, тим самим затягуючи розгляд справи.

Також спростовуються матеріалами справи доводи апелянта, що суд не витребував у позивача докази, які б свідчили про матеріальне забезпечення саме ОСОБА_6, оскільки в справі міститься копія трудової книжки позивача де зазначено, що на даний час він ніде не працює.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За наведених обставин колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного і обґрунтованого рішення суду. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: