Справа № 333/3372/16-ц
Провадження № 2/333/115/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Кулик В.Б.,

при секретарі Довгаль А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про примусове виселення з житлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про примусове виселення з житлового приміщення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15.04.2008 року ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 800003642. Також, 15.04.2008 року, в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між кредитором та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір № 800003642-И, що посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, та зареєстрований в реєстрі за № 1584, відповідно до якого ОСОБА_2 передав в іпотеку кредитору нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач зобовязання за кредитним договором виконав, надавши ОСОБА_1 кредит у сумі 34 000 доларів США. У порушення умов договору остання свої зобовязання належним чином не виконувала, в результаті чого банк прийняв рішення звернути стягнення на заставне майно.

16.01.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 вчинено виконавчий напис на договорі іпотеки, на підставі якого 20.01.2016 року Комунарським ВДВС Запорізького МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Після відкриття виконавчого провадження позивачу стало відомо, що в квартирі, яка є предметом іпотеки, зареєстровані мешканці, включаючи малолітню дитину. Згідно з довідкою про реєстрацію та склад сім`ї від 21.02.2016 року в квартирі № 43, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. № 25-б, зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Подальша реєстрація ОСОБА_6 в квартирі, що є предметом іпотеки, унеможливлює її реалізацію, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси іпотекодержателя.

Посилаючись на вищевказане, просить суд виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з квартири загальною площею 51, 88 кв.м, житловою площею 28,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 1 378 грн.

26.09.2016 року представник відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6, подав через канцелярію суду заперечення проти позову, в якому вказав, що відповідачі позов не визнають та просять відмовити в його задоволенні в повному обсязі з огляду на його необґрунтованість, мотивуючи це наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Враховуючи те, що в іпотеку передана квартира, яка була придбана не за рахунок отриманих кредитних коштів, відповідачі вважають, що відсутні передбачені законом підстави для виселення мешканців із зазначеного будинку без надання їм іншого постійного житла.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, відповідно до наданої заяви просить розглянути справу без його присутності, позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином. Представник відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6, надав заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідачів, проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях від 26.09.2016 року.

Причини неявки відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_1 суду невідомі.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просить прийняти рішення із врахуванням інтересів дитини.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані позивачем письмові докази, взявши до уваги письмові заперечення представника відповідачів, встановив наступне.

15.04.2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є позивач по справі) був укладений кредитний договір № 800003642, відповідно до якого, відповідач отримала кредит у розмірі 34 000 доларів США зі сплатою 13,80% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 15.04.2023 року.

З метою виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором, між банком та відповідачем ОСОБА_2 15.04.2008 року було укладено договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі нотаріуса за № 1584, згідно з яким в іпотеку банку передана квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 51, 88 кв.м, житловою площею 28,7 кв.м, заставною вартістю 353 227 грн., яка належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ № 549492, виданого Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради 27.08.2007 року.

У звязку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 основного зобовязання, 16.01.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 вчинено виконавчий напис на договорі іпотеки, на підставі якого 20.01.2016 року Комунарським ВДВС Запорізького МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

У квартирі № 43, розташованій в буд. № 25-б по вул. Чумаченка в м. Запоріжжі, зареєстровані відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою ЖБК «Комунаровець-16» про реєстрацію та склад сім`ї від 21.02.2016 року.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного жилого приміщення, є ст. 109 ЖК Української PCP, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК Української PCP громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

За визначенням, ч. 2 ст. 109 ЖК Української PCP установлює загальне правило про неможливість виселення громадян із жилих приміщень, придбаних не за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, забезпеченого іпотекою цього приміщення, без одночасного надання іншого постійного жилого приміщення.

Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 109 ЖК Української PCP).

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

В разі звернення стягнення на іпотечне майно в судовому порядку та ухвалення судового рішення про виселення мешканців з іпотечного майна, яке не придбане за рахунок кредитних коштів, підлягають застосуванню як положення ч. 2 ст. 39 та/або ч. 1 ст. 40 Закону, так і ч. 2 ст. 109 ЖК Української PCP.

За змістом зазначених норм особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), який є предметом іпотеки і придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло. При цьому за положенням ч. 2 ст. 109 ЖК Української PCP постійне житло вказується в рішенні суду.

Суд враховує правові позиції викладені в постановах Верховного Суду України від 18 березня 2015 року (справа № 6-39цс15) та від 24 червня 2015 року (справа № 6-447цс15).

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що предмет іпотеки, а саме квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві власності ОСОБА_2 придбана не за рахунок коштів, отриманих за кредитним договором № 800003642 від 15.04.2008 року, укладеним між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1, оскільки позивачем позовну вимогу визначено як виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення, в силу ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

З огляду на викладене, на підставі ст. 109 ЖК УРСР, ст. 40 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV від 05.06.2003 року, враховуючи правові позиції ВСУ, викладені у постановах від 18 березня 2015 року по справі № 6-39цс15, від 24 червня 2015 року по справі № 6-447цс15, ст. ст. 10, 11, 57, 59, 60, 88, 208, 209, 212, 214-215, 292, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про примусове виселення з житлового приміщення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Б. Кулик