Номер провадження: 22-ц/785/939/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.01.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Артеменка І.А., Черевка П.М.,

при секретарі Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2016 року по справі за поданням Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції громадянці України ОСОБА_2,

встановила:

18.10.2016 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло подання Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянці України ОСОБА_2 до виконання зобовязань за виконавчим документом. Зазначене подання надійшло до судді разом з матеріалами справи 18.10.2016р.

В обґрунтування подання заявник зазначив, що подання надав до суду з метою вжиття заходів з виконання виконавчого листа № 522/6847/13-ц виданого 16.02.2016 року Приморським районним судом м. Одеси про зобовязання ОСОБА_2 за власний рахунок знести самочинно збудоване майно господарський блок літ. Б, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, 18-А.

В судове засідання 28.10.2016 року представник Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції не зявився, але в поданні просив розглянути справу за його відсутності. Інші сторони по справі також не зявилися.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2016 року подання задоволено у повному обсязі. Було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України громадянку України ОСОБА_2 до виконання зобовязань за виконавчим документом № 522/6847/13ц.

На вказану ухвалу суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 311 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до у загальнень судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, зроблених Верховним Судом України 01.02.2013 року, подання повинно містити:

а) найменування суду, до якого направляється подання;

б) реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні;

в) реквізити виконавчого провадження;

г) прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік);

ґ) підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Через відсутність чіткого визначення у ст. 377-1 ЦПК порядку прийняття подання державного виконавця судом до розгляду, з урахуванням особливостей внесення даних до автоматизованої системи документообігу суду, на думку Верховного Суду України, після перевірки дотримання державним виконавцем вимог щодо форми та змісту подання, необхідним буде постановлення суддею ухвали про відкриття провадження та призначення подання до розгляду в судовому засіданні, в якій слід зазначати час і місце розгляду та спосіб повідомлення суб'єкта внесення подання.

Під час звернення до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та при відкритті провадження у справі доцільно зобов'язувати державного виконавця, суб'єкта звернення, здійснити та подати до суду опис документів виконавчого провадження.

У зв'язку із необхідністю оперативного розгляду подання суб'єкт його внесення може бути повідомлений про час і місце розгляду в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 74 ЦПК.

Неявка державного виконавця не перешкоджає розгляду подання. Проте у випадку необхідності з'ясування судом обґрунтованості внесеного подання явку державного виконавця до суду може бути визнано обов'язковою.

У випадку неявки до суду державного виконавця, якщо його явка визнана судом обов'язковою, та/або неподання до суду витребуваних документів виконавчого провадження суд відмовляє в задоволенні подання.

За змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять ухвали про відкриття провадження та призначення подання до розгляду в судовому засіданні, в якій слід зазначати час і місце розгляду та спосіб повідомлення суб'єкта внесення подання, а також докази його сповіщення .

Задовольняючи зазначене вище подання, суд першої інстанції виходив з наступного.

У Приморському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (надалі заявник, відділ) на виконанні перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 522/6847/13-ц виданого 16.02.2016 року Приморським районним судом м. Одеси про зобовязання з ОСОБА_2 за власний рахунок знести самочинно збудоване майно господарський блок літ. Б, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, 18-А.

Постановою головного державного виконавця відділу від 16.05.2016 року було відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа (ВП № 51090916).

Згідно вказаної постанови ОСОБА_2 (надалі боржник) у семиденний термін з моменту відкриття виконавчого провадження повинна була самостійно виконати вимоги вищезазначеного виконавчого документа, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ГУЮ в Одеській області.

Вказана постанова була направлена боржнику за адресою його мешкання для виконання та до відома а також стягувачу, що підтверджується наявними у матеріалах справи супровідним листом щодо такої відправки та квитанцією про відправку даної постанови. Однак, з матеріалів справи вбачається, що вказана постанова залишилася поза увагою боржника а вимоги виконавчого документа без задоволення.

Згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, боржник зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, однак, виходом за зазначеною адресою боржника не знайдено.

З матеріалів справи вбачається, що в рамках виконавчого провадження державним виконавцем були вчинені дії щодо виявлення у боржника майна (рухомого та нерухомого), виявлення в податковій службі України про номери рахунків, відкритих в банках та інших фінансових установах, з Пенсійного Фонду України, та осіб які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, речових прав, цінних паперів, звернення стягнення на це майно, тощо, які не принесли результату.

У матеріалах справи відсутні відомості про те, що боржником здійснювалось будь-яке погашення заборгованості на користь стягувача ОСОБА_3.

З усього вищенаведеного вбачається, боржник вже досить тривалий час не виконує вимоги виконавчого документу, який перебуває у провадженні заявника та не зявляється до заявника для вирішення питання про погашення заборгованості.

Боржник, у встановлений йому строк для виконання зобовязань по виконавчому документу у добровільному порядку не виконав.

Отже, наявність у особи невиконаних зобовязань, покладених на неї судовим рішенням, судовим наказом, тощо, є підставою для обмеження їй у праві виїзду за межі України.

Суд вважає, що заявником (відділом) доведений факт ухилення боржника від виконання зобовязань за виконавчим документом, так як боржник не вчинив належних дій щодо погашення своїх зобовязань та не зявляється до відділу для вирішення цього питання.

Суд, вивчивши подання та додані до нього матеріали і враховуючи те, що незастосування заходів щодо забезпечення виконання виконавчого документу може унеможливити його виконання, факт співмірності заявлених вимог, вважає за можливе задовольнити зазначене подання стосовно застосування до боржника заходу у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання боржником зобовязань за виконавчим документом.

Погодитись з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Дійсно, 18.10.2016р. старший державний виконавець Зозулянський І.В. звернувся до суду (а.с.230-231) з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянці України ОСОБА_2 до виконання зобовязань за виконавчим документом, вказуючи про цьому, що ОСОБА_2 не виконує зобовязання за власний рахунок знести самочинно збудоване майно господарський блок літ. Б, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, 18-А.

При цьому, в зазначеному поданні був відсутній опис наданих доказів ухилення боржника, як того вимагає діюче законодавство, а лише вказано, що додаток наданий на 6 аркушах.

На аркушах справи 232-237 містяться додатки до подання, а саме, 2 копії виконавчих листів, один лист з копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень ОСОБА_2 в яких зазначено, що тільки 08.06.2016р. їй були вручені постанови про відкриття виконавчого провадження, 3 листа з копіями постанов про відкриття 16.05.2016р. виконавчого провадження щодо знесення та постанов від 30.09.2016р. про накладення штрафу за не виконання виконавчого документу.

Інших доказів матеріали справи не містять.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що суд, не викликавши та не оглянувши матеріали виконавчого провадження, послався на докази, які відсутні в матеріалах справи.

А саме, що:

- ОСОБА_2 (надалі боржник) у семиденний термін з моменту відкриття виконавчого провадження повинна була самостійно виконати вимоги вищезазначеного виконавчого документа, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ГУЮ в Одеській області.

- Вказана постанова була направлена боржнику за адресою його мешкання для виконання та до відома а також стягувачу, що підтверджується наявними у матеріалах справи супровідним листом щодо такої відправки та квитанцією про відправку даної постанови. Однак, з матеріалів справи вбачається, що вказана постанова залишилася поза увагою боржника а вимоги виконавчого документа без задоволення.

- Згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, боржник зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, однак, виходом за зазначеною адресою боржника не знайдено.

- З матеріалів справи вбачається, що в рамках виконавчого провадження державним виконавцем були вчинені дії щодо виявлення у боржника майна (рухомого та нерухомого), виявлення в податковій службі України про номери рахунків, відкритих в банках та інших фінансових установах, з Пенсійного Фонду України, та осіб які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, речових прав, цінних паперів, звернення стягнення на це майно, тощо, які не принесли результату.

- У матеріалах справи відсутні відомості про те, що боржником здійснювалось будь-яке погашення заборгованості на користь стягувача ОСОБА_3.

- З усього вищенаведеного вбачається, боржник вже досить тривалий час не виконує вимоги виконавчого документу, який перебуває у провадженні заявника та не зявляється до заявника для вирішення питання про погашення заборгованості.

- Боржник, у встановлений йому строк для виконання зобовязань по виконавчому документу у добровільному порядку не виконав.

Більш того, суд навіть не перевірив, чи міг боржник у встановлений семиденний термін з моменту відкриття виконавчого провадження (16.05.2016 + 7 днів = 24.05.2016р.) виконати зобовязання по виконавчому документу у добровільному порядку, зважаючи на ту обставину, що вона отримала постанови про відкриття виконавчого провадження тільки 08.06.2016р. (а.с.234).

Також суд посилався на те, що боржник зобовязана погасити якусь заборгованість перед стягувачем, хоча в поданні зауважувалось лише тільки про знесення самовільно збудованої будівлі.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що винесена ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2016 року не може вважатися законною та обґрунтованою, і тому вона підлягає скасуванню з направленням матеріалів до того ж суду першої інстанції для нового розгляду подання по суті.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 311, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2016 року скасувати, справу направити до того ж суду першої інстанції для нового розгляду подання по суті.

Ухвала апеляційного суду наб ирає законної сили з моменту її проголошення, подальшому оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді І.А. Артеменко

ОСОБА_4