Провадження № 22-ц/780/2026/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 30.03.2017
УХВАЛА

Іменем України

30 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Савченка С.І., Білоконь О.В.,

за участю секретаря - Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа: державний нотаріус Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4 про визнання права власності на жилий будинок в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулись до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вони є спадкоємцями після смерті ОСОБА_7, який помер 10 лютого 2016 року. Вказували, що ОСОБА_7 на день смерті належав житловий будинок, загальною площею 248,7 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами та земельна ділянка площею 0,0998 га, з кадастровим номером :04:003:0275, які знаходяться по вул. Грушева, 3 у смт Чабани. Зазначали, що після смерті ОСОБА_7 вони звернулись до державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Однак постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4 від 20 вересня 2016 року їм відмовлено у вчиненні нотаріальних дій та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок з тих підстав, що ними не надано документів, які підтверджують право власності ОСОБА_7 на житловий будинок.

Позивачі вказували, що 27 червня 2006 року ОСОБА_7 відділом містобудування і архітектури райдержадміністрації було видано лист № 106/627 про те, що на земельній ділянці площею 0,0998 га цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, смт Чабани, вул. Грушева, 3 можливо провести забудову житлового будинку та господарських будівель згідно з нормами забудови. В подальшому рішенням виконавчого комітету Чабанівської селищної ради від 27 липня 2006 року №168 «Про видачу технічної документації на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель ОСОБА_7В.» надано дозвіл ОСОБА_7 на будівництво індивідуального двоквартирного житлового будинку на 4 кімнати на вищевказаній земельній ділянці та зобовязано його одержати у головного архітектора району будівельний паспорт на новобудову, будівництво проводити відповідно до типового проекту. На виконання даного рішення ради ОСОБА_8 отримав будівельний паспорт та комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Києво-Святошинського району Київської області» виготовлено технічний паспорт на житловий будинок по вул. Грушевій, 3 у смт. Чабани.

Зазначали, що 09 листопада 2016 року Чабанівською селищною радою надано витяг з погосподарської книги за № 1378, відповідно до якого домогосподарство по вул. Грушева, 3 у смт Чабани належало ОСОБА_7В, яке складається із земельної ділянки площею 0,0998 га, а згідно довідки цієї ж ради від 09 листопада 2016 року ОСОБА_8 з 2012 року проживав у будинку, що не введений в експлуатацію, дозвіл на початок будівництва якого виданий виконавчим комітетом Чабанівської селищної ради рішенням від 27 липня 2006 року № 168.

З урахуванням наведеного, позивачі просили визнати за ними право власності по 1/2 частині за кожним на житловий будинок, загальною площею 248,7 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, смт Чабани, вул. Грушева, 3, в порядку спадкування за законом після смерті 10 лютого 2016 року ОСОБА_7

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким їх позов задовольнити, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що спірний житловий будинок за життя спадкодавця ОСОБА_7 не був введений в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, спадкодавець не набув права власності на нього. Визнання права власності на вказаний будинок суперечить вимогам ст. 376 та ст. 331 ЦК України, і як наслідок, позивачі не набули права власності на вказаний будинок в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 10 лютого 2016 року помер ОСОБА_8, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому на праві власності майно.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 є його дружина ОСОБА_9 та діти - ОСОБА_6 і ОСОБА_5

По справі встановлено, що на час смерті ОСОБА_7 належала земельна ділянка площею 0,0998 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, смт Чабани, вул.Грушева, 3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 242928 від 17 червня 2006 року.

Встановлено, що 04 березня 2016 року ОСОБА_6 і ОСОБА_5 звернулися до державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті батька, а дружина померлого - ОСОБА_9 звернулась із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті її чоловіка на користь синів ОСОБА_2 і ОСОБА_3

20 вересня 2016 року державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4 були видані ОСОБА_3 і ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом, кожному, по 1/2 частині земельної ділянки площею 0,0998 га з цільовим призначенням наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :04:00360275, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, смт Чабани, вул. Грушева, 3.

Постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 20 вересня 2016 року відмовлено ОСОБА_3 і ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії - видати свідоцтво про право на спадщину за законом, кожному, по 1/2 частині житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого по вул. Грушевій, 3 у смт. Чабани Києво-Святошинського району Київської області, оскільки позивачі не надали документ, що підтверджує право власності спадкодавця на вказаний житловий будинок.

Відповідно до ч.4 ст.368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно із ч.ч. 2,3 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У пункті 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК України).

У зв'язку із цим, до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Згідно з пунктом 6 цієї ж постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст.1218 ЦК та з урахуванням розяснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно рішення виконавчого комітету Чабанівської селищної ради від 27 липня 2006 року №168 «Про видачу технічної документації на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель ОСОБА_8» надано дозвіл ОСОБА_7 на будівництво індивідуального двохквартирного житлового будинку за типовим проектом 143-000-168 на 4 кімнати житловою площею 115,44 кв.м., загальною площею 227,90 кв.м., у смт Чабани по вул. Грушева, 3, на земельній ділянці розміром 998 кв.м. Зобовязано ОСОБА_7 одержати у головного архітектора району будівельний паспорт на новобудову, будівництво 2-квартирного житлового будинку та господарських будівель проводити за типовим проектом 143-000-168. Попереджено ОСОБА_7 про те, що будівництво без встановленого дозволу або без належно затвердженого проекту чи з грубим порушенням основних будівельних норм і правил вважається самовільним і тягне за собою наслідки, передбачені ст. 376 ЦК України.

З витягу з погосподарської книги Чабанівської селищної ради від 09 листопада 2016 року вбачається, що згідно записів погосподарської книги № 11 домогосподарство за адресою: вул. Грушева, 3, смт Чабани, належало ОСОБА_7, яке складається з земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :04:003:0275, загальною площею 0,0998 га (а.с. 20).

Встановлено, що 21 грудня 2011 року на імя ОСОБА_7 комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» був виготовлений технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. Грушева, 3 у смт Чабани, загальною площею 248,7 кв.м., житловою площею 123, 8 кв.м., 2011 року побудови.

Отже, установивши, що спірний житловий будинок за життя спадкодавця ОСОБА_7 не був введений в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, і спадкодавець не набув права власності на нього, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності за ними на житловий будинок в порядку спадкування за закономпісля смерті їх батька ОСОБА_7

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 побудував спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами на належній йому на праві власності земельній ділянці, однак на день смерті не ввів його в експлуатацію і право власності на нього не зареєстрував, а відтак позивачі вважають, що вони успадкували право забудовника на спірний житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, є необґрунтованими з таких підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у своєму позові не заявляли вимог про визнання за ними права забудовника на спірний житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, ці вимоги не були предметом судового розгляду та рішення суду по них не ухвалювалось.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, які передбачені ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Ураховуючи наведене та положення ст.308 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді