Категорія 27Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Медвецького С.К.,

суддів: Нікушина В.П., Оніщука В.В.,

з участю секретаря Ліннік Я. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2016 року за матеріалами позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав неусунення у встановлений судом строк її недоліків, а саме: несплатою судового збору.

Не погодившись із цією ухвалою і вважаючи її незаконною, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду її по суті, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи та підстави апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вона підлягає задоволенню частково з таких міркувань.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, отримавши копію ухвали судді про залишення позовної заяви без руху, у визначений судом строк не виконав у повному обсязі вимоги ухвали щодо сплати судового збору та не усунув недоліки позовної заяви, що є підставою для її повернення, визначеною ст. 121 ЦПК України.

Проте такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства.

З матеріалів справи слідує, що у грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

До позовної заяви позивач додав квитанцію про сплату судового збору в сумі 200 грн.

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2016 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків протягом двох днів з дня отримання копії ухвали, а саме: для сплати судового збору.

При цьому зазначено, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру потрібно сплатити судовий збір у розмірі, який складає 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6 890 грн.).

На виконання вимог вказаної ухвали, ОСОБА_2 подав квитанцію про сплату судового збору в сумі 264 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто, оскільки позивач у встановлений ухвалою судді строк не усунув недоліки позовної заяви та не сплатив суму судового збору в повному обсязі.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п?яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Отже, якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК України або не сплачено судовий збір, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення ( п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Зі змісту ч. 2 ст. 79 ЦПК України слідує, що розмір судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент подання позовної заяви) ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою встановлюється в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0.4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня 1 378,00 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення коштів визначається сумою, яка стягується.

У даному випадку суд першої інстанції в ухвалі не вказав точний розмір судового збору, який підлягав сплаті позивачем, а тільки зазначив суму судового збору, яка визначена для даної категорії цивільно-правових спорів згідно п.п. 2 п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір».

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржувана ухвала скасуванню з передачею питання про відкриття провадження у справі до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2016 року скасувати, питання про відкриття провадження у справі передати на вирішення до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/ С. К. Медвецький

Судді: /підпис/ В. П. Нікушин

/підпис/ В. В. Оніщук

З оригіналом вірно: