Справа № 182/1742/15-ц
Провадження № 2/0182/186/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31.01.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Скоробогатова А.О.

за участю представника позивача Жовтяк О.В.

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Приватбанк" до ОСОБА_3, яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, треті особи - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради та ОСОБА_6, про виселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про виселення.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на наступне.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" та ОСОБА_6 18.07.2005 року уклали кредитний договір № NIH0GK00492798. Відповідно до п.1.1. кредитного договору, банк зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 8 887.50 доларів США строком до 18.07.2025 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, ПАТ КБ „ПриватБанк" і відповідач 18.07.2005 року уклали договір іпотеки № NIH0GK00492798, згідно з п.6 якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 55.51 кв.м., житловою площею 39.31 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ „ПриватБанк" виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Згідно зі статями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами, відповідно до умов договору. Таким чином, в порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав. ПАТ КБ „ПриватБанк" звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 29.07.2013 року суд виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, загальною площею 55.51 кв.м., житловою площею 39.31 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком „ПриватБанк". Згідно з інформацією, що міститься в довідці КМ № 29 м.Нікополя, в спірному будинку зареєстровані: ОСОБА_4, 2000 року народження та ОСОБА_5, 2005 року народження. Згідно з ч.1 ст.242 Цивільного Кодексу України, батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.40 ЗУ „Про іпотеку" та ст.109 ЖК України, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення, всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Вище вказані обставини підтверджуються письмовими повідомленнями. Таким чином, відповідач та усі інші мешканці підлягають виселенню з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Крім того, відповідно до ст.6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше. Наявність осіб, зареєстрованих по квартирі, на яку звертається, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Також договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Згідно ч.1 ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких обставин звернулись до суду і просять виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: АДРЕСА_1, а також покласти на відповідача судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги банку підтримала в повному обсязі. Суду пояснила, що виїздом на початку 2014 року за адресою спірного будинку вони встановили, що відповідач ОСОБА_6 з нього виселений за рішенням суду, але там залишились проживати його неповнолітні діти, колишня дружина та її мати. Їх проживання перешкоджає банку реалізувати спірний будинок і порушує їх права як іпотекодержателів та кредиторів. Добровільно жильці спірного будинку не виселяються, посилаючись на те, що їм нікуди йти. Але їх це не повинно стосуватись, оскільки відповідач ОСОБА_6 не сплатив кредит і банк має намір реалізувати спірний будинок. Вони намагались вирішити спір мирним шляхом з відповідачкою, але на їх умови про реструктуризацію боргу відповідачка не погодилась. А зараз в них взагалі немає навіть що запропонувати відповідачці, оскільки змінились умови.

Відповідачка ОСОБА_3, яка діє від свого імені та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в судове засідання не прибула. Про день та час розгляду справи по суті була неодноразово повідомлена належним чином. Про розгляд справи Нікопольським міськрайонний судом була обізнана, оскільки сама надавала до суду заяву про перенесення розгляду справи на іншу дату для вирішення спору мирним шляхом. Про причину неявки до суду не повідомила, заперечень на позов не надала. Справа слухалась у її відсутність, відповідно до ст.169 ЦПК України.

Третя особа ОСОБА_6 до суду не прибув. Про день та час розгляду справи по суті неодноразово повідомлявся судом належним чином. Про причини неявки до суду не сповістив, заперечень на позов не надав. Справа слухалась у його відсутність.

Представник третьої особи - Служби в справах дітей Нікопольської міської ради - в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог банка заперечував. Суду пояснив, що він категорично проти виселення неповнолітніх дітей в невідомість, оскільки ними було встановлено, що іншого будинку в дітей немає. Кредит в Приватбанку брався для забезпечення належних умов проживання дітей. Тому в задоволенні позовних вимог банку просять відмовити в повному обсязі.

Вислухавши представників позивача та третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру.

Згідно із статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України, зобов"язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Як встановлено в судовому засіданні, ПАТ КБ „ПриватБанк" та ОСОБА_6 18.07.2005 року уклали кредитний договір № NIH0GK00492798 (а.с.3-4). Відповідно до п.1.1. кредитного договору, банк зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 8 887.50 доларів США строком до 18.07.2025 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, ПАТ КБ „ПриватБанк" і відповідач ОСОБА_6 18.07.2005 року уклали договір іпотеки № NIH0GK00492798 (а.с.5-6), згідно з п.6 якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 55.51 кв.м., житловою площею 39.31 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу (а.с.31). Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ „ПриватБанк" виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Однак, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами, відповідно до умов договору. Таким чином, в порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав. ПАТ КБ „ПриватБанк" звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 29.07.2013 року суд виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, загальною площею 55.51 кв.м., житловою площею 39.31 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком „ПриватБанк" (а.с.7-8). Згідно з інформацією, що міститься в довідці квартального комітету № 29 м.Нікополя, в спірному будинку зареєстровані: ОСОБА_4, 2000 року народження, та ОСОБА_5, 2005 року народження (а.с.12). Таким чином, відповідач та усі інші мешканці підлягають виселенню з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Однак, відповідно до Закону України „Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті (із змінами, внесеними згідно із Законом № 629-VІІІ від 16.07.2015 року , ВВР, 2015, № 43, ст.386), Верховна Рада України постановила: протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України „Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов"язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об"єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Загальна площа такого нерухомого житлового майна (об"єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку.

В судовому засіданні було встановлено, та не спростовувалось представником позивача, що в спірному будинку, загальною площею 55.51 кв.м., житловою площею 39.31 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, дійсно, проживають ОСОБА_3 та її діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.12), в яких іншого житла, крім спірного будинку, немає.

За таких обставин суд вважає за необхідне в позовних вимогах ПАТ КБ „Приватбанк" - відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.3-7, 10-11, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В:

В позовних вимогах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Приватбанк" до ОСОБА_3, яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, треті особи - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради та ОСОБА_6, про виселення - відмовити в повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення або отримання рішення до Апеляційного суду через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал