Справа № 497/2170/16-ц
Провадження № 2/497/102/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.03.2017 року Болградський районний суд Одеської області
в складі: головуючого судді Раца В.А.
секретаря Божевої І.Д.,
за участю сторін: представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Болграді цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
16.11.2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Болградського районного суду Одеської області від 26.07.2016 року на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% встановленого законодавством мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, на 1/8 частину, мотивуючи тим, що на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 10.08.2016 року він виплачує аліменти на утримання своїх батьків на кожного по 1/8 частині його заробітку щомісячно починаючи з 09 червня 2016 року довічно. Також він виплачує кредит по договору №3152986/№-8 від 23.01.2014 року на користь правонаступника ПАТ «Імексбанк» в розмірі 1019 грн. щомісячно, крім цього він повинен сплачувати комунальні платежі, та в зв`язку з тим, що він проходить військову службу в м.Ізмаїл, змушений винаймати квартиру, за яку сплачує більш 1000 грн. щомісячно, тому на даний час позивач не може сплачувати на користь відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку, а просить зменшити розмір аліментів на утримання дитини до 1/8 частини.
Представник позивача ОСОБА_1 , яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримала позов та наполягала на його задоволенні.
Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Плачков В.М., який діє на підставі угоди про надання правової допомоги, позов не визнали та надали заперечення, в якому посилаються на те, що позивач з метою ухилення від сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , сплачує аліменти на утримання батьків, батьки позивача не потребують матеріальної допомоги, вони отримують пенсію, не є інвалідами, мають землю, від якої мають дохід, підсобне господарство, тому вони не потребують матеріальної допомоги. Також твердження позивача про те, що він сплачує кредит та заборгованість по ньому, відповідач не визнає, так як погашати кредит позивач повинен був своєчасно, та із-за його легковажності дитина не повинна страждати. В своєму запереченні відповідач ОСОБА_2 посилається на те, що вона працює у Болградській районній лікарні та її заробітна плата становить біля трьох тисяч, яку вона витрачає на сплату комунальних платежів, для придбання продуктів харчування та інші побутові потреби. Аліменти, які вона отримує від позивача, вона витрачає на придбання для дитини одягу, платить за навчання дитини в музикальній школі та на придбання медикаментів для дитини у випадку її хвороби, тому вона просить суд відмовити у задоволені позову.
Вислухавши представників позивача та відповідача розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Як вбачається зі змісту ст.ст. 10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до рішення Болградського районного суду Одеської області від 26.07.2016 року з позивача стягуються аліменти на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% встановленого законодавством мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Позивач до суду надав довідку № 30/1699 від 14.11.2016 року та довідку про доходи №11/673 від 14.11.2016 року, видані військовою частиною НОМЕР_1 , згідно яких він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 м.Ізмаїл Державної прикордонної служби України з 21.06.2016 року та у листопаді 2016 року позивач отримав зарплатню в розмірі 8837,50 грн., з якої сплачені аліменти становлять 4156,62 грн.
Рішенням Болградського районного суду від 10.08.2016 року з позивача стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на кожного в розмірі по 1/8 частини заробітку позивача, починаючи з 09.06.2016 року довічно, рішення набрало законної сили.

На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Суд критично оцінює докази погіршення матеріального становище позивача, а саме: - що стосується кредитного договору на який посилається позивач, то він укладений 23.01.2014 року між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_4 , а будь-яких доказів щодо сплати позивачем суми боргу, до суду не надано.

Також суд сприймає критично твердження позивача, щодо його потреби винаймати житло в м.Ізмаїлі за місцем проходження військової служби, так як позивач не надав до суду підтверджуючих доказів, а саме договору оренди житла та платіжні документи сплати за його оренду.

Оцінюючи присудження позивачу за рішенням суду аліментів на утримання батьків, суд виходить з того, що рішення про стягнення з позивача аліментів на батьків в розмірі по 1/8 кожному, прийнято 10.08.2016 року, тобто через два тижня після рішення про стягнення аліментів на дитину, при цьому непрацездатні батьки пред`явили позов тільки до ОСОБА_4 , хоча мають ще двох повнолітніх дітей. Також суд відповідно оцінює той факт, що являючись відповідачем по справі про стягнення аліментів на утримання батьків, позивач визнав позов в повному обсязі і не заявляв незгоду з часткою аліментів, мотивуючи необхідність виплачувати аліменти на утримання дитини.

Крім цього при прийнятті рішення про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини, позивач, як батько дитини, не заперечував про стягнення з нього саме цієї частки, при цьому не заявляв щодо наявності у нього підстав, на які посилається в цьому позові, а саме на необхідність проживання в місті Ізмаїлі (на момент прийняття рішення судом він вже працював в м. Ізмаїлі), на наявність кредиту, та необхідності утримувати батьків.

У відповідності із роз`ясненнями викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів, визначений судовим рішенням відповідно до ст. 192 СК або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Таким чином, враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, яким чином змінився його матеріальний стан чи стан здоров`я після прийняття судом рішення про стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 до часу звернення до суду із зазначеним позовом про зменшення розміру аліментів, тому позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,57,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст. 80,84,192 СК України суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання в десятиденний строк апеляційної скарги, або в порядку ст. 294 ЦПК України. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області.

Суддя В.А. Раца