Справа № 185/6970/15-ц
Провадження № 4-с/185/38/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді скаргу Публічного акціонерного товариства "КредоБанк" на дії державного виконавця Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство "КредоБанк" звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, в якій просить визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 про повернення виконавчого документу стягувачеві ВП № 50978719 від 11 листопада 2016 року; зобовязати державного виконавця Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції відновити виконавче провадження № 50978719 з примусового виконання виконавчого листа № 185/6970/15-ц, виданого 15.12.2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «КредоБанк» витрат по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.; зобовязати державного виконавця здійснити запити до органів Державної реєстраційної служби України, Державної казначейської служби України, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики, адресного бюро, Державної міграційної служби України, Державної прикордонної служби України, перевірити інформацію за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про доходи боржника, зокрема, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку; зобовязати державного виконавця звернутися до суду з поданням щодо застосування приводу до боржника; зобовязати державного виконавця здійснити всі законні та необхідні дії в межах відновленого виконавчого провадження № 50978719 з метою своєчасного та повного виконання судового рішення.

В обґрунтування скарги посилався на те, що 26.04.2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №185/6970/15-ц, виданого 15 грудня 2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «КредоБанк» витрат по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. 11.11.2016 року державним виконавцем Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними). Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 11.11.2016 року ВП №50978719 була винесена державним виконавцем передчасно, без проведення необхідних виконавчих дій, передбачених законом, не прийняті заходи по встановленню місця проживання боржника, заходи по виявленню наявності чи відсутності майна, коштів у боржника, не вирішувалось питання про застосування приводу боржника.

У судове засідання представник ПАТ "КредоБанк" не з'явився, відповідно до наданої заяви просив розглядати скаргу за його відсутності та задовольнити її в повному обсязі.

Державний виконавець Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини не явки, хоча була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи.

Заінтересована особа в судове засідання не з'явилася, тоді як була належним чином повідомлена про розгляд скарги, причини неявки суду не відомі.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга на дії державного виконавця підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

За правилами ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що 26.04.2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №185/6970/15-ц, виданого 15 грудня 2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "КредоБанк" витрат по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

11.11.2016 року державним виконавцем Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов'язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід'ємною частиною правосуддя, а у ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 14 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), як провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

П. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документу стягувачу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як встановлено із змісту постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 11.11.2016 року ВП №50978719, відповідно відповідей УПФУ та ДПІ у боржника відсутні доходи та відкриті рахунки в банківських установах, відсутнє рухоме та нерухоме майно, на яке може бути звернено стягнення.

Однак, згідно з п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень розшук боржника - юридичної особи та розшук майна боржника здійснюється безпосередньо державним виконавцем без звернення до суду шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Однак, під час розшуку майна боржника, виконавець обмежився тільки запитами до УПФУ, ДФС, МРЕВ ДАІ та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.11.2016 року, вбачається, що боржнику ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 13.06.1994 року Фондом комунального майна, належить квартира АДРЕСА_1, однак суду не надано будь-яких доказів про проведення державним виконавцем виконавчих дій щодо цього майна, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на викладене, вважаю, що дії виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу є неправомірними.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Вимога ПАТ «Кредобанк» щодо зобовязання державного виконавця звернутися до суду з поданням про винесення ухвали про привід боржника задоволенню не підлягає, оскільки на теперішній час виконавче провадження фактично ще не відновлено, а отже зазначена вимога є передчасною.

Вимога ПАТ «Кредобанк» щодо зобовязання державного виконавця здійснити запити до органів Державної реєстраційної служби України, Державної казначейської служби України, Державноїслужби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики, адресного бюро, Державної міграційної служби України, Державної прикордонної служби України, перевірити інформацію за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про доходи боржника, зокрема, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, та зобовязання державного виконавця здійснити всі законні та необхідні дії в межах відновленого виконавчого провадження з метою своєчасного та повного виконання судового рішення також задоволенню не підлягають, оскільки такий обовязок покладений на державного виконавця ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та у відповідності до вимог чинного законодавства судового закріплення не потребує.

За таких обставин, скаргу слід задовольнити частково.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства "КредоБанк" на дії державного виконавця Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 про повернення виконавчого документу стягувачеві ВП № 50978719 від 11 листопада 2016 року.

Зобовязати державного виконавця Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції відновити виконавче провадження № 50978719 з примусового виконання виконавчого листа № 185/6970/15-ц, виданого 15.12.2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «КредоБанк» витрат по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

В іншій частині відмовити.

Стягнути з Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в пятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: В.М. Бондаренко