Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №334/7331/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Нікітенко Н.П.
Провадження 22-ц/778/163/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Спас О.В.,

ОСОБА_2

при секретарі: Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району м. Запоріжжя, про виселення та зняття з реєстрації,-

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2015 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району м. Запоріжжя, про виселення та зняття з реєстрації.

В обґрунтування позову зазначено, що 08 серпня 2008 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір , за умовами якого останньому було надано кредит в сумі 612 000,00 дол. США, зі сплатою 16% річних, з кінцевим терміном погашення 07.08.2028 року, для придбання житлового будинку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Котляревського, №112.

В якості забезпечення своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором в іпотеку банку було передане нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 345,2 кв.м. житловою площею 171,3 кв.м., розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Котляревського,112, що підтверджується договором іпотеки від 08.08.2008 року.

В зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, ПАТ «ВТБ БАНК» в листопаді 2013 року звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2014 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, загальною площею 345,2 кв.м., житловою площею 171,3 кв.м., розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Котляревського №112, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

На адресу відповідача 15.05.2015 року була надіслана вимога про виселення всіх мешканців, які мешкають в будинку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Котляревського №112, яка до теперішнього часу відповідачем не виконана.

Враховуючи вищевикладене просив суд виселити ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з житлового будинку розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Котляревського №112, без надання іншого житлового приміщення, знявши їх з реєстрації за зазначеною адресою; стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5, які діють в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ПАТ «ВТБ БАНК» судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2016 року позов задоволено.

Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з житлового будинку розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Котляревського №112, без надання іншого житлового приміщення, знявши їх з реєстрації за зазначеною адресою.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_5, які діють в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ПАТ «ВТБ БАНК» судовий збір в сумі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення учасників процесу, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 3,4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права .

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи 08 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством ВТБ БАНК (правонаступником прав та обов'язків якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ВТБ БАНК») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № Р511/04-188, відповідно до якого останньому було надано кредит в сумі 612 000,00 дол. США, зі сплатою 16% річних, з кінцевим терміном погашення 07.08.2028 року, цільове використання - для придбання житлового будинку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Котляревського №112.

В якості забезпечення своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором в іпотеку банку було передане нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 345,2 кв.м. та житловою площею 171,3 кв.м., розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Котляревського №112, що підтверджується Іпотечним договором №І-118/Ф/4 посвідченого 08.08.2008 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстровим №3186.

В зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, ПАТ «ВТБ БАНК» в листопаді 2013 року звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2014 року (справа №334/10764/13-ц) позовні вимоги ПАТ «ВТБ БАНК» задоволені в повному обсязі, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, загальною площею 345,2 кв.м., житловою площею 171,3 кв.м., розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Котляревського №112, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

На адресу відповідача 15.05.2015 року вих. №4288/1-2.44 була надіслана вимога про виселення всіх мешканців, які мешкають в предметі іпотеки, розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Котляревського №112, але дана вимога Банку відповідачем у зазначений строк не виконана.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» визначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК України після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя (кредитора) або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Такий правовий висновок викладений і у Постанові ВСУ від 18 березня 2015 р. у справі № 6-39цс15, предметом якої був спір про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Посилаючись на вказані норми закону суд першої інстанції суд першої інстанції розглянувши справу задовольнив позовні вимоги.

Разом з тим ,слід зазначити наступне:

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української PCP громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилтлове приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Тобто особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку із зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК Української РСР.

Дані про постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначене в рішенні суду.

Зазначені правові висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 3 лютого 2016 року у справі № 6-1449цс15 ,від 24 червня 2015 року у справі № 6- 447цс15 , від 01 липня 2015 року у справі № 6-875цс15, від 02 вересня 2015 року у справі № 6-1049цс15, від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1061цс15, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Разом з цим, як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Однак, як встановлено, за матеріалами справи судом, житловий будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Котляревського буд.. 112, що переданий в іпотеку Банку, придбаний як за кредитні кошти 612000 доларів США, так і за особисті кошти 108961,4 доларів США./а.с.11/

Дані про наявність будь - якого іншого житла у відповідачів відсутні.

Також розглянувши справу ,районний суд не надав належної оцінки тому, що на час розгляду позову позивачем не зазначено іншого постійного жилого приміщення для виселення відповідачів та їх неповнолітніх дитей ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За інформацією Запорізької міської ради, на теперішній час, у м. Запоріжжі не створений житловий фонд для тимчасового проживання осіб, виселених через звернення стягнення на житлові приміщення, що придбані за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою.

Разом з цим, за змістом частин першої, другої, четвертої статті 12 Закону України від 02 червня 2005 року № 2623-IV «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна.

Неприпустиме зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна,право власності на яке або право користування яким мають діти. Для здійснення таких правочинів потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та матеріалам справи ,доказам по справі дана неналежна оцінка і тому судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.307,309,317 ЦПК України, колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2016 року по цій справі скасувати, ухвалити нове рішення ,за яким:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району м. Запоріжжя, про виселення та зняття з реєстрації - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: