Справа № 308/254/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 січня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних і кримінальних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Куштана Б.П. ( доповідача),

суддів: Кондора Р.Ю. та Мацунича М.В.

при секретарі: Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Таврика» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 травня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк Таврика» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобовязання виконати рішення суду щодо повернення банківського вкладу, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом у січні 2014 р.

Просив зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатити залишки коштів вкладів позивача в сумі 414951,01 грн. згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 25.11.2013 р. № 308/13018/13-ц протягом семи днів з дня звернення до Фонду; попередити директора-розпорядника Фонду, що у випадку невиконання цього рішення суду до неї будуть застосовані санкції передбачені статтею 382 Кримінального кодексу України.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 17 травня 2016 р. позов ОСОБА_1 задоволено, зобовязано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ «Банк Таврика» в особі керівника банку, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 виплатити ОСОБА_1 залишки коштів його вкладів в сумі 414951,01 грн. згідно з рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25.11.2013 р. № 308/13018/13-ц з урахуванням індексу інфляції станом на 17.05.2016 р. протягом семи днів з дня предявлення вимоги; стягнуто з ПАТ «Банк Таврика» в особі керівника банку, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору в розмірі 551,20 грн.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Таврика» просить скасувати це заочне рішення та ухвалити нове про закриття провадження у справі з підстав передбачених статтею 205 ЦПК України або скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити повністю. Доводить про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права. Указує, що це публічно-правовий спір і вимоги позивача повинні були розглядатися за правилами встановленими КАС України, оскільки уповноважена особа Фонду гарантування вкладів виступає в указаному спорі від імені сторони, яка здійснює при цьому владні повноваження. Зазначає, що позивач звернувся в суд з вимогами, які не передбачені ст.16 ЦПК України. Указує, що рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25.11.2013 р. по справі 308/13018/13-ц на яке посилається в резолютивній частині заочного рішення суд першої інстанції, скасовано ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 15.09.2014 р. та провадження у справі закрито ухвалою від 03.02.2015 р.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просить скасувати це заочне рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. Указує, що Фондом здійснюється виплата відшкодування вкладникам лише в розмірі 200 000 грн. незалежно від кількості вкладів та їх розміру, тобто Фондом не гарантується 100% повернення вкладів учасникам Фонду. Зазначає, що рішення по справі № 308/13018/13-ц згідно з яким прийняте оскаржуване рішення скасоване ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 15.09.2014 р., а ухвалою від 03 лютого 2015 р. провадження у справі закрито. Указує, що спір між позивачем і Фондом виник у звязку з здійснення Фондом владних управлінських функцій, а тому це є публічно-правовим спором і в порядку цивільного судочинства розглядатися не може.

В письмових запереченнях ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Таврика» відхилити повністю, а рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 травня 2016 р. залишити без змін. Указує, що це рішення прийнято з урахуванням чинного законодавства та Конституції України.

Апеляційні скарги підлягають задоволенню, а рішення скасуванню із відмовою у позові з таких мотивів.

Суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 23.09.2013 р. зобовязано Фонд гарантування вкладів врахувати кредиторську вимогу ОСОБА_1 від 28.03.2013 р. на виплату йому залишків коштів його вкладу та врахувати ту обставину, що ці кошти повинні були бути виплачені йому згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07.03.2013 р. по справі № 308/535/13-ц. Також, 25.11.2013 р. по вказаній справі Ужгородським міськрайонним судом винесено додаткове рішення, згідно з яким вищенаведене рішення доповнено наступним абзацом: «Зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатити ОСОБА_1 кошти залишків його вкладів в сумі 414951,01 грн.» Однак, не зважаючи на наведене, відповідачем не вчинено жодних дій для виконання своїх вимог перед позивачем, рішення суду не виконано, що порушує права та інтереси позивача, у звязку з цим суд вирішив зобовязати відповідачів виплатити ОСОБА_1 залишки коштів його вкладів в сумі 414951,01 грн. згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 25.11.2013 р. в справі № 308/13018/13-ц з врахуванням індексу інфляції станом на 17.05.2016 р. протягом семи днів з дня предявлення вимоги.

Однак, такий висновок суду не відповідає обставинам справи та зроблений з порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з матеріалами цивільної справи № 308/13018/13-ц, яка була витребувана апеляційним судом, ОСОБА_1 звернувся в суд у липні 2013 р. Просив визнати, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не мав підстав і прав включати позивача в 7-му чергу виплат залишків коштів вкладів в банку «Таврика»; відмінити рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про включення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів до 7-ої черговості виплати коштів вкладів; зобовязати Фонд включити ОСОБА_1 в черговість виплати залишків коштів вкладів згідно кредиторських вимог від 26.03.2013 р. або виплатити позивачу кошти вкладів відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07.03.2013 р. у порядку обставин, що дають перевагу на виплату коштів; зобовязати Фонд повідомити позивача про проведення зміни черговості виплати залишків коштів вкладів та орієнтований час їх виплати; зобовязати АТ «Банк «Таврика» в 10-ти денний термін виплатити позивачу кошти вкладів, згідно з виконавчого листа від 07.03.2013 р. по справі №308/535/13-ц. Та інші вимоги зобовязального характеру (а.с.2-8).

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 23.09.2013 р. позов було задоволено частково (а.с.50-52).

Додатковим рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 25.11.2013 р. резолютивну частину рішення від 23.09.2013 р. було доповнено наступним: «Зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатити ОСОБА_1 кошти залишків його вкладів в сумі 414951,01 грн. у семиденний строк від дня предявлення вимоги» (а.с.85-86). Саме на це рішення посилається суд в резолютивній частині оскаржуваного рішення.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 15.09.2014 р. (а.с.109-100) заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23.09.2013 р. та додаткове рішення від 25.11.2013 р. скасовані, а справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 03.02.2015 р. (а.с.180-181) провадження в цивільній справі за № 308/13018/13-ц закрито.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 03.02.2015 р. ухвалою судді апеляційного суду Закарпатської області від 06 травня 2015 р. (а.с.204) визнано неподаною та повернуто апелянту. Цю ухвалу ОСОБА_1 не оскаржено.

З наведеного випливає, що як основне так і додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25.11.2013 р., на яке посилається суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні скасоване, а провадження у цивільній справі №308/13081/13-ц закрито.

Тобто, у цій справі відсутній предмет позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 просив зобовязати виконати рішення суду якого у правовій природі немає.

Окрім того, необхідно зазначати, що спірні правовідносини ОСОБА_1 з «Банком Таврика», які по суті вимог зводяться до повернення банківського вкладу, вже були вирішені судом у цивільній справі № 308/535/15-ц.

Так, 02.04.2013 р. Ужгородським міськрайонним судом у вказаній цивільній справі видано виконавчий лист на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07.03.2013 р., яке набрало законної сили 18 березня 2013 р. (а.с.19 матеріалів цивільної справи №308/13018-13-ц), згідно з яким і відповідно до виконавчого листа стягнуто з ПАТ «Банк Таврика» на користь ОСОБА_3 суму не повернутого (не виплаченого) вкладу в розмірі 47044,55 дол. США та 221,50 дол США нарахованих відсотків; суму вкладу 520 грн; суму вкладу в розмірі 10000 грн; розміщені ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 431,59 грн. та 3040,20 дол. США для обслуговування карткового рахунку та 11,07 грн. та 15,75 дол. США нарахованих відсотків.

Усі наступні вимоги ОСОБА_1 до відповідачів( ПАТ «Банк Таврика» та Фонду гарантування вкладів) зводяться до зобовязання виконати це рішення (рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07.03.2013 р.), що не узгоджується із способами захисту порушених прав, які передбачені ст.16 ЦК України, а відноситься до компетенції державної виконавчої служби.

Так, відповідно до вимог статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За правилами ч.1 ст.3 ЦПК України, статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що права ОСОБА_1М з приводу повернення вкладу вже були захищені в судовому порядку та повторного судового захисту не потребують.

Керуючись ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст. 1,3, 10, 11,15, 60, 212, 213, 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3, п.4, ч.2, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

1. Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Таврика» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити.

2. Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 травня 2016 р. скасувати.

3. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

4. Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: