Справа № 298/1228/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

25 січня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів КОЖУХ О.А., ДЖУГИ С.Д.

при секретарі ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоберезнянської селищної ради Закарпатської області та ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення, скасування свідоцтва та визнання права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Великоберезнянського районного суду від 25 жовтня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 оскаржив ухвалу Великоберезнянського районного суду від 25.10.2016, якою позов залишено без розгляду на підставі ст. 207 ч. 1 п. 8 ЦПК України. На думку позивача, суд порушив норми процесуального права і не мав підстав для залишення позову без розгляду відповідно до вказаної процесуальної норми, оскільки недоліки, що були виявлені під час первісного подання заяви, були усунені, після цього було відкрито провадження в справі, позовна заява не залишалася без руху, не визначалися судом її недоліки та не надавався строк для їх виправлення. Тож суд не вправі був за усною немотивованою заявою представника відповідача залишати позов без розгляду. Просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши на підставі ст. 305 ч. 2 ЦПК України справу у відсутність сторін, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Як убачається з матеріалів справи, 17.12.2015 до Великоберезнянського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (а.с. 1). Ухвалою судді від 18.12.2015 заяву було залишено без руху із наданням строку для виправлення її недоліків, якими суддя визнав те, що в заяві не було зазначено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, а також переліку документів, що додаються до заяви відповідно до числа відповідачів, у т.ч, щодо оплати судового збору (а.с. 3). Вказівки на інші недоліки заяви ухвала судді не містить.

23.12.2015 позивач на виконання ухвали судді від 18.12.2015 подав до суду необхідні документи (а.с. 4-23), ухвалою від 23.12.2015 суддя відкрив провадження у справі за вищевказаним позовом і призначив справу до судового розгляду (а.с. 24). Тобто, суддею було визнано виконання позивачем вимог, установлених ст.ст. 119, 120, ст. 121 ч. 2 ЦПК України і, відповідно, відсутність підстав для визнання заяви неподаною та повернення її позивачеві. У справі майже рік здійснювалося провадження, до суду подавалися документи, відбувалися судові засідання, надавалися пояснення, допитувалися свідки, вирішувалися клопотання учасників процесу тощо.

ОСОБА_2 наведене, в судовому засіданні 25.10.2016 після відкриття засідання, заслуховування пояснень учасників процесу, допиту свідків за усним клопотанням сторони відповідача ОСОБА_2, яке мотивувалося несплатою позивачем належного судового збору із заяви, суд постановив ухвалу про залишення заяви без розгляду із підстави, передбаченої ст. 207 ч. 1 п. 8 ЦПК України, зазначивши при цьому конкретною підставою те, що позовна заява майнового характеру не містить вказівки на ціну позову (а.с. 90-99).

За правилами, встановленими ст. 207 ч. 1 п. 8 ЦПК України, суд може своєю ухвалою залишити заяву без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк. Такому вирішенню процесуального питання та відповідному судовому рішенню повинно передувати встановлення конкретного недоліку (недоліків) заяви та надання ухвалою суду позивачу можливості виправити недоліки у визначений судом строк.

Вимоги цивільного процесуального закону, що регулюють вирішення питання, про яке йдеться, суд порушив. Ухвалу про залишення заяви без розгляду було постановлено у тому ж судовому засіданні, в якому за ініціативою сторони відповідача виникло таке питання. Суд не постановляв ухвалу про визначення конкретного недоліку (недоліків) заяви, якщо вважав, що такі мають місце, та про надання позивачу строку на виправлення недоліків. Якщо йдеться про сплату судового збору, суду належало вказати суму, належну до сплати, реквізити для сплати коштів. Утім, суд одразу ж залишив заяву без розгляду не зазначивши і в цій ухвалі того, в чому саме полягав недолік заяви, позаяк не визначив суму судового збору, що його, як вважав суд, не сплатив або не доплатив позивач із заяви. Позивач був позбавлений будь-якої можливості виправити недоліки заяви, коли б такі й були в дійсності та були б належно зафіксовані. Зміст ухвали суду прямо суперечить дійсним обставинам, оскільки в позовній заяві вказувалася ціна позову в розмірі 40800,00 грн (а.с. 6). Суд не зважив і на те, що питання про відповідність вимогам процесуального закону заяви було ним вирішене відповідними чинними процесуальними рішеннями і, поза тим, суд не був позбавлений можливості вирішити питання про розподіл судових витрат за правилами ст. 80 ч. 2, ст. 88 ч.ч. 1-3, ст. 214 ч. 1 п. 6, ст. 215 ч. 1 п. 4 абз. 4 ЦПК України.

Таким чином, належних підстав для залишення позову без розгляду суд першої інстанції не мав, процесуальне рішення було прийняте судом з істотними порушеннями процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання та до порушення процесуальних прав позивача. Законність ухвали суду виключається і така за жодних умов не може залишатися чинною.

Відтак, апеляцію, яка є обґрунтованою, на підставі ст. 311 ч. 1 п.п. 3, 4 ЦПК України слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу для продовження розгляду направити до того ж суду.

Керуючись ст. 307 ч. 2 п. 4, ст. 311 ч. 1 п.п. 3, 4, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Великоберезнянського районного суду від 25 жовтня 2016 року скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді