Справа № 761/2077/16-ц
Провадження № 6/761/127/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення позики, заінтересована особа: ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

23.12.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про відстрочку виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 19.05.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення позики.

Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 19.05.2016 року у цивільній справі № 761/2077/16-ц позов ОСОБА_2 було задоволено частково, а саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 75810,28 грн., що складається з наступного: суми позики - 74532, 85 грн., що за курсом НБУ станом на 20.01.2016 року складає 3000,00 дол. США; трьох відсотків річних від простроченої суми - 526,83 грн., що за курсом НБУ станом на 20.01.2016 року складає 21,25 дол. США; судових витрат по сплаті судового збору - 750,60 грн. Разом з тим, заявниця зазначає, що у зв'язку з відсутністю постійного місця роботи, інших стабільних доходів та враховуючи перебування у неї на утриманні малолітніх дітей, вона не має можливості виконати рішення суду, а тому вважає, що наявні усі підстави для відстрочки виконання рішення суду, просить суд відстрочити виконання рішення суду на три роки до 19.05.2019 року.

Представник заявника у судовому засіданні заявлені вимоги повністю підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні проти заявлених вимог заперечував, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заява про відстрочку виконання рішення суду не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Згідно з п.10 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року № 14, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Звертаючись до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду заявниця посилається на відсутність постійного місця роботи, інших стабільних доходів та перебування на її утриманні малолітніх дітей. Однак з врахуванням вищевикладеного, судом не встановлено виняткових випадків у розумінні ст. 373 ЦПК України, які можуть стати підставою для відстрочки виконання рішення суду, а тому відмовляє у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення позики, заінтересована особа: ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 14, 169, 209, 210, 293, 294, 373 ЦПК України, постановою постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року № 14, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення позики, заінтересована особа: ОСОБА_2.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: