Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6001/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді Кондрацької Н.М.

при секретарі: Мелещенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на дії та бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про визнання дій державних виконавців Центрального ДВС черкаського міського відділу юстиції неправомірними.

У скарзі вказує, що в провадженні Центрального ВДВС з 25.01.2016 року знаходяться виконавчі провадження згідно виконавчих листів № 2314/9019/12, виданих Придніпровським районним судом м. Черкаси 12.02.2015 про виселення осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, неповнолітньої ОСОБА_4 21 червня 2016 року при здійснені виконавчих дій з метою отримати доступ до житлового приміщення та для заміни замків у вхідних дверях боржника ОСОБА_2, яка є власником нерухомого майна за адресою: 18000. АДРЕСА_1, постановою державного виконавця Центрального ВДВС Черкаського МУЮ було залучено «спеціаліста». Постанову про залучення такого спеціаліста боржники не отримували і не мали змоги її оскаржити. 21.06.2016 р. державним виконавцем було здійснено примусове виселення особи, яка не була зазначена у виконавчому листі, конфісковані усі побутові речі даної особи, здійснено заміну замків у вхідних дверях у власному житловому приміщені ОСОБА_2, що належить скаржнику на праві приватної власності, поставлена сигналізація на вхідні двері квартири при цьому не надано постанову про залучення спеціаліста, який хотів ламати вхідні двері, не надано акту опису й арешту майна, який було складено, станом на 24.06.2016 р. не надали акту про виконання рішення суду та постанови державного виконавця про завершення виконавчою провадження та будь - якого договору з компанією, що встановлювала сигналізацію. В рішенні суду про виселення не було присудження про втрату права власності, користування власником майна або про передачу ключів чи інших будь - яких зобовязань, які б обмежували право власника - ОСОБА_2 у володіння чи користуванні власним майном а також скаржник не була звільнена від обов'язків щодо власного помешкання. Жодного підтверджуючого документу про здійснення виконавчих дій 21.06.2016 р, скаржнику власнику квартири надано державним виконавцем не було. Третьою особою подана заява про злочин до правоохоронних органів влади та при проведенні вище зазначених виконавчих дій усі події фіксувались на відео зйомку, а також трьома нарядами працівників Національної поліції. Фактично державним виконавцем та іншими зазначеними особами 21.06.2016 було здійснено грабіж, за що передбачена кримінальна відповідальність. Державний виконавець надає неправдиву інформацію ОСОБА_6, ОСОБА_3, не віддає побутові речі, які було вилучено безпідставно та шантажує боржників (за виконавчим листом, який виконано) щодо надання акту державного виконавця тільки після того, як ОСОБА_2 розрахується за (невстановленими) борговими зобовязаннями з ПАТ КБ «Приват Банк» по платіжній картці, стосовно якої станом на сьогодні призначений розгляд справи в апеляційному суді Черкаської області на 14.07.2016. 22.06.2016 р. була подана письмова заява з проханням надати письмову відповідь та належним чином завірені копії постанови державного виконавця про залучення спеціаліста; підтвердження того, що така постанова була надіслана боржникам, договір про надання послуг або інший із організацією або фізичною особою підприємцем - спеціалістом, який був залучений та представився як майор міліції Захаров, а також дозвільні документи на проведення заміни замків без дозволу власника майна - ОСОБА_2 та ОСОБА_3; достовірну інформацію про поліграфічну компанію, яка виготовила самоклеючі оголошення про здійснення виконавчих дій із зазначенням персональних даних осіб боржників; чітку інформацію з посиланням на нормативно-правові акти щодо права ВДВС або іншої особи міняти замки у вхідних дверях та не надавати власнику нерухомості доступу до нього, а також з посиланням на рішення суду, яке вступило в законну силу і не було оскаржено відносно передачі ключів від боржника до іншої особи або заміни замків та яким би було обмежено право власності боржника у користуванні його нерухомим майном; на підставі якого документу ВДВС разом зі спеціалістом здійснили заміну замків у вхідних дверях власника приміщення. 07.07.2016 р. державний виконавець разом із третіми сторонніми особами зняли сигналізацію та вивезли усе рухоме майно із зазначеної квартири у невідомому напрямку, чим здійснили крадіжку речей про що було викликано правоохоронні органи та подана заява про вчинення злочину. Важливим є те, що державний виконавець без наявного дозвільного документу та в порушення закону демонтував газовий прилад - газову плиту та вивіз у невідомому напрямку а відповідальною особою за безпеку при користуванні газовими приладами покладено на власників нерухомого майна на ОСОБА_2 та на ОСОБА_3. Жодних документів на підставі яких учинялись незаконні дії ДВС та третіми особами скаржнику надано не було, як і не надано представникам національної поліції. 11.07.2016 р. на чергову письмову мою заяву державний виконавець та начальник Центрального відділу відмовили надати будь - які підтверджуючі документи про виконання рішення суду, про залучення спеціаліста, про місце знаходження майна, яке ними було вивезено незаконно. В порушення ч. З ст. 78 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець не повідомив про вивезення рухомого майна 07.07.2016 р. та не видав Акт опису й арешту станом на 11.07.2016 р. 07.06.2014 року вступив в силу ЗУ « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року. Держаними виконавцями проігноровано вимоги даного закону. Також проігноровано Правову позицію, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 3 лютого 2016 року у справі № 6-2947цс-15, що є грубим порушенням норм права. Також проігноровано Правову позицію, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 3 лютого 2016 року у справі № 6-2947цс-15, що є грубим порушенням суду нижчої інстанції (дослівно): «Разом з тим, враховуючи, що 7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій» та судом апеляційної інстанції зроблено правильний висновок, що нього дія поширюється і на правовідносини сторін, у зв'язку з чим не підлягає виконанню рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, не підлягає виконаний) й рішення в частині виселення на час дії нього Закону». Тобто, державна виконавча служба не має законного права здійснювати виконавчі провадження за виконавчими листами та вчиняли будь - які дії з метою виконання рішення суду. Ігнорування такого значущого факту також є порушення закону при виконанні посадових обовязків, делегованих державою. Тому, просить суд визнати дії державних виконавців Центрального відділу ДВС неправомірними та незаконними, зобовязати службових осіб Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції видати процесуальні документи виконавчого провадження про вчинення усіх вище зазначених дій, повязаних з проведенням та проведених 21.06.2016, 07.07.2016, зобов'язати службових осіб Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції повернути газове обладнання вилучене ними майно за місцем його вилучення у тому стані та кількості, в якому воно було вилучено та описано.

В судовому засіданні представник скаржника свою скаргу підтримала, та просила суд визнати дії державного виконавця незаконними з підстав наведених у скарзі. Пояснила, що жодної постанови про

Державний виконавець в судовому засіданні пояснив, що на його думку доводи скарги надумані, а дії державного виконавця щодо виконання вищевказаного виконавчого документа такими, що вчинені на підставах, в межах повноважень, у порядок та у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження», тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні пояснив, що дія Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не поширюється на виконання вказаного вище рішення суду, оскільки воно передбачає і стосується виключно виселення.

Заслухавши сторони, дослідивши наявні матеріали, суд вважає в задоволенні скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Судові рішення, відповідно до ст. 124 Конституції України, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» - примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у самостійному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом України «Про виконавче провадження», а державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Законом України "Про виконавче провадження", зокрема ч. 1 ст. 11, ч. 7 ст. 12, визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Разом з цим 7 червня 2014 р. набув чинності Закон України від 3 червня 2014 р. № 1304-VII, згідно з п. 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню відповідного слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови.

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак установлений Законом України від 3 червня 2014 p. № 1304-VII мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з п. 4 Закону України від 3 червня 2014 p. № 1304-VII протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України від 3 червня 2014 p. № 1304-VII не підлягає виконанню.

Закон України від 3 червня 2014 p. № 1304-VII не є підставою для відмови в захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кредиторів.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 04 жовтня 2013 року, позовні вимоги задоволено та виселено ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_2 зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Черкаси.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року було внесено виправлення у вище вказане рішення в частині написання по-батькові відповідачки ОСОБА_4

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.01.2013 року набрало законної сили 04.10.2013 року. Строк предявлення виконавчих листів до виконання до 05.10.2015 року.

08.08.2014 року Придніпровським районним судом Черкаси були видані виконавчі листи за вказаним вище рішенням суду. Однак, виконавчі листи містили описку, що перешкоджало їх виконанню.

Постановами від 12.11.2014 року вказані виконавчі листи були повернуті стягувачеві у звязку з його заявою про їх повернення, та 24.11.2014 року стягувач звернувся до суду з заявою про виправлення описки у виконавчих документах від 08.08.2014 року.

Ухвалою Придніпровського районного суду від 12.12.2014 року заяву про виправлення описки у виконавчих листах було задоволено.

02.02.2015 року представник стягувача звернувся до суду із заявою про видачу виконавчих листів, які було видано судом 12.02.2015 року, тобто вже після закінчення строку предявлення їх до виконання.

Ухвалою Придніпровського районного суду від 17.06.2015 року у справі за заявою ПАТ КБ» Приватбанк» було поновлено строк предявлення виконавчих листів до виконання.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 25.11.2015 року вказана вище ухвала суду була залишена без змін.

Таким чином, 20.01.2016 на адресу Центрального відділу ДВС надійшли заяви стягувача про відкриття виконавчих проваджень з виконання виконавчих листів Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2314/9019/12 про виселення ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_3 зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Черкаси.

25.01.2016 державним виконавцем Центрального ДВС ОСОБА_8, керуючись ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», прийнято виконавчий документ до виконання, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49925821. Цього ж дня копію постанови про відкриття виконавчого провадження направлено боржнику за вих. № 792 до виконання. Проте конверт повернено на адресу Центрального відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області за закінченням терміну зберігання.

Та по вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем проводились відповідні виконавчі дії, направлені на виконання рішення суду. Вважаючи такі дії виконавця в період з моменту відкриття провадження до 01.06.2016 року не законними представником скаржника ОСОБА_1 були оскаржені дії державного виконавця та 07.06.2016 року Придніпровським районним судом м. Черкаси в задоволенні скарги було відмовлено.

08.06.2016 року ОСОБА_2 звернулась до виконавця з заявою про те, що вона та інші члени її сімї добровільно виконали вимогу державного виконавця, щодо виселення з квартири. З метою перевірки дійсного виселення скаржника та інших осіб, державним виконавцем з метою складання відповідного акту було направлено вимогу про перевірку дійсності факту виселення та про необхідність надання доступу до житла 21.06.2016 року.

В цей же день державним виконавцем були складені відповідні акти про виселення скаржника та інших осіб, акт опису та арешту майна, яке знаходилося в квартирі, та акт про те, що було складено акт опису та арешту майна, що знаходилось в квартирі. З ксерокопій вищевказаних актів, які знаходяться в матеріалах справи, вбачається, що на кожному з них є підписи ОСОБА_3Г, ОСОБА_2, ОСОБА_7 про те, що вони претензій не мають, з державним виконавцем в повній мірі згодні.

Такі дії державного виконавця, на думку суду є законними.

Що ж стосується вимог скаржника та її довірительки про зобовязання службових осіб Центрального ВДВС ЧМУЮ повернути газове обладнання, вилучене ними майно, за місцем його вилучення у тому стані та кількості, в якому воно було вилучено та описано суд вважає їх такими, що не підлягають до задоволення, оскільки не має достовірних відомостей, що це майно належить саме ОСОБА_2.

Згідно розписки від 12.12.2016 та акту державного виконавця від 12.12.2016, представник за довіреністю ОСОБА_1 12.12.2016 ознайомилась з виконавчим провадженням № 3079448, який міститься з 58 аркушів, а також зробила фотокопії матеріалів виконавчого провадження в кількості 58 аркушів.

Враховуючи вищевикладене вважаю, що в задоволенні даної скарги необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124 Конституції України, ст..ст. 2,,11, 12, 25,47 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 10, 387, 388 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на дії та бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Головуючий: ОСОБА_9