Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 2-1464/11Головуючий у 1-й інстанції Світлицька В.М.
Пр. № 22-ц/778/973/17Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Кочеткової І.В.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 Хуссейн Саммур та державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2016 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі Банк) на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ОСОБА_3, заінтересована особа: ОСОБА_2 Хуссейн Саммур

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року Банк звернувся до суду із вищезазначеною скаргою, в якій просив:

- визнати дії державного виконавця незаконними;

- постановити ухвалу, якою визнати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 52354265 від 27.09.2016 року неправомірною та скасувати її;

- зобовязати державного виконавця усунути порушення та відкрити виконавче провадження №52354265 за виконавчим документом №2-1464/2011, виданим 18.05.2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 Хуссейн Саммур на користь Банку у розмірі 965220,40 грн.

В обґрунтування своєї скарги Банк зазначав, що 27.09.2016 року державний виконавець Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ОСОБА_3 відмовила у відкритті виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-1464/2011, виданого 18.05.2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 Хуссейн Саммур на користь ПАТ Банк Фінанси та Кредит у розмірі 965220,40 гривень. Причиною відмови у відкритті виконавчого провадження стала відсутність печатки юридичної особи на довіреності представника, який звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2016 року (а.с. 31-32) скаргу Банку задоволено частково.

Визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ОСОБА_3 про відмову у відкритті виконавчого провадження № 52354265 від 27.09.2016 року.

Зобовязано державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області розглянути заяву представника Банку від 26.09.2016 року про примусове виконання виконавчого документа № 2-1464/2011, виданого 18.05.2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя.

В іншій частині скарги відмовлено.

Банк із зазначеною ухвалою суду першої інстанції погодився, останню в апеляційному порядку не оскаржував.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції фактично в частині задоволення вимог скарги Банку (стягувача), посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом першої інстанції норм процесуального права при її постановленні, боржник ОСОБА_2 Хуссейн Саммур та державний виконавець Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ОСОБА_3 у своїх апеляційних скаргах просили (а.с. 37-38, 39-45) ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні скарги Банку відмовити у повному обсязі.

Ухвалами апеляційного суду Запорізької області (а.с.64-65) апеляційне провадження за вищезазначеними апеляційними скаргами відкрито, справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 67).

У судове засідання 30 березня 2016 року повідомлені апеляційним судом належним чином про час і місце розгляду цієї справи (а.с. 70, 72) боржник ОСОБА_2 Хуссейн Саммур та державний виконавець Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ОСОБА_3 не зявились, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

ОСОБА_4 Саммур про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістив. Державний виконавець Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ОСОБА_3 подала апеляційному суду клопотання (а.с. 73), в якому просила розглядати дану справу апеляційним судом без її участі.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажними причини неявки боржника та державного виконавця та на підставі ст. 305 ч. 2 ЦПК України ухвалила клопотання державного виконавця задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю боржника та державного виконавця за присутністю представника боржника за договором адвоката (а.с. 74-75) ОСОБА_5 та представника Банку (стягувача) за довіреністю (а.с. 76) ОСОБА_6

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, у тому числі представника стягувача - ОСОБА_6, яка у тому числі на запитання колегії суддів апеляційного суду зазначала, що вона особисто здавала вищезазначений виконавчий лист із заявою на виконання Олександрівському відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя через приймальне «віконце», копія її довіреності від 09.09.2016 року, яка наявна у матеріалах цієї справи, надана державним виконавцем до матеріалів цієї справи до заперечень на скаргу Банку (а.с. 16), за цією довіреністю у неї є право від імені Банку отримувати оригінали виконавчих листів, подавати та підписувати заяви про відкриття виконавчого провадження тощо; на момент подачі вона мала на руках оригінал вищезазначеної довіреності, якій був оглянутий представником ВДВС, якій приймав у неї вищезазначений виконавчий лист на виконання у «віконці»; тобто її особу та відповідність копії довіреності, доданої до виконавчого листа, оригіналу її довіреності було встановлено на момент приймання документів ВДВС; оригінал її довіреності від 09.09.2016 року містить печатку; коли вона робила копію з цієї довіреності, печатка не відбилась, вона завірила копію довіреності від 09.09.2016 року , що була додатком до виконавчого листа, лише своїм підписом із зазначенням посади, оскільки переліку документів, на які ставлять відбиток печатки, Банком не передбачено, крім того, представництва Банку та, відповідно, печатка Банку у м. Запоріжжі та Запорізькій області відсутні; довіреність їй видається кожного разу лише на 3 (три) місяці; при вищевикладених обставинах, на виконання вимог закону вона надала до заяви про відкриття виконавчого провадження документ, що підтверджує її повноваження; а тому підстави для відмови у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1464/2011, виданого 18.05.2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, Олександрівським відділом державної виконавчої служби м. Запоріжжя в особі державного виконавця Єфімової Ю.А. були відсутні.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи скаргу Банку (стягувача) у цій справі, керувався ст. ст. 208-210, 383-384, 386-387 ЦПК України та виходив із обґрунтованості вимог скарги Банку (стягувача) в частині їх задоволення.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції - такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що постановою від 27.09.2016 року державного виконавця Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_3 (копія а.с.18) було відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1464/2011, виданого 18.05.2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 Хуссейн Саммур на користь Банку боргу в сумі 963400,40 грн., судового збору 1700,00 грн., та 120,00 грн. на інформаційне технічне забезпечення.

При винесенні вищезазначеної постанови державний виконавець керувалась п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» та виходила із того, що відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження»: повноваження представника повинні бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог закону. Надана ксерокопія довіреності представника стягувача не відповідає вимогам ч. 3 ст. 42 ЦПК України, згідно якої довіреності від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи.

Однак, суд першої інстанції правильно вважав, що з такими висновками державного виконавця погодитись не можна, останні ґрунтуються на припущеннях та суперечать закону.

Так, встановлено, що за змістом п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла станом на час винесення вищезазначеної постанови державним виконавцем, державний виконавець дійсно міг відмовити у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших, передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Однак, у даному випадку державний виконавець на підставі вищезазначеної статті закону відмовив в прийнятті до провадження виконавчого документа.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла станом на час винесення вищезазначеної постанови державним виконавцем, повноваження представника повинні бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог закону.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що представник Банку (стягувача) ОСОБА_6 на момент подачі 26.09.2016 року вищезазначеного виконавчого листа та заяви про примусове його виконання до Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області були підтверджені на вчинення цих дій довіреністю Банку від 09.09.2016 року строком по 14.12.2016 року, яка видана і оформлена відповідно до вимог закону (а.с.16).

Вимоги до довіреності юридичної особи передбачені ст. 246 ЦК України та ст. 42 ч. 3 ЦПК України.

За змістом ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

В силу вимог ст. 42 ч. 3 ЦПК України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи (за наявності).

Надана представником Банку (стягувача) вищезазначена копія довіреності представника ОСОБА_6 від 09.09.2016 року (а.с.16) підтверджує наявність у останньої станом на час подачі 26.09.2016 року вищезазначеного виконавчого листа та заяви про примусове його виконання до Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області довіреності, виданої і оформленої відповідно до вимог закону, та зокрема ст. 42 ч. 3 ЦПК України.

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ОСОБА_3 про відмову у відкритті виконавчого провадження №52354265 від 27.09.2016 року та зобовязання державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя розглянути заяву представника Банку від 26.09.2016 року про примусове виконання виконавчого документа № 2-1464/2011, виданого 18.05.2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, в іншій частині скарги відмовив.

Оскільки, вирішення питання про відкриття виконавчого провадження є виключною компетенцію державного виконавця.

Однак, згідно із ст. 387 ч. 2 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення… неправомірними і зобовязує державного виконавця задовольнити вимогу заявника і усунути порушення або іншим шляхом постановляє його порушені права чи свободи.

Доводи апеляційних скарг боржника та державного виконавця не спростовують фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуємої ухвали у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі.

Оскільки, печатка на копії довіреності, яка надається державному виконавцю разом із заявою про примусове виконання виконавчих документів, не є обовязковим реквізитом.

Відповідно до вимог п. 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003) відмітка про засвідчення копій документа складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвище, дати засвідчення копії.

У відповідності до вимог п. 5.26 вказаного нормативного акту, перелік документів, на які ставлять відбиток печатки, визначає організація на підставі нормативно-правових актів, у даному випадку Банк (стягувач).

Однак, у матеріали цієї справи боржником чи державним виконавцем не надано належних, допустимих доказів того, що Банк «Фінанси та Кредит» затверджував такий перелік документів, на яких має бути встановлено відбиток печатки.

Представник Банку у суді першої інстанції у цій справі цей факт не визнала.

Відтак, копії документів Банку мають засвідчуватись відповідно до положень п. 5.27 Уніфікованої системи, що і було зроблено представником Банку при зверненні до державної виконавчої служби з приводу прийняття його виконавчих документів до примусового виконання.

Посилання державного виконавця у апеляційній скарзі на недотримання представником Банку при зверненні до виконавчої служби вимог п. 3.4.1 Інструкції, в якій врегульовано, що до заяви про відкриття виконавчого провадження, яка подається стягувачем, додається документ, що підтверджує його повноваження, при вищевикладених обставинах є хибними.

Також в апеляційній скарзі державний виконавець зазначає, що за вимогами п. 2.11 Інструкції повноваження представника посвідчуються довіреністю юридичної особи, що вказує, на її думку, тільки на оригінал довіреності. Проте терміну «оригінал» вказаний пункт інструкції не містить, а загальне поняття «довіреність» передбачає як її оригінал, так і належним чином завірену копію.

Як вже встановлено вище, надана представником Банку копія довіреності містила всі передбачені п. 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003) відмітки: «Згідно з оригіналом», назву посади, особистий підпис особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвище, дату засвідчення копії.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції або її зміни у цій справі.

У разі відмови апеляційним судом боржнику та державному виконавцю у задоволенні їх вищезазначених апеляційних скарг на ухвалу суду першої інстанції у цій справі, останні не мають права на компенсацію за рахунок Банку (стягувача) понесених ними судових витрат у вигляді судового збору (а.с. 58, 63) за подачу останніх до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402- VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 Хуссейн Саммур та державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1 ОСОБА_7ОСОБА_8