Провадження №2/331/8/2017
рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Антоненко М.В., при секретарі Андрієнко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7, треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району (як орган опіки та піклування), Олександрівський відділ Державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення та зустрічним позовом ОСОБА_5, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Даніїла Олексійовича до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_1», треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання договору іпотеки недійсним, -

Встановив:

У січні 2015 року ПАТ «ПУМБ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7, треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району (як орган опіки та піклування), Олександрівський відділ Державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Позов мотивований тим, щоміж юридичною особою Закритим акціонерним товариством «Перший Український ОСОБА_1 банк», правонаступником всіх прав та зобовязань якого є Публічне акціонерне товариство «ПУМБ» та фізичною особою ОСОБА_2, було укладено кредитний договір № 5445807, згідно з умовами якого ОСОБА_2 було видано кредит у сумі 75 000 дол. США зі сплатою 12,90 % річних, строком до 09.02.2017 року на купівлю 3-кімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 65,3 кв.м., житловою - 33,2 кв.м.

У забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором Відповідачем було передано в іпотеку Позивачу квартиру, яку було придбано за кредитні кошти, про що між банком та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки № 5445811 від 11.06.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8, 11.06.2007 року та зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за № 1332.

З 11.11.2008 року ОСОБА_2 припинив виконувати зобовязання за договором.

У звязку з невиконанням умом Кредитного договору Позивачем до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя було подано позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2012 року (справа № 2/808/469/2012) з ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за Кредитним договором у сумі 99 415, 19 дол. США та 202 554,86 грн., з яких: 73602,65 дол. США - заборгованість за кредитом, 25812,54 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 11.12.2008 року по 19.12.2011 року, 108146,33 грн. - пеня, штрафи - 5992,43 грн. та 88416,10 грн.), а також судовий збір у сумі 2 823,00 грн.

На виконання рішення 23.05.2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист, який Позивач предявив на примусове виконання до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (заява про відкриття виконавчого провадження від 28.05.2012 № ZAP-61/150), до цього часу рішення суду не виконано.

Відповідно до умов укладеного між банком та ОСОБА_2 договору іпотеки №544811 від 11.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі за №141, ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором було передано в іпотеку банку квартиру за адресою: АДРЕСА_2, загальна площа: 65,3 кв.м., житлова площа: 33,2 кв.м.

Зважаючи на наведене, представник ПАТ «ПУМБ» просить суд, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру №177, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, буд. 41, шляхом її продажу, а також виселити без надання іншого житла відповідачів та зняти їх з реєстраційного обліку, стягнути з відповідачів судові витрати.

Зустрічний позов ОСОБА_5, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_7, до ОСОБА_2, ПАТ «ПУМБ», треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання договору іпотеки недійсним, мотивовано тим, що ОСОБА_5. з 2005 року проживала разом з ОСОБА_2 однією сімєю в подружніх стосунках, шлюб було між ними зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану ЗМУЮ 12 грудня 2009 року, про що зроблено відповідний запис за № 329, від першого шлюбу ОСОБА_5 має малолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, спільна дитина від шлюбу ОСОБА_2 Даніїл Олексійович, народилася 02.02.2010 року.

З 06.06.2007 року і на даний момент ОСОБА_10 із малолітніми дітьми проживає у квартирі загальної площі 65,3 кв.м, житловою - 33,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, та яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу від 08.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі за № 1330 від 11.06.2007 року.

11.06.2007 року між ЗАТ «Перший Український ОСОБА_1 банк», правонаступником всіх прав та зобовязань якого є ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 5445807, згідно з умовами якого ОСОБА_2 було видано видано кредит у сумі 75 000, 00 доларів США зі сплатою 11,50 %, строком до 11.06.2027 року.

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ОСОБА_2 було передано в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1, про що між Банком та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки № 5445811 від 11.06.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8 11.06.2007 року та зареєстрованим в реєстрі нотаріальний дій за № 1332.

11.06.2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8 - реєстратором Реєстру іпотек було знесено до Реєстратору іпотек запис за № 12940126 про обтяження предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1.

В червні 2015 року від ОСОБА_2 ОСОБА_5 дізналася про те, що банком подано до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя позовну заяву про зняття з реєстрації та вселення моїх дітей з квартири, що є предметом іпотеки.

Зважаючи на наведене, ОСОБА_5 просить суд, визнати договір іпотеки №5445811 від 11.06.2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ЗАТ «Перший Український ОСОБА_1 банк», правонаступником всіх прав та зобовязань якого є ПАТ «ПУМБ». Посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського округу Запорізької області ОСОБА_8, 11.06.2007 року зареєстрованним в реєстрі нотаріальніх дій за №1332 недійсним з моменту укладання; виключити з державного реєстру заборон відчуження обкта нерухомого майна реєстраційний запис за №12940126 тип заборона на нерухоме майно, пістава обтяження: договір іпотеки №5445811,132, від 11.06.2007 року, обєкт обтяження квартира АДРЕСА_4, номер за РПВН: 9205860, реєстратор: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8 від 11.06.2007 року, стягнути з відповідачів судові витрати.

В судовому засіданні представник ПАТ «ПУМБ» позов про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення підтримала, просила задовольнити його у повному обсязі, позовну заяву ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки недійсним залишити без задоволення у звязку із необґрунтованістю.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання зявився, надав письмові пояснення, згідно яких пояснив, що за адресою: м. Запоріжжя .АДРЕСА_5, він, його дружина ОСОБА_5 та їх дочка ОСОБА_6 проживають з березня 2007 року, тобто задовго до придбання цієї квартири, на момент укладення договору купівлі-продажу цієї квартири він повідомляв і банк і нотаріуса, щодо наявності у нього і дружини і малолітньої дитини, крім того, зазначив, що у них немає іншого житла, у випадку їх виселення він з дружиною і двома малолітніми дітьми опиняться на вулиці, тому просить суд у задоволенні позову банку відмовити, а зустріний позов ОСОБА_5 задовольнити.

ОСОБА_5 у судове засідання зявилася, надала суду письмові заперечення, згідно яких вона просила у позові ПАТ «ПУМБ» відмовити, зустрічний позов про визнання договору іпотеки недійсним задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв або клопотань які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходили.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання зявилася, заперечувала проти задоволення первісного позову, вважає, його необґрунтованим, та таким, що порушує права малолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7

Представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, як орган опіки і піклування у судове засідання зявилася, просила відмовити у задоволенні первісного позову, оскільки відсутні будь-які відомості про те, яким чином буде гарантовано збереження права дітей на житло при реалізації майна боржника, а також відсутні відомості, які підтверджують наявність іншого житла у малолітніх, тому надання дозволу на реалізацію нерухомого майна боржника ОСОБА_2В, порушить права малолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_6

Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8 у судове засідання не зявилася, до суду надішла заява про розгляд справи без її участі.

Запорізькою міською прокуратурою №1 здійснено вступ у вказану справу на підставі ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», ст. 45,46 ЦПК України в інтересах осіб, які не досягли повноліття: ОСОБА_6, ОСОБА_7

Прокурор Запорізької міської прокуратури №1 ОСОБА_11 у судове засідання зявилася, надала письмові пояснення по справі, згідно яких просила суд задовольнити позов ОСОБА_12 щодо визнання договору іпотеки недійсним та відмовити у задоволенні позову ПАТ «ПУМБ» про виселення та звернення стягнення на майно.

Вислухавши пояснення осіб, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а в зустрічному позові ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки недійсним слід відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11.06.2007 року між юридичною особою Закритим акціонерним товариством «Перший Український ОСОБА_1 банк», правонаступником всіх прав та зобовязань якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український ОСОБА_1 банк» (ПАТ «ПУМБ») та фізичною особою ОСОБА_2, було укладено кредитний договір № 5445807, згідно з умовами якого ОСОБА_2 було видано кредит у сумі 75 000 дол. США зі сплатою 12,90 % річних, строком до 09.02.2017 року на купівлю 3-кімнатної квартири АДРЕСА_6, загальною площею 65,3 кв.м., житловою - 33,2 кв.м.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2012 року (справа № 2/808/469/2012) з ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за Кредитним договором у сумі 99 415, 19 дол. США та 202 554,86 грн., з яких: 73602,65 дол. США - заборгованість за кредитом, 25812,54 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 11.12.2008 року по 19.12.2011 року, 108146,33 грн. - пеня, штрафи - 5992,43 грн. та 88416,10 грн.), а також судовий збір у сумі 2 823 грн.

23.05.2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист, який ПАТ «ПУМБ» предявив на примусове виконання до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (заява про відкриття виконавчого провадження від 28.05.2012 № ZAP-61/150), до цього часу рішення суду не виконано.

Відповідно до умов укладеного між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_2 Договору іпотеки №544811 від 11.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі за №141, ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором було передано в іпотеку банку квартиру за адресою: АДРЕСА_2, загальна площа: 65,3 кв.м., житлова площа: 33,2 кв.м.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6194229 від 12.01.2005 року виданого Оредним підприємством ЗМБТІ, ? частки квартири №41, в м. Запоріжжя, по вул. Гоголя, буд. 177, на підставі приватної власності належала ОСОБА_13, номер запису 36080, книга №227.

Згідно довідки виданою в.о. начальника ЖЄУ ОСОБА_14, - ОСОБА_13 проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно договору купівлі-продажу від 08.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстровано за №1330, ОСОБА_2В, придбав у власність у ОСОБА_13 квартиру житловою площею 33,2 кв.м., загальною площею 65,3 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_7. Згідно п. 6.1 Договору, договір вважається укладеним з моменту реєстрації його у Державному реєстрі правочинів, згідно штампу «Зареєстрований в електронному Рєєстрі прав власності на нерухоме майно 13.06.2007 року».

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14891807 від 13.06.2007 року виданого Орендним підприємством ЗМБТІ, квартира №41 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, буд. 177, належить ОСОБА_2В, на підставі приватної власності, номер запису: 36080, книга №227, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності: 13.06.2007 року.

У забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором ОСОБА_16 було передано в іпотеку банку квартиру, яку було придбано за кредитні кошти, про що між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки № 5445811 від 11.06.2007 року, посвідченим ОСОБА_8, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області 11.06.2007 року та зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за № 1332.

Відповідно до умов п. 1.1., 3.3. Іпотечного договору за рахунок Предмету іпотеки Позивач ає право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням (щодо повернення кредиту, сплати роцентів за користування кредитом, пені, штрафи та всі інші суми, передбачені кредитним оговором), а також відшкодувати в повному обсязі всі свої витрати, пов'язані із реалізацією прав, випливають з Іпотечного договору (зокрема, але не виключно, пов'язані із зверненням стягнення іа предмет іпотеки та його реалізацією, включаючи витрати на оплату винагороди залученим експертам, організацію торгів, витрати на страхування, утримання та збереження Предмету іпотеки тощо).

За умовами іпотечного договору іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його призначення з урахуванням обмежень, що встановлені чинним законодавством України та цим Договором (пункт 3.1.1).

Іпотекодержатель має право у разі порушення обовязків встановлених цим договором, або порушення боржником обовязків за кредитним договором, Іпотекодержатель має право вимагати достроково виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення іпотекодавцем обовязків щодо збереження та/або страхування предмета іпотеки іпотеко держатель може скористатися правами, зазначеними в попередньому реченні, або вжити уіх необхідних заходів для належного збереження та/або страхування предмета іпотеки у власних інтересах та за власний кошт (пункт 3.3.7).

Іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами ОСОБА_17 в таких випадках, зокрема, у разі невиконання чи неналежного виконання основного зобовязання (пункт 4.1., 4.1.1).

У разі виникнення у іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки, іпотеко держатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власноті на предмет іпотеки в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Згідно із ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (ч. 1). Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (ч. 2).

Статтею 38 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що дії щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця (ч. 5). Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна (ч. 6).

Відповідач ОСОБА_5, заперечуючи проти позову банку, звернулася в суд із зустрічним позовом про визнання іпотечного договору недійсним, мотивувавши свої вимоги тим, що неповнолітня ОСОБА_6 з березня 2007 року по даний час проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто в момент укладення договору іпотеки від 11.06.2007 року вона проживала в іпотечній квартирі.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч. 1) та правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6).

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, що набрала чинності для України 27.09.1991 року, Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном.

Стаття 17 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачає, що батьки та особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовитися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

За змістом ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх заміняють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками або особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 44 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5 розяснив, що згідно зі ст. 32 ЦК України, ст. 177 СК України та ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання.

У звязку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстав невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Тому з урахуванням зазначених положень закону слід виходити із того, чи мала дитина право власності або ж право користування на предмет іпотеки на момент укладення її батьками іпотечного договору.

Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки не є підставою для визнання такого договору недійсним з підстав невиконання вимог ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства» про отримання згоди органу опіки та піклування.

Відповідно до вимог частини 2 ст. 176 СК України, частини 2 ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства», частини 1 ст. 405 ЦК України права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюється законом, діти - члени сімї власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником.

Із матеріалів справи вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_7, яка є предметом іпотечного договору, належить на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, 11.06.2007 року, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №1330.

На момент укладення Договору іпотеки - 11.06.2007 року у квартирі згідно з довідкою ЖЕУ № 930 від 06.07.2007 року діти зареєстровані не були, дана довідка взята до уваги приватним нотаріусом при укладенні 11 червня 2007 року іпотечного договору.

Відповідно до п. 1.7.4. Договору іпотеки ОСОБА_2 не мав права реєструвати без письмового погодження з Банком третіх осіб на житловій площі, що входить до складу Предмета іпотеки, проте, у супереч цього зобовязання ОСОБА_2 зареєстрував у спірній квартирі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, мати - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5, малолітню дочку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітнього сина - ОСОБА_2 Даніїла Олексійовича, ІНФОРМАЦІЯ_6, що стверджується довідкою Центру обслуговування абонентів №2 Єдиної абонентської служби (вих. № 1222 від 08.04.2014 року).

Відповідно до пп. 8, 9 п.1.4. Договору іпотеки ОСОБА_2 стверджував, що Предмет іпотеки не є для нього та членів його сімї тощо єдиним можливим місцем проживання та/або сукупний дохід членів сімї достатній для придбання або найму іншого житла у разі звернення стягнення на предмет іпотеки; а також відсутні малолітні та/чи неповнолітні діти, що мають право користуватися квартирою, що є Предметом іпотеки.

Окрім цього, ОСОБА_2 надав 06 червня 2007 року анкету-заяву на отримання кредиту для придбання нерухомості, якою стверджував, що у шлюбі не перебуває, дітей не має, своїм підписом ОСОБА_2 підтвердив, що інформація, надана у цій заяві є достовірною.

Крім того, згідно свідоцтва серія 1-ЖС №074431 виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був укладений лише 12 грудня 2009 року, актовий запис №329.

Згідно свідоцтва серія 1-ЖС №140842 виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, ОСОБА_7 народився 02 лютого 2010 року, актовий запис №89.

Згідно довідки №29237 від 06.07.2015 року виданою Центром обслуговування абонентів №2 Єдиної абонентської служби Запорізької міської ради, в квартирі за адресою: АДРЕСА_8, зареєстровані ОСОБА_2 (з 26.06.2007 року), ОСОБА_3 (з 29.08.2007 року), ОСОБА_4 (з 02.07.2013 року), ОСОБА_6 (з 18.03.2010 року), ОСОБА_7 (з 18.03.2010 року).

Згідно довідки №443 від 30.06.2015 року виданою Центром обслуговування абонентів №2 Єдиної абонентської служби Запорізької міської ради, згідно акту від 30.06.2015 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_8, проживають без реєстрації ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7 з 06.06.2007 року, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8, за вище вказаною адресою зареєстрований, але не проживає.

Як вбачається в акті від 30.06.2015 року виданого Центром обслуговування абонентів №2 Єдиної абонентської служби Запорізької міської ради, встановлено, що року в квартирі за адресою: АДРЕСА_8, проживають ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8, за вище вказаною адресою не проживає. Зі змісту акту вбачається, що проведено обстеження саме факту проживання/не проживання в квартирі на момент 30.06.2015 року, тобто будь-які відомості або записи, що ОСОБА_5 або ОСОБА_6 проживали в квартирі за адресою: АДРЕСА_8 з 06.06.2007 року відсутні, що ставить під сумнів достовірність довідки №443 від 30.06.2015 року, крім того, як вбачається з довідки №29237 від 06.07.2015 року ОСОБА_6 була прописана в квартирі 18.03.2010 року, тобто вже після укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Показання допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, суд розцінює як намагання допомогти ОСОБА_2 та ОСОБА_5 залишитись в спірній квартирі, оскільки свідки плутались у показах, не могли точно вказати, хто саме проживав в квартирі, і в який період, у звязку із чим відноситься до них критично та не бере їх до уваги при винесенні рішення, такий висновок суду ґрунтується на аналізі досліджених доказів, які як у своїй сукупності, так і кожний окремо підтверджують правильність висновків суду щодо фактичних обставин справи, викладених у рішенні.

Обгрунтування позовних вимог ОСОБА_5 у зустрічному позові про визнання іпотечного договору недійсним, тим, що даний іпотечний договір порушує права неповнолітніх дітей на житло не підтверджені належними, допустимими і достовірними доказами, а навпаки - судом встановлено, що згідно з наданими ОСОБА_2 документами, які були необхідні для укладення іпотечного договору, будь-які малолітні діти в вищевказаній квартирі не проживали, дані перевірені як банком, так і нотаріусом, яка посвідчувала договір іпотеки.

Отже, іпотечний договір укладено відповідно до вимог чинного законодавства і при його укладенні не були порушені права неповнолітніх дітей, а тому підстав, передбачених частиною 6 статті 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України, для задоволення зустрічних вимог немає.

За таких обставин вимоги зустрічного позову ОСОБА_5 про визнання іпотечного договору недійсним не підлягають до задоволення, а мають бути задоволені вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім цього, банком заявлено вимогу про виселення з квартири квартири АДРЕСА_9 ОСОБА_21, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, які зареєстровані і проживають у даній квартирі із зняттям їх із реєстраційного обліку за вказаною адресою.

У частинах 1 та 2 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

У пункті 43 постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснив, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.

Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39, 40 ЗУ «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Згідно із ч. 2 ст. 109 ЖК України, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні ст.ст. 39, 40 ЗУ «Про іпотеку» та ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР Верховний Суд України у постанові від 18 березня 2015 року у справі №6-39цс15 висловив такий правовий висновок: «за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 ст. 109 ЖК Української РСР)».

Аналогічний висновок, висловлений Верховним Судом України у постанові від 24 червня 2015 року у справі 6-447цс15, якій у відповідності до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх судів України.

За таких обставин позовна вимога банку про виселення з іпотечної квартири ОСОБА_2 та інших осіб, які зареєстровані і проживають у квартирі зі зняттям їх із реєстраційного обліку за цією адресою, без надання іншого постійного жилого приміщення, підлягає задоволенню у повному обсязі.

За змістом ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

Рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення не підлягає виконанню протягом дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Таким чином, мораторій не звільняє від виконання зобовязання, а є лише відстроченням виконання певних обовязків, відкладенням певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року (справа № 6-46цс15) та в постанові Верховного Суду України від 25 березня 2015 року (справа №6-44цс15). Отже, рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-УІІ.

Тому, з урахуванням зазначених вимог ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а також беручи до уваги, що спірна квартира, котра є предметом іпотеки, використовується як місце постійного проживання позичальника, суд дійшов висновку, згідно якого до припинення дії вказаного Закону рішення суду у даній справі не підлягає виконанню в частині звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає, що з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, необхідно стягнути на користь банку витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн., з кожного по 60, 9 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7, треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району (як орган опіки та піклування), Олександрівський відділ Державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення - задовольнити.

Звернути стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_1» (, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) на предмет іпотеки за Договором іпотеки № 5445811 від 11.06.2007, посвідченого ОСОБА_8, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області 11.06.2007 року та зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за № 1332, а саме: квартиру АДРЕСА_9, загальною площею 65,3 кв. м., житловою площею 33,2 кв. м., яка належить ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_9, РНОКПП:НОМЕР_1, 69095, АДРЕСА_7), для задоволення вимог за кредитним договором № 6460733 від 11.06.2008 року у сумі 99 415, 19 дол. США (девяносто девять тисяч чотириста пятнадцять доларів США 19 центів) та 202 554,86 грн. (двісті дві тисячі пятсот пятдесят чотири гривні 86 копійок), в тому числі: 73 602,65 дол. США (сімдесят три тисячі шістсот два долари США 65 центів) - заборгованість за сумою кредиту; 25 812, 54 дол. США (двадцять пять тисяч вісімсот дванадцять доларів США 54 цента) - заборгованість за непогашеними процентами за користування кредитом; 108 146, 33 грн. (сто вісім тисяч сто сорок шість гривень 33 копійки) - пеня за порушення строків виконання зобовязань за Кредитним договором; 5 992,43 грн. (пять тисяч девятсот девяносто дві гривні 43 копійки) - штраф за порушення обовязків передбачених п. 4.3.2-4.3.6 Кредитного договору; 88 416,10 грн. (вісімдесят вісім тисяч чотириста шістнадцять гривень 10 копійок) - штраф за невиконання умов страхування.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-УІІ.

Встановити спосіб реалізації квартири АДРЕСА_9 шляхом продажу предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством «Перший Український ОСОБА_1» (04070, м. Київ, вул. Андріївська буд. 4, ) від свого імені на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з іншою особою-покупцем, з правом отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі продажу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів право встановлюваних документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки.

Встановити початкову ціну реалізації квартири АДРЕСА_10 на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності на момент продажу зазначеної квартири.

Виселити з квартири АДРЕСА_11 ОСОБА_22 (ІНФОРМАЦІЯ_9, РНОКПП:НОМЕР_1, 69095, АДРЕСА_7), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП:НОМЕР_2, 69095, АДРЕСА_7), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, 69095, АДРЕСА_7), ОСОБА_5, (ІНФОРМАЦІЯ_10, РНОКПП:НОМЕР_3, 69095, АДРЕСА_7), ОСОБА_6 (20.03.2004, РНОКПП:не присвоєний, 69095, АДРЕСА_7), ОСОБА_2 Даніїла Олексійовича (ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП:не присвоєний, 69095, АДРЕСА_7) без надання іншого житла та зняттям з реєстраційного обліку.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_9, РНОКПП:НОМЕР_1, 69095, АДРЕСА_7), ОСОБА_4 (06.12.19874 року народження, РНОКПП:НОМЕР_2, 69095, АДРЕСА_7), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, 69095, АДРЕСА_7), ОСОБА_5, (ІНФОРМАЦІЯ_10, РНОКПП:НОМЕР_3, 69095, АДРЕСА_7), на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_1» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, ) витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн., з кожного по 60, 9 грн.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_2 Даніїла Олексійовича, до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_1», треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання договору іпотеки недійсним у звязку із необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: М.В. Антоненко