АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1865/17 Головуючий 1 інст. Колесник С.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря: Єрьоменко О.В.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 січня 2017 року по цивільній справі за позовом КП «Харківводоканал» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.09.2016 судовий наказ від 05.09.2016 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з ОСОБА_4, ОСОБА_6 було скасовано.

У листопаді 2016 КП «Харківводоканал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

В обґрунтування своїх вимог посилалося на те, що за адресою: АДРЕСА_1 мешкають ОСОБА_4, ОСОБА_6, які є споживачами послуг з централізованого постачання та водовідведення за відкритим абонентським особовим рахунком №19809. У підсумку за боржниками утворилась заборгованість в сумі 9058 грн. 97 коп., а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 лютого 2011 року по 30 вересня 2016 року у розмірі 4777,77 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 серпня 2011 року по 30 вересня 2016 року у розмірі 2457,56 грн., індекс інфляції - 1593,10 грн.; 3% річних від простроченої суми - 230,54 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11 січня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з центрального водопостачання за період з 01.10.2013 року по 30.09.2016 року у розмірі 5087,56 грн., з яких: заборгованість за водопостачання -3900,38 грн., 3% річних - 149,79 грн., індекс інфляції - 1037,39 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2013 року по 30.09.2016 року у розмірі 2762,94 грн., з яких: заборгованість за водовідведення - 2126,48 грн., 3% річних - 80,75 грн., індекс інфляції - 555,71 грн., вирішено питання щодо судових витрат. В задоволенні позовних вимог КП «Харківводоканал» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального водопостачання та водовідведення за період з 01.02.2011 року по 01.10.2013 року відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки позивачем у розумінні ст.. 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження своїх доводів.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухваленні рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія апеляційну скаргу находить такою, що підлягає задоволенню, а рішення суду 1 інстанції скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, за адресою АДРЕСА_2 відкрито особовий рахунок №19809 на імя ОСОБА_3 Л ариси Борисівни.

Згідно довідок з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Харківській області від 24.11.2016 року ОСОБА_5 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 18.12.2013 року та ОСОБА_4 зареєстрований за вказаною адресою з 22.10.2003 року.

Реєстрація ОСОБА_4 з 23.10.2003 року за адресою АДРЕСА_3 також підтверджується копією паспорту ОСОБА_4

Крім того, з копії паспорту ОСОБА_5, вбачається, що ОСОБА_5 була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 22.08.2013 по 06.12.2016.

Зі зведеної картки абонента ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_4, особовий рахунок 19809, вбачається, що заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.02.2011 по 30.09.2011 становить 4777,77грн. та за послуги водовідведення становить 2457,56 грн.

Задовольняючи позовні вимоги КП «Харківводоканал», суд 1 інстанції застосував норми ст.ст. 509, 526 ЦК України, 67 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та стягнув з відповідачів заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, як споживачів цих комунальних послуг, виходячи з того, що вони зареєстровані за даною адресою.

Судовим розглядом в суді апеляційної інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що власником спірної квартири є ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 03.12.2002 року за реєстровим № 5000. Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована за цією адресою АДРЕСА_5 та на її імя відкрито особовий рахунок №19809.

Проте суд 1 інстанції, при ухваленні рішення не звернув уваги на вказані обставини та не врахував практику Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, де зазначено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (ст.. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обовязки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України).

Вирішуючи спір по суті, суд 1 інстанції не звернув уваги та не встановив правовий режим квартири, у якій проживають відповідачі, чи перебуває вона у власності всіх відповідачів та чи можна, за встановлених судом обставин, ставити питання про стягнення із відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги у солідарному порядку з підстав, на які посилався позивач.

Подібне ВССУ зазначив в ухвалі від 17.09.2014 р. по справі № 6-6707св14 та в ухвалі від 15.10.2014 р. по справі № 6-29394св14.

Для уникнення помилок при розгляді даних категорій спорів, суду необхідно встановлювати хто з відповідачів є власником житлового приміщення, хто зареєстрований у вказаному приміщенні, хто є стороною у договорах на житлово-комунальні послуги та на кого відкриті особисті рахунку у підприємствах виконавцях комунальних послуг.

З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки начальника дільниці ТОВ АН «Рестріелт», відповідач ОСОБА_5 є власником квартири за адресою: м. Харків, вул. Новоолександрівська, 54-А, кв. 132, корпус 6 та з 06.12.2016 року зареєстрована за вказаною адресою. Також в довідці зазначено, що разом з нею мешкає чоловік ОСОБА_4, який проживає у вказаній квартирі без реєстрації та відповідачі здійснюють оплату за комунальні послуги, в тому числі за послуги водопостачання саме за цією адресою відповідно квитанцій, які надані до суду апеляційної інстанції представником ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що КП «Харківводоканал», звертаючись з даним позовом до суду, невірно визначило склад осіб відповідачів, а саме звернулось до неналежних відповідачів.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України суд першої інстанції повинен у попередньому судовому засіданні визначити склад осіб, які братимуть участь у справі.

У разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК).

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Оскільки суд 1 інстанції не виконав вищезазначених дій, це призвело до порушення судом норм матеріального і процесуального права та у відповідності до п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення з ухваленням нового рішення.

Оскільки позов предявлено до неналежного відповідача, а на стадії апеляційного провадження залучення до участі у справі нових учасників процесу діючим законодавством не передбачено, судова колегія приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, що не позбавляє позивача можливості звернутись з позовом до належних відповідачів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог КП «Харківводоканал» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді С.С. Кругова

ОСОБА_2