1Справа № 335/374/17 2/335/709/2017
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.,

за участю секретаря судового засідання Лєдової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу, про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що 13 квітня 2016 року помер її батько ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1, загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею 43,8 кв.м., яка належала йому на праві особистої власності як члену Житлово-будівельного кооперативу №1 треста «Запоріжбуд» та метизного заводу, вартість якої у сумі 4499,84 карбованців виплачені ним повністю у серпні 1979 року. Проте за життя батько не отримав свідоцтво про право власності на цю квартиру та не зареєстрував його в уповноважених органах реєстрації права власності на нерухоме майно. ОСОБА_4 заповіту не залишив. Його спадкоємцями за законом є ОСОБА_1 дочка, ОСОБА_2 дочка, які прийняли зазначену спадщину. Крім позивача та відповідача спадкоємицею ОСОБА_4 є ОСОБА_5 дружина, яка від прийняття спадщини відмовилася на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - дочок. На день відкриття спадщини ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. У встановленому законом порядку, шляхом подання заяви про прийняття спадщини, позивач та відповідач прийняли спадщину після померлого 13 квітня 2016 року ОСОБА_4. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після його смерті не має. 09 грудня 2016 року позивач як спадкоємець звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 та надала передбачений законом пакет документів, але 15 грудня 2016 року отримала рішення державного реєстратора за №32950384 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у якій зазначено, що «відповідно до розяснення постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 2008 року у разі смерті члена кооперативу, яким до дня смерті було внесено повністю пайовий внесок, то відповідна квартира включається до складу спадщини. У разі смерті власника нерухомого майна первинна реєстрація права власності яка не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку».

22 грудня 2016 року позивач звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_3 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, у оформленні спадщини у нотаріальному порядку йому було відмовлено у звязку з відсутністю документа, який посвідчує право власності померлого 13 квітня 2016 року ОСОБА_4 на вищезазначену квартиру.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до до ОСОБА_1 третя особа: ОСОБА_3 приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обгрунтування своїх позовних вимог також вказала, що 13 квітня 2016 року помер її батько ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1, загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею 43,8 кв.м., яка належала йому на праві особистої власності як члену Житлово-будівельного кооперативу №1 треста «Запоріжбуд» та метизного заводу, вартість якої у сумі 4499,84 карбованців виплачені ним повністю у серпні 1979 року. Проте за життя батько не отримав свідоцтво про право власності на цю квартиру та не зареєстрував його в уповноважених органах реєстрації права власності на нерухоме майно. ОСОБА_4 заповіту не залишив. Його спадкоємцями за законом є ОСОБА_1 дочка, ОСОБА_2 дочка, які прийняли зазначену спадщину. Крім позивача та відповідача спадкоємицею ОСОБА_4 є ОСОБА_5 дружина, яка від прийняття спадщини відмовилася на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - дочок. На день відкриття спадщини ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. У встановленому законом порядку, шляхом подання заяви про прийняття спадщини, позивач та відповідач прийняли спадщину після померлого 13 квітня 2016 року ОСОБА_4. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після його смерті не має. Проте, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру позивач за зустрічним позовом позбавлена можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку.

Позивач, у наданій суду письмовій заяві, просила суд справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Зустрічні вимоги ОСОБА_2 визнала у повному обсязі

Відповідач, у наданій суду письмовій заяві, просила суд справу розглядати без її участі. Позовні вимоги ОСОБА_1 визнала, не заперечувала проти їх задоволення у повному обсязі. Зустрічні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та третьої особи за наявними у справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення про визнання права власності в порядку спадкування за законом і вважає встановленими такі факти і відповідні їм правовідносини.

13 квітня 2016 року помер ОСОБА_4. Факт відкриття спадщини підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 354164, виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 2694.

Судом встановлено, що після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1, загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею 43,8 кв.м., яка належала йому на праві особистої власності як члену Житлово-будівельного кооперативу №1 треста «Запоріжбуд» та метизного заводу.

Як вбачається з довідки Житлово-будівельного кооперативу №1 треста «Запоріжбуд» та метизного заводу №391 від 23.03. 2016 року вартість квартири АДРЕСА_1 у сумі 4499,84 карбованців виплачені ним повністю у серпні 1979 року.

Проте за життя ОСОБА_4 не отримав свідоцтво про право власності на цю квартиру та не зареєстрував його в уповноважених органах реєстрації права власності на нерухоме майно, що підтверджується листом наданим ТОВ Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації від 12.10. 2016 року №11413 на запит нотаріуса та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №76619937 від 22.12. 2016 року.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи №44/2016, заведеної ОСОБА_3 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрована у спадковому реєстрі за №59608488 ОСОБА_4 заповіту не залишив.

Його спадкоємцями за законом є ОСОБА_1 дочка, ОСОБА_2 дочка, які прийняли зазначену спадщину, що підтверджується довідкою про склад спадкоємців, виданою 06.12. 2016 року за №858/01-16 ОСОБА_3 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу.

Крім позивача та відповідача спадкоємицею ОСОБА_4 є ОСОБА_5 дружина, яка від прийняття спадщини відмовилася на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - дочок.

На день відкриття спадщини ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №4652-04-09/3 від 17.10. 2016 року. Разом з ним зареєстровані та проживали ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

У встановленому законом порядку, шляхом подання заяви про прийняття спадщини, позивач та відповідач прийняли спадщину після померлого 13 квітня 2016 року ОСОБА_4. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після його смерті не має.

09 грудня 2016 року позивач за первісним позовом як спадкоємець звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 та надала передбачений законом пакет документів, але 15 грудня 2016 року отримала рішення державного реєстратора за №32950384 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у якій зазначено, що «відповідно до розяснення постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 2008 року у разі смерті члена кооперативу, яким до дня смерті було внесено повністю пайовий внесок, то відповідна квартира включається до складу спадщини. У разі смерті власника нерухомого майна первинна реєстрація права власності яка не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку».

22 грудня 2016 року позивач звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_3 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, у оформленні спадщини у нотаріальному порядку йому було відмовлено у звязку з відсутністю документа, який посвідчує право власності померлого 13 квітня 2016 року ОСОБА_4 на вищезазначену квартиру

Вказане підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною 22 грудня 2016 року ОСОБА_3 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної ним у справі №6-138 цс13, якщо спадщина у звязку зі смертю члена кооперативу відкрилась до 1 липня 1990 року, тобто до набрання чинності Законом СРСР "Про власність" (який згідно з постановою Верховної ОСОБА_5 України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" підлягав застосуванню на території України до 15 квітня 1991 року - часу набрання чинності Законом України "Про власність" від 7 лютого 1991 року) та відповідно до ст. 145 ЖК УРСР та п. 43 Типового статуту ЖБК і пп. 7, 55 Примірного статуту ЖБК, відкривається спадщина не на квартиру, а на пай, який переходить до спадкоємців у порядку передбаченому законом (ст. ст. 524-562 ЦК УРСР 1963 року), а члени його сім'ї, які проживали разом з ним, зберігають право користування жилим приміщенням за умови вступу до кооперативу одного з них.

Згідно зі ст. 15 Закону України "Про власність" член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 1 липня 1990 року набуває право власності на цю квартиру, тому, у разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру.

Тож оскільки ОСОБА_4 був членом кооперативу, пай за квартиру виплачений ним у повному обсязі у серпні 1979 року, він набув права власності на неї, а відтак спадщина після його смерті відкрилася на квартиру.

Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Право власності в України повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами.

Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника та порушує ч.1ст. 317 ЦК України, ч. ч. 1,2 ст. 319 ЦК України.

Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обовязків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.

З вимог ст. 16 ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, є визнання права.

Таким чином, обрані позивачами за первісним та зустрічним позовами способи захисту їх прав передбачені законом і відповідають йому.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивачів за первісним та зустрічним позовами є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 11,16, 1218, 12681270, 392 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 15, 57, 60, 7981, 88, 119-121, ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2, загальною площею 57,7 м2, житловою площею 43,8 м2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 13 квітня 2016 р.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 загальною площею 57,7 м2, житловою площею 43,8 м2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 13 квітня 2016 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вступну та резолютивну частину рішення прийнято у нарадчій кімнаті 21 березня 2017 р.

Повний текст рішення виготовлений 27 березня 2017 р.

Суддя: І.П. Соболєва