Провадження № 2-о/522/117/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_2, за участю зацікавленої особи Другої Одеської державної нотаріальної контори про встановлення факту проживання однією сімєю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання однією сімєю з ОСОБА_3, який помер 01 березня 2016 року, у період з 1999 року до моменту смерті.

Заявник обґрунтовують свою заяву тим, що 01 березня 2016 року помер ОСОБА_3, який є його дідусем. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, загальною площею 40, 6 кв. м., житловою площею 28, 6 кв. м. Анісков Є.О. з 1999 року був зареєстрований та постійно мешкав у вказаній квартирі з дідусем ОСОБА_3 та бабусею ОСОБА_4

Також заявник зазначив, що з 1999 року по теперішній час він постійно мешкає у вищевказаній квартирі. Після смерті бабусі у 2006 році він з ОСОБА_3 проживали однією сімєю, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки. За життя ОСОБА_3 був складений заповіт на належну йому 1/2 частку квартири АДРЕСА_1. Однак, право власності на іншу частину квартири він набув вже після складення заповіту на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4

В подальшому заявник, звернувшись до Другої Одеської державної нотаріальної контори з заявами про отримання свідоцтв про право на спадщину, отримав свідоцтво лише на 1/2 частку квартири за заповітом, а щодо іншої частки нотаріус розяснив йому право на звернення до суду з вимогами про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_3

В судовому засіданні ОСОБА_2 просив суд задовольнити заяву про встановлення факту проживання однією сімєю.

Представник зацікавленої особи Другої Одеської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, вислухавши думку заявника та пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Судом встановлено, що 01 березня 2016 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №444383.Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, загальною площею 40, 6 кв. м., житловою площею 28, 6 кв. м., що належала йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого УЖКГ виконкому Одеської місткої Ради народних депутатів 29 січня 1998 року, р. №11-10574, та свідоцтва про право на спадщину від за законом від 04 вересня 2007 року.

За життя, а саме 27 квітня 2007 року, ОСОБА_3 був складений заповіт на належну йому 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 на ОСОБА_2

В подальшому, 04 вересня 2007 року ОСОБА_3 було отримано свідоцтво про право на спадщину на іншу частку квартири після смерті його дружини ОСОБА_4, яка померла 26 грудня 2006 року.

ОСОБА_2 є внуком ОСОБА_3 та ОСОБА_4

З 1999 року по теперішній час ОСОБА_2 постійно мешкає у квартирі АДРЕСА_1, про що свідчить також відповідна довідка №9 про склад сімї та реєстрацію від 22 вересня 2016 року. Після смерті бабусі у 2006 році він з ОСОБА_3 проживали однією сімєю, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, сплачували комунальні послуги за квартиру.

Вищевказані обставини підтверджуються також поясненнями допитаних у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Зокрема, ОСОБА_1, яка є сусідкою заявника, в судовому засіданні пояснила, що з народження ОСОБА_2 мешкав в квартирі АДРЕСА_1 разом з бабусею та дідусем, і на даний час продовжує там проживати.

Аналогічні обставини були повідомлені також свідком ОСОБА_5, який також є сусідом заявника, а також ОСОБА_6 матірю заявника, яка крім іншого, пояснила, що її матір - ОСОБА_4 знаходилась в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, однак ОСОБА_3 її не усиновив. При цьому, ОСОБА_3 завжди вважав ОСОБА_2 рідним внуком, і проживав разом з ним в одній квартирі.

В суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками, їх пояснення відповідають та не суперечать обставинам, свідчення про які містяться в інших зібраних по справі доказах.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 звертався до Другої Одеської державної нот після смерті ОСОБА_3 Однак, заявник отримав свідоцтво лише на 1/2 частку квартири за заповітом, а щодо іншої частки нотаріус розяснив йому право на звернення до суду з вимогами про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_3

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт проживання ОСОБА_2 однією сімєю з ОСОБА_3, який помер 01 березня 2016 року.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з п. 21 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись п. 21 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 1264 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 5, 6, 10, 11, 57, 60, 88, 169, 208-209, 212-215, 234, 256-259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2, за участю зацікавленої особи Другої Одеської державної нотаріальної контори про встановлення факту проживання однією сімєю, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сімєю з ОСОБА_3, який помер 01 березня 2016 року, у період з 1999 року до моменту смерті.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.Б.Свячена