Справа № 357/6651/16-ц Головуючий у І інстанції Подрєзова Г. О.
Провадження № 22-ц/780/603/17 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 26 31.01.2017
УХВАЛА

Іменем України

31 січня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Сліпченка О.І., Гуля В.В.

при секретарі - Тимошевській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2016 року у справі за позовом ПАТ "Альфа - Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з зазначеним позовом мотивуючи тим, що між ним та ОСОБА_2 13 вересня 2013 року було укладено кредитний договір відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 99176 грн. зі сплатою комісії та відсотків строком до 16 вересня 2018 року. Оскільки відповідач ОСОБА_2 не виконує належним чином умови договору тому просили стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 116 173, 92 грн. з яких: по кредиту - 93167,02 грн., по відсотках - 9730,51грн., по комісії - 13276,39 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні ОСОБА_2 позов не визнав повністю, послався на ті обставини, що він укладав кредитний договір з ПАТ «Альфа-Банк» в АР Крим м. Сімферополі, суму кредиту повертав частково, але точно яку саму повернув сказати не може, оскільки документи про погашення кредиту залишилися в АР Крим.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Альфа - Банк " заборгованість за кредитним договором від 13.09.2013р. у сумі 116173,92 грн., яка складається з заборгованості по основному боргу - 93167,02 грн., по відсотках - 9730,51 грн., по комісії - 13276,39 грн. та судові витрати - 1742,61 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу посилаючись на те, що судом не взято до уваги його клопотання про проведення почеркознавчої експертизи, оскільки вважає підпис у кредитному договорі, що оглядався в суді, не його, крім того зазначив, що виїжджав з Сімферополя у змушеному терміновому порядку і не мав можливості вивезти оригінал примірника договору та підтвердження виконання зобов'язань за ним. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити повністю.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності факту невиконання відповідачем зобов'язань за укладеним кредитним договором і набуття у зв'язку з цим позивачем права стягнути заборгованість за кредитом, нарахованих процентів, комісії відповідно до умов кредитного договору.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Згідно положень статей 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 550 Цивільного кодексу України Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне) виконання.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

Судом встановлено, що 13 вересня 2013 року між ПАТ "Альфа- Банк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 500412303, згідно з яким відповідач отримав кредит в розмірі 99176,00 грн. зі сплатою комісії та відсотків строком до 16.09.2018 року (а.с.5-9).

При цьому відповідач не заперечував що уклав з позивачем такий кредитний договір.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач прийняв кошти, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача з 13.09.2013 по 19.05.2016 рік, однак не виконував належним чином свої зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 19.05.2016 р. складає: заборгованість по кредиту - 93167,02 грн., по відсотках - 9730,51грн., по комісії - 13276,39 грн. (а.с.12-13)

Стаття 628 ЦК України означає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Отже відповідач до підписання договору, мав можливість ознайомитися з його умовами та не погодитись чи відмовитись від укладання договору, проте договір був підписаний та виконувався сторонами.

Посилання відповідача у скарзі на те, що при огляді в судовому засіданні кредитного договору були ознаки його фальсифікації у зв'язку з чим він заявляв клопотання про проведення почеркознавчої експертизи, яке безпідставно відхилено судом першої інстанції, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки судом належним чином обґрунтовані підстави відмови задоволення цього клопотання, з чим судова колегія погоджується.

Так, відповідач не заперечував сам факт укладення кредитного договору з позивачем та тих обставин що ним проводились часткове погашення.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що суд не врахував положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не спростовують висновки суду, оскільки як вбачається з матеріалів справи місце проживання відповідача зареєстровано в м.Біла Церква з 2005 року по теперішній час.

Таким чином, доводи апелянта, які фактично зводяться до заперечень на позовну заяву були перевірені судом першої інстанції та вмотивовано відхилені, з чим погоджується і колегія суддів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача кредитної заборгованості є обґрунтованими, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги немає, тому відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 308,314,315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківьського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :