Справа № 145/1956/16-ц Провадження № 22-ц/772/280/2017Головуючий в суді першої інстанції Кіосак Н. О.
Категорія 48Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Марчук В.С.

Суддів: Стадника І.М., Голоти Л.О.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання нечинним висновку Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 1 грудня 2016 року про відмову у відкритті провадження у справі, -

В с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся у Тиврівський районний суд Вінницької області з вказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що у висновку Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області від 07.11.2016 року зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у зв'язку з його умисним ухиленням від їх виховання.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 01.12.2016 року в порядку п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України ОСОБА_2 було відмовлено у відкритті провадження за його позовом через те, що він не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки оскаржуваним висновком не порушуються інтереси чи права позивача так, як він є дорадчим, не тягне за собою виникнення чи позбавлення будь-яких прав та обов'язків і суд може з ним погоджуватись або ні, в силу ч.6 ст.19 СК України.

ОСОБА_2 оскаржив дану ухвалу в апеляційному порядку, як постановлену із порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. Просить скасувати ухвалу суду і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що оскільки висновок органу опіки і піклування є дорадчим і не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов'язків у батьків та не вирішує питання про їхнє позбавлення будь-яких цивільних прав; правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, який розглядає спір про позбавлення батьківських прав, оскарження зазначеного висновку органу опіки і піклування не передбачено чинним законодавством, як спосіб захисту цивільних прав та інтересів особи.

До такого висновку суд дійшов, керуючись нормами ст. ст. 15, 16 ЦК України про права на захист цивільних прав та інтересів та про захист цивільних прав та інтересів судом, а також Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи №15 та №16 до якої підписані Україною 20 червня 2014 року.

Колегія суддів, повністю погоджується з вказаним висновком суду, він відповідає зазначеним правовим нормам, які і повинні застосовуватися у даному випадку.

Дійсно, відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні чи суспільні інтереси у спосіб, визначений Законами України.

Частини 4-6 ст. 19 СК України вказують на те, що суд може не погодитися з висновком органу опіки і піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим чи суперечить інтересам дитини.

Отже, відповідно до норм ч.1 ст.57 та ч.1 ст.64 ЦПК України, його слід відносити до письмових доказів а докази не оскаржуються, їх можна спростовувати у судовому засіданні при вирішенні спору.

Щодо посилання апелянта на норму ч.2 ст. 79 ЦК України та твердження, що дана норма права говорить про можливість оскарження рішень органу опіки та піклування, то апелянт помилково прийняв висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно його дітей з рішенням органу опіки та піклування. У зазначеному висновку лише висловлене бачення органу на обставини, а рішення має прийняти суд, якому наданий висновок.

Таким чином, апеляційна скарга є безпідставною і її необхідно відхилити, а ухвалу суду, як постановлену з додержанням вимог закону, - залишити без змін, в силу ст. 312 ч.1 п.1 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 312 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 1 грудня 2016 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді/підписи/

З оригіналом вірно

суддя: В.С. Марчук