Справа №709/908/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

07 лютого 2017 року смт.Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Левченко В.В.,

за участі секретаря - Нікітенко В.Г.,

відповідача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Чорнобай заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання автомобіля спільним майном подружжя та визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

24 січня 2017 року Чорнобаївським районним судом винесено рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання автомобіля спільним майном подружжя та визнання права власності.

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 у поданій до суду позовній заяві просила суд також вирішити питання розподілу судових витрат. Вирішивши справу по суті позовних вимог, судом в рішенні не відображено питання розподілу судових витрат, а тому позивач звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.

В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти стягнення судових витрат на адвоката, оскільки він не зареєстрований як платник податків, також заперечували проти стягнення судових витрат по оплаті експертизи, оскільки вона не стосується предмета спору. Також просили не стягувати витрати позивача на бензин, оскільки суду надані копії чеків, а не оригінали.

Дослідивши рішення суду від 24 січня 2017 року та матеріали справи, суд дійшов до висновку, про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Пунктами 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вимога позивача про стягнення на її користь витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. не підлягає задоволенню, оскільки ні представником позивача, ні позивачем не надано розрахунку витраченого часу особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

В розумінні ст.85 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено судове рішення сплачуються іншою стороною добові у разі переїзду до іншого населеного пункту. При цьому, перебування особи у відрядженні за своїм місцем роботи з метою явки до суду в іншому населеному пункті повинно бути підтверджено належним чином. Такі докази позивачем не надано. Окрім того, суд звертає увагу на те, що витрати на проїзд до місця призначення (відрядження) і назад відшкодовуються в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі, власного автомобіля) з урахуванням усіх витрат, пов'язаних із придбанням проїзних квитків і користуванням постільними речами в поїздах, та страхових платежів на транспорті. Витрати на пально-мастильні матеріали відшкодовуються в разі проїзду на службовому автомобілі. Таким чином, витрати позивача на придбання пального - бензину (а.с.125) не підпадають під поняття таких витрат, передбачених ст.85 ЦПК України.

Таким чином, суд вважає, що задоволенню підлягають вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору у сумі 640 грн. (а.с.1) та 275,60 грн. (а.с.15), витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 1500 грн. (а.с.95), оскільки такі витрати документально підтвердженні.

Суд вважає, що вимога позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає до задоволення, оскільки судом не вирішено питання про судові витрати, а тому у даній справі необхідно винести додаткове рішення.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст.88, 208, 209, 212-215, 220 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання автомобіля спільним майном подружжя та визнання права власності - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2415 (дві тисячі чотириста пятнадцять) гривень 60 копійок.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Черкаської області через Чорнобаївський районний суд.

Суддя Чорнобаївського

районного суду ОСОБА_4