Провадження № 2/760/251/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

02 березня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Бугайчука О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Комунального підприємства »Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом»янського району м. Києва» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач у жовтні 2016 року звернувся до суду з позовом і просив стягнути з відповідачів 27 726 грн. 15 коп. заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з врахуванням індексу інфляції та річних.

Посилається в позові на те, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1

Починаючи з квітня 2012 року року по червень 2015 року відповідачі нерегулярно вносили плату за утримання житла та житлово-комунальні послуги, в зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 19 005 грн. 56 коп.

Виходячи з того, що відповідачі не реагують на неодноразові попередження про необхідність своєчасної оплати, борг не сплачують, просить задовольнити позов, стягнути з відповідачів заборговану суму за надані послуги та на підставі ч.2 ст.625 ЦК України стягнути з відповідачів інфляційні втрати та річні.

Представник позивача просить розглядати справу в його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час розгляду справи сповіщалися належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставили.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.68 ЖК України наймачі зобов'язані своєчасно вносити плату за квартиру та комунальні послуги.

Статтями ст.66 та 67 ЖК України встановлено, що плата за користування житлом/квартирна плата/ обчислюється виходячи із загальної площі квартири.

Плата за комунальні послуги/водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Обов'язок наймача, як споживача житлово-комунальних послуг, вносити плату за їх надання, визначено також ст.20 Закону України »Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року.

Так, згідно до довідки форми №3 від 06 липня 2015 року №569 в квартирі зареєстровані та проживають відповідачі.

Починаючи з квітня 2012 року року по червень 2015 року відповідачі нерегулярно вносили плату за утримання житла та житлово-комунальні послуги, в зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 19 005 грн. 56 коп.

З наданого до суду розрахунку заборгованості відповідачів вбачається, що заборгованість за надані послуги за період з квітня 2012 року по червень 2015 року складає 19005 гр.56коп.

( а.с.6 - 9 ).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з того, що відповідачі такі платежі вносили з порушенням строків, визначених законом, та нерегулярно, що привело до виникнення заборгованості, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача.

Крім того, відповідно до загальних умов виконання зобов'язань, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

З цього випливає, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України, вимагати сплати грошей за надані послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

З приведеного позивачем розрахунку, наданого до суду вбачається, що розмір інфляційних втрат складає 8 025гр.33 коп. та 695 гр. 16 коп. річних.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту.

Відповідачі, належним чином повідомлені про час розгляду справи, своїм правом не скористалися, проти вимог позивача заперечень не подали і наявність заборгвоаності та проведеного позивачем розрахунку не спростовували.

В свою чергу надані позивачем докази як самої заборгованості, так і її розміру підтверджені належними доказами, сумніватися в об»єктивностя яких у суду немає підстав.

За таких обставин суд вважає вимоги позивача є обґрунтованими, а розрахунок належних до сплати сум, доведеним.

Відповідно до ч. 1 ст .88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Виходячи з цього, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 1378,00 гр. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст.15, 16, ч.1 ст.509,526, ч.2 ст.625 ЦК України, ст.ст.66 - 68 ЖК України, ст.ст.18, 20, 21 Закону України « Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.3-4, 10-11,57-60, 88, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства »Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом»янського району м. Києва» 19 005гр.56коп. боргу, 8 025 гр.33 коп. інфляційних втрат, 695гр.16коп. річних та 1378,00 гр. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку

для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя