Справа № 418/15/17
29.03.2017 року Міловський районний суд Луганської області
у складі: головуючого-судді: Гуцола М.П.
секретаря: Ворожейкіна О.С.
за участі позивача: ОСОБА_1
представника позивача: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт. Мілове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участі третьої особи служби у справах дітей Міловської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 у якому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її сина ОСОБА_4.
В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що розпорядженням Міловської районної державної адміністрації Луганської області від 14 травня 2015 року ОСОБА_4 було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням Міловської РДА Луганської області від 30 червня 2015 року № 111 ОСОБА_1, було призначено опікуном Малолітнього ОСОБА_4
Зазначила, що мати ОСОБА_3 перестала піклуватись про свого сина та у квітні 2015 року пішла з дому і не повернулась. Наразі її місцезнаходження невідоме.
У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали заявлений позов та просили суд його задовольнити.
Представник третьої особи до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності у зв'язку із перебуванням на лікарняному та зазначив, що позов ОСОБА_1 підтримує у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином через публікацію оголошення в друкованому засобі масової інформації «Урядовий Кур'єр».
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Судом встановлено, що згідно з свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 01.10.2001 року (а.с. 7) матір'ю ОСОБА_4 є ОСОБА_3.
Розпорядженням Міловської районної державної адміністрації Луганської області від 14 травня 2015 року ОСОБА_4 було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням Міловської РДА Луганської області від 30 червня 2015 року № 111 ОСОБА_1, було призначено опікуном Малолітнього ОСОБА_4
З 10.04.2015 року ОСОБА_3 перебуває у розшуку як безвісті зникла особа, що підтверджується довідкою Міловського ВП ГУНП в Луганській області від 29.09.2016 року № 4364/111/39-2016.
Зі змісту довідки виданої Великоцькою ЗОШ І-ІІІ ступенів Міловської РР Луганської області від 07.02.2017 року ОСОБА_3 дійсно не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні сина ОСОБА_4.
Згідно Листа Міловського РВ ВДВС ГТ управління юстиції у Луганській області від 31.01.2017 року № 292/15.20-34 за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року аліменти боржником ОСОБА_3 на користь стягувача ОСОБА_1 не сплачувались.
З копій актів обстеження житлово-побутових умов від 30.10.2015, 04.05.2016, 08.09.2016, 17.02.2017, 20.02.2017 років слідує, що ОСОБА_3 участі у вихованні та утриманні свого сина ОСОБА_4 не бере.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування при ВК Великоцької СР Міловського району Луганської області від 17.03.2017 року № 123 визнано за доцільне позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Зокрема ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток.
Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Пунктом 18 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20) (далі - Постанова) передбачено, що відповідно до статті 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.
Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Судом було встановлено, що ОСОБА_3 починаючи з квітня 2015 року взагалі не приймає участі у вихованні свого сина ОСОБА_4, злісно ухиляється від сплати аліментів на його утримання.
Відповідно до роз'яснень Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року в постанові № 3, позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей.
При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню свого сина ОСОБА_4 24.09.2001 року, а відтак, наявні підстави для позбавлення її батьківських прав.
На підставі ст.ст. 150, 155, 164 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 «Конвенції про права дитини», керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПКУ , суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво НОМЕР_2), який народився в с. Великоцьк, Міловського району, Луганської області.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 552 грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Луганського апеляційного суду через Марківський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Гуцол М.П.