Номер провадження: 22-ц/785/2573/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П.,Погорєлової С.О.

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_1» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_1» про захист прав споживачів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 діючої в інтересах ОСОБА_4 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 08 травня 2013 року, -

встановила:

У вересні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором і в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 07 вересня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_1» ,правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_1» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 010/15-73/07-470,за умовами якого ОСОБА_3 отримав в кредит 70000 доларів США із сплатою за користування кредитом 13,5% річних ,строком погашення кредиту до 07 вересня 2017 року.

В той же день на забезпечення виконання ОСОБА_3 своїх зобовязань за договором кредиту , між Банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки №010/15-73/07-470/1.

Свої зобовзання ОСОБА_3 по погашенню кредиту виконував неналежним чином внаслідок чого станом на 01.08.2012 року виникла заборгованість у розмірі 53683,40 дол. США ,що еквівалентно 429091,43 грн.

Позивач ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_1» просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором №010/15-73/07-470 від 07.09.2007 року у сумі 53683,40 доларів США, що еквівалентно 429091 гривен 43 копійки по курсу НБУ, в тому числі: - заборгованість за кредитом 49969,21 доларів США (399403,90 гривен); заборгованість за відсотками 3462,76 доларів США (27677,84 гривен); нарахована пеня 251,43 доларів США (2009,69 гривен); а також судові витрати по справі пропорційно задоволених вимог (а.с.2-5).

У березні 2013 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом про захист прав споживачів і в обґрунтування зустрічного позову посилався на те, що 07 вересня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_1» ,правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_1» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 010/15-73/07-470,за умовами якого ОСОБА_3 отримав в кредит 70000 доларів США із сплатою за користування кредитом 13,5% річних ,строком погашення кредиту до 07 вересня 2017 року, який є за своєю суттю договором про надання споживчого кредиту, а тому на нього розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів» (далі Закон).

Позивач за зустрічним позовом посилався на те,що спірний договір не містить всіх обовязкових умов, внесення змін та доповнень до договору, розірвання договору передбачено лише у односторонньому порядку і лише в інтересах банку, та не враховані інтереси споживача .Умови п.2.3.3.,п.7 договору кредиту встановлює дискримінаційні для споживача умови та в цілому суперечать положенням ст..ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 просив суд визнати кредитний договір №010/15-73/07-470 від 07 вересня 2007 року укладений між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_2 ОСОБА_1» та ОСОБА_3 недійсним з моменту укладення (а.с.103-112).

В судовому засіданні представник Банку первісний позов підтримала,просила задовольнити. Зустрічний позов не визнала ,просила відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Рішення ухвалено у відсутність відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 08 травня 2013 року первісний позов ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_1» задоволено.

Стягнуто на користь ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_1» солідарно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, заборгованість за Кредитним договором №010/15-73/07-470 від 07 вересня 2007 року у сумі 53683,40 (пятдесят три тисячі шістсот вісімдесят три долари 40 центів) доларів США,що по курсу НБУ складає 429091,43 (чотириста двадцять девять тисяч девяносто одну) гривну 43 копійки, де: 49969,21 доларів США (по курсу НБУ 399403,90 гривен) заборгованість за кредитом, 3462,76 доларів США (по курсу НБУ 27977,84 гривен) заборгованість за відсотками, 251,43 доларів США (по курсу НБУ 2009,69 гривен) нарахована пеня.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 діюча в інтересах ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати частково та ухвалите нове рішення , яким в задоволенні позовних вимог ПАТ «ОСОБА_2 аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити. В іншій частині залишити рішення без змін.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_5 діючої в інтересах ОСОБА_4 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції оскаржено лише в частині стягнення заборгованості за договором кредиту стосовно ОСОБА_4 в решті рішення не оскаржено, тому колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в частині стягнення заборгованості за договором кредиту з ОСОБА_4

Суд першої інстанції задовольняючи первісний позов виходив з того, що ОСОБА_2 набув право вимоги стягнення заборгованості за договором кредиту в солідарному порядку з відповідачів оскільки відповідач ОСОБА_3 свої зобовязання по погашенню кредиту виконував неналежним чином,а відповідач ОСОБА_4 є поручителем та зобовязалася відповідати з боржником солідарному по зобовязанням ,які виникають з договору кредиту.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 вересня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_1» ,правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_1» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 010/15-73/07-470, за умовами якого ОСОБА_3 отримав в кредит 70000 доларів США із сплатою за користування кредитом 13,5% річних ,строком погашення кредиту до 07 вересня 2017 року (а.с.12-18).

В той же день на забезпечення виконання ОСОБА_3 своїх зобовязань за договором кредиту , між Банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки №010/15-73/07-470/1 (а.с.21).

Позивач виконав свої зобовязання за Кредитним договором належним чином, виплатив кошти в розмірі 70000 доларів США ОСОБА_3, які той отримав у повному обсязі (а.с.19).

Відповідач ОСОБА_3 свої зобовязання по виконанню умов п.1.5.1 та п.2.3.1 кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків за фактичне використання кредитних коштів щомісячно відповідно графіку виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 01.08.2012 року виникла заборгованість у розмірі 53683,40 доларів США, що еквівалентно 429091 гривен 43 копійки по курсу НБУ, в тому числі: - заборгованість за кредитом 49969,21 доларів США (399403,90 гривен); заборгованість за відсотками 3462,76 доларів США (27677,84 гривен); нарахована пеня 251,43 доларів США (2009,69 гривен) ,що підтверджується розрахунком заборгованості ,який узгоджується з умовами договору кредиту (а.с.6-7).

Згідно п.1.9.1. кредитного Договору ,сторони передбачили , що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату предявлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі, прострочені проценти),пеню та штрафи.

Згідно п.2.1. сторони визначили, що у випадку невиконання Боржником ,взятих на себе зобовязань по кредитному договору ,поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком у тому ж обсязі,що і Боржник ,включаючи сплату основного боргу за кредитним договором ,нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки,відшкодування збитків.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідальність сторін за порушення умов договору кредиту сторони передбачили в розділі четвертому договору кредиту.

Право Банку вимагати достроково погасити заборгованість за договором кредиту сторони передбачили в п.1.9.1 договору кредиту.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами то в разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів,належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Банк скористався своїм правом та 09 липня 2012 року звернувся на адресу відповідачів з досудовою вимогою щодо дострокового виконання зобовязання за кредитним договором ( а.с.22,24), яка була отримана відповідачами 21.07.2012 року,що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням № 176 (а.с.23).

Проте, відповідачами не було проведено погашення заборгованості за кредитним договором , про що свідчить наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості (а.с.6-7).

За таких підстав ОСОБА_2 обґрунтовано звернувся до суду з позовом до відповідачів з вимогою про дострокове стягнення суми заборгованості за договором кредиту.

Задовольняючи позов суд першої інстанції вірно посилався на положення ст.ст. ст.526 ,551,1048, 1054 ЦК України.

Суд першої інстанції повно встановив обставини справи на основі обєктивної оцінки наданих сторонами доказів, вірно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин та з урахуванням зібраних доказів дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову Банка.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того,що оскільки з 08.08.2011 року боржник перестав сплачувати кредит ,тому ОСОБА_2 мав звернутися до суду з позовними вимогами до ОСОБА_4 до 08.02.2012 року проте, ОСОБА_2 звернувся до суду у вересні 2012 року тобто поза межами шестимісячного строку ,тому порука ОСОБА_4 за договором поруки є припиненою не заслуговують на увагу , оскільки в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_4 не було заявлено ,а матеріали справи не містять докази надання ОСОБА_4 заяви про застосування строку позовної давності .

Судження ОСОБА_4 про припинення поруки за договором поруки взагалі є припущенням, оскільки у разі надання поручителем заяви про застосування строку позовної давності , перебіг позовної давності повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Проте, порука припиняється лише в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами шестимісячного строку, а ні в цілому за договором поруки.

За таких обставин, відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, апеляційна скарга представника ОСОБА_5 діючої в інтересах ОСОБА_4 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, п.1 ч.1 ст.307, 315,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 діючої в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 08 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8