04.04.2017 Справа № 756/3115/17
унікальний №756/3115/17
провадження № 2-з/756/62/17
УХВАЛА

31 березня 2017 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Маринченко М.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, інфляційного збільшення суми боргу та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 1485000 грн., що є еквівалентом 55000 доларів США, інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 938520 грн. та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу в розмірі 96301 грн. 23 коп.

Ухвалою суду від 31 березня 2017 року відкрито провадження у справі.

Одночасно з позовом позивач подав до суду за заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на магазин по АДРЕСА_1 загальною площею 63 кв.м, земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0.0153 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по АДРЕСА_1 що належить відповідачу на праві власності, торгівельний павільйон загальною площею 149,9 кв.м по АДРЕСА_2 що належить відповідачу на праві спільної сумісної власності. Крім того, позивач також просить заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії, які спрямовані на відчуження зазначеного нерухомого майна по АДРЕСА_1

В обґрунтування вказаних вимог позивач посилається на те, що відповідач не повернув суму позики, яку брав у позивача, і жодних дій, спрямованих на її повернення, не вчиняє. Позивач вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач може здійснити продаж належного йому на праві власності майна для уникнення обов'язку повернути позику.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З урахуванням ціни позову суд вважає за необхідне накласти арешт на магазин по АДРЕСА_1 загальною площею 63 кв.м, який на праві власності належить відповідачу, оскільки невжиття вказаного заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0.0153 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по АДРЕСА_1 та торгівельний павільйон загальною площею 149,9 кв.м. по АДРЕСА_2 оскільки як вбачається з матеріалів позову земельна ділянка не належить відповідачу на праві власності, а перебуває у нього в оренді, а торгівельний павільйон належить відповідачу на праві спільної сумісної власності.

Крім того, вартість вказаного майна не визначена, у зв'язку з чим суд не може перевірити співмірність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на магазин по АДРЕСА_1 загальною площею 63 кв.м, який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до ч. 9 та ч. 10 ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя М.М.Маринченко