Провадження № 2/161/405/17
У Х В А Л А

26 січня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської област

і в складі:

головуючого-судді Рудської С.М.

при секретарі - Марчак Е.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що являється обєктом спільної сумісної власності подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що являється обєктом спільної сумісної власності подружжя.

В судові засідання, які були призначені на 08 грудня 2016 року о 10 год. 00 хв. та 26 січня 2017 року на 11 год. 30 хв. позивач ОСОБА_1 не з'явилася, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними у матеріалах справи поштовими повідомлення (а.с. 19, 33).

На адресу суду будь-яких заяв від позивача про розгляд справи за її відсутності не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що у матеріалах справи мститься його власноручна розписка.

Судом вирішується питання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Згідно до ч. 3 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заяву про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Тобто зі змісту ч. 3 ст. 169 ЦПК України слідує, що у разі повторної неявки позивача, який був повідомлений належним чином, суд залишає позовну заяву без розгляду незалежно від причини такої неявки.

Позивач ОСОБА_3 26.01.2017 року повторно не зявилася в судове засідання, заяву про розгляд справи за її відсутності суду не надала.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Крім того, згідно зі статтею 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

ОСОБА_1, яка належним чином повідомлена судом по час та місце розгляду справи в судові засідання зявлялася, причини неявки суд не повідомляла, заяв про розгляд справи без її участі на адресу суду також не надходили.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм процесуального права, а також з метою забезпечити виконання завдань цивільного судочинства, дотримання засад і принципів міжнародного права, вважаю, що заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що являється обєктом спільної сумісної власності подружжя слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. 169, п.3 ч.1 ст. 207, ст.ст. 293, 295 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що являється обєктом спільної сумісної власності подружжя - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_4