Ухвала

іменем україни

22 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Євграфової Є.П.,

ЗавгородньоїІ.М., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 02 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що позивачем було придбано з прилюдних торгів нерухоме майно приміщення магазину-бару, яке належало відповідачу. В подальшому прилюдні торги по реалізації арештованого майна визнані недійсними, скасовано записи про право власності позивача та зобовʼязано її звільнити займане приміщення. Під час перебування майна у власності позивача нею проведено будівельні роботи по поліпшенню майна та витрачено кошти на його збереження, які відповідач після відновлення його права власності набув безпідставно.

Ураховуючи наведене на підставі положень ст. ст. 215, 216, 1212, 1213 ЦК України, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог,

ОСОБА_3 просила стягнути з ОСОБА_5 кошти в розмірі 224 473 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 10 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування вартості безпідставно набутого майна кошти в розмірі 224 473 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 02 березня

2016 року рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 10 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду Херсонської області від 02 березня 2016 року та залишити в силі рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 10 грудня

2015 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішує справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_5 не був стороною правочину - прилюдних торгів, а тому правовідносини між ним та ОСОБА_3 не виникали. При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що позивачем не надано доказів набуття ОСОБА_5 права користування спірним майном після визнання прилюдних торгів недійсними.

Проте погодитись з такими висновками апеляційного суду не можна, оскільки суд їх дійшов із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що під час вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні по стягненню боргу з ОСОБА_5 19 липня

2013 року ХФ ТОВ «Укрспецторг Групп» у порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку», було проведено прилюдні торги з реалізації нежитлової будівлі магазину-бару з прибудовою, загальною площею

95,2 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належало на праві власності ОСОБА_5.

Переможцем торгів було визнано ОСОБА_3, яка була єдиним учасником торгів і запропонувала за майно його стартову ціну 282 570 грн. На підставі протоколу № 22-0294/13 про проведення прилюдних торгів державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ м. Херсона

ОСОБА_4 складено акт про проведення прилюдних торгів з реалізації зазначеного майна від 24 липня 2013 року, на підставі якого ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право власності на зазначене майно.

Не погоджуючись з результатами проведення торгів, ОСОБА_5 в серпні 2014 року звернувся до Дніпровського районного суду м. Херсона з позовом до ВДВС Суворовського РУЮ в м. Херсоні, ТОВ «Укрспецторг Групп» в особі Херсонської філії, та ОСОБА_3, про визнання результатів прилюдних торгів недійними.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 16 січня

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 08 травня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено. Визнано результати прилюдних торгів щодо реалізації предмета іпотеки недійними, визнано незаконним та скасовано акт державного виконавця про проведення прилюдних торгів з реалізації нежитлової будівлі, визнано недійсним і скасовано свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю, видане на ім'я ОСОБА_3 та виключено з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).'

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року справа № 6-174цс12, яка відповідно до положень частини першої статті 3607 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що на прилюдних торгах, які відбулися 19 липня 2013 року із реалізації нежитлової будівлі, магазин-бару з прибудовою, загальною площею 95,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1, було укладено договір купівлі-продажу, який в судовому порядку в подальшому визнано недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Згідно з ч. 2 ст. 1213 ЦК України у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Частиною 1 статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 16 січня 2015 року та наведених приписів цивільного законодавства позивач повинна звільнити спірне приміщення, власником якого знову став відповідач, а той в свою чергу зобов'язаний відшкодувати вартість робіт по утриманню майна та його збереженню.

Із матеріалів справи вбачається, що з моменту купівлі нерухомості до ухвалення судового рішення про визнання недійсним результатів прилюдних торгів, ОСОБА_3 понесла грошові витрати по збереженню спірного майна та по його утриманню в належному стані.

01 серпня 2013 року ОСОБА_3 уклала з ПП «Орлан» договір про спостереження за допомогою пульту централізованого спостереження за станом засобів сигналізації, що встановлені на об'єктах, з виїздом групи реагування при надходженні сигналу «тривога» та їх технічне обслуговування. За монтаж, пусконаладку та обслуговування сигналізації за весь час ОСОБА_3 було сплачено 8300 грн., що підтверджується договором від 01 серпня 2013 року, актом здачі - прийняття робіт, квитанціями до прибуткового касового ордеру з серпня 2013 по квітень 2015 року. В ході розгляду справи позивачем додатково долучено квитанцію про оплату послуг охорони приміщення на суму 1 200 грн.

З пояснень представника позивача вбачається, придбаний магазин-бар був в занедбаному стані, був відключений від газового та електричного постачання та потребував капітального ремонту. У зв'язку з чим 05 січня 2015 року ОСОБА_3 уклала з ПП «ОСОБА_6» договір підряду, відповідно до якого останній зобов'язався виконати поточні ремонтно-будівельні роботи в магазин-бару за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 79 від 02 листопада 2015 року вартість ремонтно-будівельних робіт магазин-бару за адресою: АДРЕСА_1, згідно акту виконаних робіт від 15 квітня 2015 року складає 214 973 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що експертом оглянуто спірне приміщення, в результаті чого встановлено, що ремонтно-будівельні роботи проводились і акт виконаних робіт відповідає фактичним обставинам справи.

Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що будучи власником, позивач за власні кошти здійснила капітальний ремонт спірного нежитлового приміщення, за власний рахунок утримувала його та вживала заходи щодо його охорони. Після визнання результатів прилюдних торгів недійсними відповідач став власником приміщення з поліпшеними експлуатаційним характеристиками, які не можливо повернути в натурі. Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація.

Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення сторін у справі, суд першої інстанції дійшов по суті правильного висновку про задоволення позовних вимог враховуючи межі розгляду справи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд дійшов помилкового висновку, що постановлене судом першої інстанції рішення не відповідає вимогам закону.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком, так як він є необґрунтованим і таким, що не відповідає вимогам закону.

За таких обставин, ураховуючи те, що апеляційним судом помилково скасовано рішення суду першої інстанції, ухвалене згідно із законом, рішення апеляційного суду на підставі ст. 339 ЦПК Українипідлягає скасуванню із залишенням у силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 02 березня

2016 року скасувати, рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 10 грудня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова І.М. Завгородня Г.І. Мостова