Справа №489/5360/16-ц
Провадження №2/489/368/17
РІШЕННЯ

іменем України

31 січня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

встановив:

Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №29 в будинку 43а по вулиці Вінграновського(Енгельса) в м.Миколаєві, оскільки відповідач більше року не проживає за місцем реєстрації у звязку із виїздом до іншої країни.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, відповідач надіслав заяву про визнання позову.

Відповідно до ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 21.11.1994 року, рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 30.09.2014 року та договором дарування від 14.11.2014 року позивач є власником ? квартири АДРЕСА_1.

Згідно копії довідки ЖЕК ЖКП ММР «Південь» від 11.10.2016 року №3101 відповідач проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно із копією паспорта відповідача, 27.04.2015 року УФМС Росії по Краснодарському краю їй дозволено тимчасове проживання до 27.04.2018 року, місце проживання зареєстроване 25.05.2015 року у Тбіліському районі Краснодарського краю Російської Федерації.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.

Відповідно до ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання(повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Враховуючи, що відповідач більше року не проживає у житловому приміщенні та обрала інше місце проживання, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 3, 15, 88, 174, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №29 в будинку 43а по вулиці Вінграновського в м.Миколаєві.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 551 грн.20 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя