САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/5199/16-ц
Провадження № 2/206/130/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" січня 2017 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Зайченко С.В., при секретареві Щербині Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом , -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що відповідно до укладеного кредитного договору DN/477 від 30.01.2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 25000 доларів США та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строк та в порядку, що встановлені договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений договір поруки з ОСОБА_3 Відповідачі взяті на себе зобов'язання належним чином не виконують. Станом на 03 серпня 2016 року заборгованість за договором становить 9177,73 доларів США та складається з наступного: 233,76 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом; 8943,97 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Вказану заборгованість ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідачів на свою користь.

У судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні та додатково зазначив, що відповідачу надався кредит на придбання автомобіля, який був предметом застави. Коли відповідач припинив сплачувати за кредит на автомобіль було звернуто стягнення. 28.01.2010 року предмет застави був реалізований та кошти від його продажу були направлені на погашення кредиту. Про другий автомобіль відповідача, який за його словами знаходився у кредиті та був вилучений банком йому нічого не відомо.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, надав письмові заперечення в яких зазначив, що він у позивача взяв доларовий кредит на придбання автомобіля «Мерседес-Спринтер». Коли цей автомобіль потрапив в ДТП і знаходився на ремонті він не мав змоги вчасно сплачувати кредит. Пізніше коли автомобіль був відремонтований співробітники Приватбанку його вислідили та примусово забрали автомобіль. З цього приводу він звертався в міліцію, однак там йому повідомили, щоб він самостійно розбирався з банком. Через деякий час співробітники банку забрали в нього вже другий автомобіль «Мерседес-308Д», який він також брав у кредит. Коли він намагався зясувати в банку, що з його автомобілем «Мерседес -308Д», то дізнався, що рахунок на який він сплачував кредит за даний автомобіль заблоковано. На інший рахунок він відмовився щось платити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 30 січня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № DN/47, відповідно до якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в розмірі 25000 доларів США на строк до 20 січня 2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16% річних, а в разі порушення зобов'язань з погашення кредиту в розмірі 32 % річних.

Також сторони погодили, що при порушенні позичальником своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом позичальник сплачує пеню в розмірі 0,3% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який сплачується пеня.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 30 січня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № DN/477-2, відповідно до якого остання поручилася за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. Вказаним договором передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши ОСОБА_2 кредит на умовах, визначених кредитним договором.

В свою чергу відповідачі взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконують.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ПАТ КБ «ПриватБанк» ( а. с. 4-7), станом на 03 серпня 2016 року заборгованість за кредитним договором складає 26604,27 грн., з яких: 9360,41 доларів США - заборгованість за кредитом; 5686,25 доларів США - заборгованість за процентами; 11557,61 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2012 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № DN/477 від 30.01.2007 року станом на 06.07.2012 року в загальному розмірі 17426,54 доларів США.

Таким чином, з урахуванням стягнутої з відповідача ОСОБА_3 заборгованості за кредитом на підставі вищезазначеного рішення суду, розмір заборгованості за кредитним договором № DN/477 від 30.01.2007 року станом на 03 серпня 2016 року становить 9177,73 доларів США, яка складається з: 233,76 доларів США - заборгованість за відсотками, 8943,97 доларів США заборгованість за пенею.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтями 526, 530 ЦК України визначено, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк.

У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Згідно зі статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи, що відповідачі належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконують, суд вважає, що вони повинні сплатити на користь позивача проценти за користування кредитом за період з 07.07.2012 року по 03.08.2016 року в розмірі 233,76 доларів США

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів пені за несвоєчасне виконання зобов'язання, то суд приходить до висновку про необхідність зменшення її розміру.

Як встановлено судом, позивачем за період з 07.07.2012 року по 03.08.2016 року нараховано відповідачам пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання в розмірі 8943,97доларів США.

Проте наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тобто у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.

Отже, з урахуванням розміру нарахованої пені, який є значним, сплату майже повної суми тіла кредиту, що є істотною обставиною, виходячи із засад справедливості та розумності, суд вважає, що розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», слід зменшити до 1000 доларів США, що відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 3 вересня 2014 року по справі № 6-100цс14.

Що стосується доводів відповідача, що в рахунок погашення кредиту банку ним було передано два автомобілі, то суд зазначає наступне, що предметом застави за кредитним № DN/477 від 30.01.2007 року був автомобіль «Мерседес-бенс», реєстраційний номер АЕ 1951АА, який 28.01.2010 року на підставі виконавчого напису нотаріуса був реалізований за кошти в розмірі 13461,54 доларів США, які і були направлені на погашення кредитної заборгованості. Стосовно передання відповідачем банку другого автомобіля «Мерседес-308Д», то матеріали справи ніяких відомостей та доказів з цього приводу не містять.

Таким чином, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно задовольнити частково, стягнувши солідарно з відповідачів на користь позивача за період з 07.07.2012 року по 03.08.2016 року проценти за користування кредитом в розмірі 233,76 грн. та пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання в розмірі 1000 доларів США, а всього 1233,76 доларів США.

При цьому згідно з п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі якщо суд на підставі частини 3 статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, повязані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

У звязку з чим, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 3416,87 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з дійсною заявою.

Керуючись ст. ст. 209,212-215 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом задовольнити - частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №DN/477 від 30.01.2007 року в розмірі 1233,76 доларів США, що за курсом 24,82 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.08.2016 року складає 30621,92 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" витрати понесені по сплаті судового збору в розмірі 3416,87 грн., з кожного по 1708,43 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В.Зайченко