АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1335/17 Справа № 201/7589/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Покровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 19 лютого 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1143, за яким у безспірному порядку пропонується стягнути з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 30 червня 2006 року у розмірі 74 558,89 грн., яка складається із: залишку заборгованості за кредитом у розмірі 33 225,91 грн.; заборгованості за процентами у розмірі 34 830,29 грн.; пені та комісії у розмірі 1 333,22 грн.; штрафу у розмірі 3 469,47 грн. Окремо підлягають стягненню витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1 700 грн.

Вважає, що виконавчий напис вчиненим з грубим порушенням строків, встановлених чинним законодавством, з порушенням Закону України «Про нотаріат», порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому просить суд визнати виконавчий напис, вчинений 19 лютого 2016 року, таким що не підлягає виконанню.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено (а.с.128-129).

Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 19 лютого 2016 року, зареєстрований в реєстрі за №1143 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 30 червня 2012 року в розмірі 74 558,89 грн. та складається з: залишку заборгованості за кредитом у розмірі 33 225,91 грн.; заборгованості за процентами у розмірі 34 830,29 грн.; пені та комісії у розмірі 1 333,22 грн.; штрафу у розмірі 3 469,47 грн., витрат, повязаних з вчиненням виконавчого напису в розмірі 1 700 грн. таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову (а.с. 136).

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 30 червня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у банку та видано платіжну картку кредитка «Універсальна» (а.с. № 17).

01 лютого 2016 року банк надіслав на адресу позивача письмову вимогу про погашення заборгованості станом на 31 грудня 2015 року в розмірі 73 358,89 грн. (а.с. № 65).

19 лютого 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 1143, за яким у безспірному порядку пропонується стягнути з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 30 червня 2006 року у розмірі 74 558,89 грн., яка складається із: залишку заборгованості за кредитом у розмірі 33 225,91 грн.; заборгованості за процентами у розмірі 34 830,29 грн.; пені та комісії у розмірі 1 333,22 грн.; штрафу у розмірі 3 469,47 грн. Витрати повязані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1 700 грн. (а.с. № 11).

У виконавчому написі приватним нотаріусом зазначено, що стягнення проводиться за 3 роки 6 місяців та 1 день з 30 червня 2012 року по 31 грудня 2015 року.

Як вбачається з наданих нотаріусом документів, виконавчий напис було вчинено на підставі наступних документів: анкети заяви б/н від 30 червня 2012 року, розрахунку заборгованості станом на 31 грудня 2015 року, досудової вимоги з підтвердженням про її надіслання (а.с.№ 62-67).

Згідно з положеннями ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Так, відповідно до під п. 3.1 п. 3 гл. 16 розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи:

- якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

- за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Однією з умов, необхідних для вчинення виконавчого напису, є звернення до нотаріуса в межах відповідного строку з моменту виникнення права вимоги.

Відповідно до під п.3.4 п. З гл. 16 розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При цьому порушення нотаріусом зазначених вимог може бути підставою недійсності вчиненого виконавчого напису.

Виконавчий напис нотаріусом було вчинено 19 лютого 2016 року.

При цьому, як зазначено у цьому виконавчому написі строк, за який проводиться стягнення складає 3 років, 6 місяці та 1 днів, а саме: з 30 червня 2012 року по 31 грудня 2015 року.

Таким чином, виконавчий напис було вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», поза межами трьохрічного строку.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість, у даному випадку, не є безспірною.

У виконавчому написі нотаріусом зазначено про стягнення з ОСОБА_2 сум пені, комісії та штрафу. Однак, у тексті заяви позичальника на отримання кредитних коштів відсутні положення, що передбачають стягнення пені, комісії та штрафу. Тексту Умов надання споживчого кредиту фізичним особам як і тарифів, що мають бути додані до вищезазначеної заяви, згідно її положень, ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано, а матеріали справи не містять.

Таким чином, стягнута з ОСОБА_2, згідно оспорюваного виконавчого напису, заборгованість не є безспірною.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції неправомірно застосована позовна давність, не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

Предметом позову не є вирішення спору між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів за укладеним кредитним договором, а визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Судом першої інстанції встановлено, що нотаріусом вчинено виконавчий напис незважаючи на те, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.

Отже, судом першої інстанції під час вирішення спору правильно визначено характер спірних правовідносин, що виникли між сторонами та закон, який підлягає застосуванню до цих правовідносин. Суд дав належну оцінку усім доказам, зібраним у справі.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтами норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_4

ОСОБА_5