Справа № 647/2561/16-ц
№ провадження 2/647/40/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2017 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого - судді: Корсаненкової О.О.

за участю секретаря: Бондаренко Г.В.

представника позивача-адвоката: Миргорода О.І.

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Берислав Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, суд

встановив:

У грудні 2016 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_5 володіли на праві спільної часткової власності житловим будинком за адресою АДРЕСА_1. З приватної розмови позивача з відповідачем стало відомо, що остання має намір продати даний житловий будинок, і позивач вирішила купити його. 24.12.2013 року обговоривши з ОСОБА_4 ціну, яка складала 2 000 американських доларів, що на той час складало у національній валюті 16 440 грн. та всі істотні умови договору продажу та дійшовши повної згоди щодо всіх умов договору, ОСОБА_3 передала відповідачу гроші для підготовки документів на будинок, а остання надала розписку. Нотаріально договір купівлі-продажу своєчасно не складався і угода ніде не реєструвалася. ОСОБА_4 після отримання коштів вирішила продати житловий будинок іншим людям, при цьому не повідомила позивача та не повернула гроші. 26.05.2015 року ОСОБА_4 взяла на себе зобов'язання повернути ОСОБА_3 кошти в розмірі 13 263 грн., які вона отримала після наміру продажу житлового будинку. 09.11.2016 року ОСОБА_4 було направлено вимогу про повернення боргу із врахуванням втрат на інфляцію та 3% річних в місячний строк. В зв'язку з тим, що до теперішнього часу даний борг не виплачено, позивач просить суд стягнути із ОСОБА_4 на свою користь борг в сумі 13 263,00 грн., суму втрат від інфляції в розмірі 2 812, 41 грн., суму 3% в розмірі 689, 24 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягав по вищевказаним обставинам. Також зазначив, що за розпискою від 24.12.2013 року ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_3 2000 грн., за розпискою від 26.05.2015 року - 13 263 грн., в які увійшли раніше отримані 2000 грн. Розрахунок здійснений із врахуванням визначених індексів інфляції. Оскільки ОСОБА_4 після продажу будинку не повідомила про це позивача та не повернула взяті у ОСОБА_3 грошові кошти, вважає, що є всі підстави для стягнення втрат від інфляції та 3 % річних, нарахованих на суму боргу.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову в частині суми основного боргу в розмірі 13 263 грн. та зазначила, що ОСОБА_4 працює санітаркою, має маленьку зарплату, тому не мала можливості сплатити цей борг. Просила відмовити суд у задоволенні вимоги ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, оскільки їх виплата не передбачена розписками ОСОБА_4 від 24.12.2013 року та 26.05.2015 року.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 24.12.2013 року ОСОБА_4 взяла у ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 2 000,00 грн., що підтверджується відповідною розпискою (а.с.13).

Відповідно до розписки від 26.05.2015 року, ОСОБА_4 зобов'язалася віддати ОСОБА_3 гроші в розмірі 13 263, 00 грн. які отримала на переоформлення будинку (а.с.12).

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 06.10.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6, служба у справах дітей Бериславської райдержадміністрації про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно було відмовлено (а.с.6-7). В даному рішенні судом констатовано, що виходячи із аналізу наданих суду позивачем розписок, як доказів щодо наміру укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, суд вважає, що позивачем не вірно вибраний спосіб свого захисту з посиланням на норми закону, що регламентують взаємовідносини громадян щодо укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна та істотних умов, якими обумовлюються дані взаємовідносини, що повинно підтверджуватися письмовими доказами. Так в розписці наданій ОСОБА_4 ОСОБА_3 від 24.12.2013 року мова йде про отримання від останньої грошових коштів в розмірі 2000 грн., дані про те що ці гроші отриманні в рахунок укладення договору купівлі-продажу будинку в розписці відсутні. В розписці від 26.05.2015 року містяться дані де зазначено, що ОСОБА_4 взяла на себе зобов'язання повернути ОСОБА_3 взяті раніше кошти в розмірі 13 263 грн. щодо усної домовленості відносно продажу житлового будинку. За таких обставин суд вважає, що дані розписки є борговим зобов'язанням ОСОБА_4 перед ОСОБА_3 і дані взаємовідносини між ними регламентуються та підлягають вирішенню в судовому порядку згідно глави 71 параграфу 1 ЦК України, пов'язаних з укладенням договору позики.

Зазначене рішення, відповідно до ухвал апеляційного суду Херсонської області від 25.11.2015 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.04.2016 року, залишено без змін (а.с.8-9, 10-11).

Зважаючи на те, що грошові кошти в сумі 13 263 грн. ОСОБА_4 в добровільному порядку повернуто не було, також не було повідомлено про продаж будинку іншим особам, що встановлено рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 06.10.2015 року, із відповідача на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню борг в загальній сумі 16 764,65 грн., яка складається з 13 263,00 грн. - суми основного боргу, 2 812,41 грн. - суми втрат від інфляції, 689,24 грн. - 3% річних за користування грошовими коштами, що відповідає положенням ст.625 ЦК України.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, у розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 16, 625, 1046, 1049 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 13 263, 00 грн., суму втрат від інфляції в розмірі 2 812,41 грн., 3% річних в розмірі 689,24 грн., а всього 16 764, 65 (шістнадцять тисяч сімсот шістдесят чотири грн. шістдесят п'ять коп.) грн., а також судові витрати в розмірі 551,20 грн.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.О.Корсаненкова