У Х В А Л А

17 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Охрімчук Л.І.,
Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 лютого 2015 року, ухвали Апеляційного суду Сумської області від 20 січня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Перша Сумська державна нотаріальна контора, про виділ частки, скасування свідоцтва про право на спадщину та реєстрації права власності,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 лютого 2015 року, вищезазначений позов задоволено: виділено Ѕ частку ОСОБА_5 із спадкового майна після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, - квартири АДРЕСА_1, яка перебувала в спільній сумісній власності подружжя; скасовано свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 січня 2009 року, зареєстровані в реєстрі за № 3-1200, № 3-1202, №3-1204, видані державним нотаріусом Першої Сумської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7; скасовано в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно реєстрацію права власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на нерухоме майно по 1/3 частині квартири АДРЕСА_2.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 20 січня 2016 року відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_4, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 лютого 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, судові рішення у справі залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвалених у справі рішень та передачу справи на новий розгляд до суду першої інстанції з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 256, 257, 267 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 грудня 2016 року (№ 711/4311/15-ц), 1 лютого (№ 487/7182/15-ц та № 362/2809/14) та 8 лютого 2017 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, суд апеляційної інстанції відхиляючи апеляційну скаргу ОСОБА_4 в частині застосування строку позовної давності, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, дійшов висновку про те, що відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Надані заявником ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 грудня 2016 року (№ 711/4311/15-ц), 1 лютого (№ 487/7182/15-ц та № 362/2809/14) та 8 лютого 2017 року не можуть бути прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував рішення судів та передав справу на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Перша Сумська державна нотаріальна контора, про виділ частки, скасування свідоцтва про право на спадщину та реєстрації права власності до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді: Н.П. Лященко
Л.І. Охрімчук
В.М. Сімоненко