Єдиний унікальний номер 722/181/17
Номер провадження 2/722/135/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(з а о ч н е)

04 квітня 2017 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого-судді Римлянської Г.О.

при секретарі Сімак О.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Сокиряни справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики три проценти річних та збитків від інфляції, -

в с т а н о в и в :

В поданій до суду позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що 26.01.2016 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 і зареєстрований в реєстрі правочинів за № 41 (надалі договір).

Згідно умов вищезазначеного договору, він позичив, а відповідач прийняв а борг грошову суму у розмірі 10 900,00 доларів США, що станом на 26.01.2016 року було еквівалентно 270 538,00 гривень, яку відповідач зобовязується повернути до 26.04.2016 року.

Факт одержання коштів підтверджується розпискою, власноруч написаною відповідачем в момент передачі йому суми позики, тобто 26.01.2016 року.

У визначений договором строк відповідач суму боргу не повернув, з отриманими коштами зник, на його телефонні дзвінки не відповідає, чим порушив його законні права.

П.7 договору позики грошей передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позику, він зобовязаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення.

Просив стягнути з відповідача на його користь борг по договору позики в сумі 337984,93 гривень, у тому числі: основний борг 302164,35 грн., 3% річних 6606,22 грн., збитки від інфляції 29218,36 грн., а також судовий збір 3379,85 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, якою в повному обсязі підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу без його присутності. Надав згоду на заочний розгляд справи.

Будучи у відповідності до вимог абз.3 ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не подав.

За таких обставин та у відповідності до ст.224 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи, на підставі наявних в ній письмових доказів.

З наданих позивачем доказів судом встановлено, що 26.01.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі правочинів за № 41.

Згідно умов вищезазначеного договору, позивач ОСОБА_1, як позикодавець передав, а відповідач ОСОБА_2, як позичальник прийняв грошову суму у розмірі 270 538,00 гривень, що еквівалентно 10 900,00 доларів США по курсу НБУ станом на 26.01.2016 року.

П.1 договору передбачено, що факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноруч написаною відповідачем в момент передачі йому суми позики.

Тобто, згідно даного договору предметом позики є грошові кошти в грошовій одиниці України гривні.

Однак, позивач не долучив до позовної заяви докази надання відповідачем письмової розписки про фактичне отримання суми коштів в грошовій одиниці України, що є предметом договору позики.

Разом з тим, як вбачається із оригіналу письмової розписки від 26.01.2016 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 10900 доларів США, які зобовязався повернути до 26.04.2016 року згідно вищевказаному графіку: 26.02.2016 року 300 доларів США; 26.03.2016 року 300 доларів США; 26.04.2016 року 10300 доларів США.

Враховуючи висновки Верховного Суду України, викладених у постанові №6-50цс16 від 24.02.2016 року, керуючись вимогами ч.1 ст.360-7 ЦПК України, суд вважає, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що між сторонами на підставі даної розписки мав місце договір позики коштів в іноземній валюті доларах США.

В зазначений в розписці термін відповідач суму боргу позивачу не повернув, на його неодноразові усні та письмові звертання не реагує, тобто порушив свої зобовязання, які випливають із договору позики.

Ст.533 ЦК України передбачено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно розрахунку, що зазначений у позовній заяві, основна сума боргу - 10900 доларів США по курсу долара США до гривні, встановленому Національним банком України станом на 17.01.2017 року (100 доларів США = 27,7215 грн.) становить 302164,35 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Тобто, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за договором позики в сумі 302164,35 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку, зазначеного в позовній заяві, 3% річних від суми 302164,35 грн. становить 6606,22 грн. (302164,35 грн. х 3%/100%/365 днів х 266 днів), тому дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню.

Всього стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 308770,57 грн. (302164,35 грн. + 6606,22 грн.).

За змістом ст.1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми ч.2 ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях.

Такого ж висновку дотримується Верховний Суд України у постановах № 6-771цс15 від 27.01.2016 року та №6-284цс17 від 01.03.2017 року, які згідно ст.360-7 ЦПК України є обовязковими для всіх судів.

Тобто, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 збитків від інфляції грошових коштів, позичених у доларах США, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення зі стягненням з відповідача на користь позивача понесених витрат по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 3222,32грн.

На підставі ст. ст. 526, 530, 533, 625, 1049, 1050 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 «А» основний борг по договору позики в сумі 302164,35 грн. та 3% річних в сумі 6606,22 грн., тобто всього кошти в сумі 308770 (триста вісім тисяч сімсот сімдесят) гривень 57 копійок, та в відшкодування понесених судових витрат суму 3222 (три тисячі двісті двадцять дві) гривні 32 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сокирянського

районного суду ОСОБА_4.