печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Бортницької В.В.

при секретарі Кострійчук В.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

вудповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про надання згоди на виїзд дитини за межі України без згоди батька - ОСОБА_2 та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди матері,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду та просить надати дозвіл на виїзд за межі України її неповнолітній дочці - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу батька - відповідача по справі.

В подальшому, позивачем були уточнені свої позовні вимоги, а саме: просить надати дозвіл на виїзд за межі України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_4 та без згоди батька ОСОБА_2 до Сполучених Штатів Америки та Республіки Австрія з 20 січня 2017 року по 20 січня 2018 року (строком на 1 рік).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що перебувала у шлюбі з відповідачем, який було розірвано в 2013 році. Від шлюбу народилась донька - ОСОБА_5, яка проживає з позивачем.

За станом здоров'я донька потребує постійного лікування та оздоровлення, що потребує виїзду за кордон.

Позивач зверталася до відповідача з метою отримання від останнього нотаріально посвідченого дозволу (згоди) на тимчасовий виїзд доньки за кордон для відпочинку, однак відповідач не відповідає на її звернення, що змусило звернутися з вказаним позовом до суду.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити в повному об'ємі.

Не погоджуючись з вимогами ОСОБА_4, відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просить надати йому дозвіл на виїзд доньки без згоди матері - ОСОБА_4 до Сполучених Штатів Америки та Республіки Австрія.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги відповідач зазначає, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.09.2013, яким розірвано шлюб, визначено способи його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, а відтак в нього є право на поїздки з донькою за межі України без згоди матері.

Щодо вимог основного позову, відповідач та його представник проти задоволення заперечували зазначивши, що ОСОБА_2 не проти виїзду за кордон дитини разом з позивачем, проте тільки у присутності відповідача. Твердження позивача, що ОСОБА_2 не надає згоду на їх виїзд разом з батьком за кордон є безпідставними, оскільки відповідачем жодних дій, спрямованих на перешкоджання їх виїзд за кордон з донькою не вчинялись. Навпаки, позивач протягом тривалого часу не надає можливості спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні.

Представник позивача проти задоволення зустрічного позову заперечував зазначивши, що вимоги є безпідставними та необґрунтованими, вимоги є неспівмірними.

Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов підлягає відхиленню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.09.2013 року, шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_5 2009 року народження.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає.

Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір'ю.

Позивачка в порядку глави 20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зверталась до нотаріуса з метою передачі заяви Відповідачу про надання дозволу на виїзд їхньої дитини за кордон до м. Відень (Австрія) як безстроково до набуття нею 16-річного віку, так і на обмежений в часі термін перебування дитини за кордоном.

Відмови Відповідача в наданні згоди на виїзд за кордон підтверджено свідоцтвами про передачу йому відповідних заяв та їх виконань від 25.05.2016, 17.06.2016, 04.08.2016, 09.12.2016, виданих нотаріусом.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та у їхньому супроводі, або у супроводі осіб, які ними уповноважені.

Згідно ч. 2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянами України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Рішення суду у випадку тимчасового виїзду за кордон має містити зазначення держави прямування та відповідного часового проміжку перебування в цій державі.

Аналогічне положення міститься у пункті 2 частини 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року про те, що виїзд громадян України, які не досягли 16-річного віку здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Необхідність надання дозволу строком на один календарний рік позивач обґрунтовує тим, що за станом здоров'я донька потребує лікування хвороби, яка не лікується в Україні, що відповідно потребує виїзду за кордон.

Дитина хворіє на рецидивуючий синобронхіальний синдром та синдром Рефсума, що підтверджується довідкою з Університетської клініки оториноларингології багатопрофільної лікарні м. Відня (Австрія). Цей синдром представляє собою гостре запалення слизових оболонок верхніх і нижніх дихальних трактів, що повторюється.

У ОСОБА_5 це загострення має місце щонайменше 4 рази на рік.

У разі початку захворювання потрібна негайна терапія. Дитина мусить розпочати курс стаціонарної терапії в лікарні протягом 24 годин, в противному випадку захворювання приносових пазух може супроводжуватись ускладненнями, які можуть призвести до постійного розладу зорового нерву та очного рухаючого нерва, і, як наслідок, до погіршення зору, сліпоти чи косоокості.

Крім того, запалення придаткових пазух носа може перекинутись до мозкових оболонок та призвести при цьому до запалення головного мозку з епілептичними нападами. Крім того, подальше запалення може перекинутись до Євстахієвих труб та призвести до запалення середнього вуха (отиту) - потайного та гнійного отиту, яке може також викликати постійний розлад та захворювання внутрішнього вуха.

Зазначені захворювання представляють собою ускладнення синобронхіального синдрому та можуть призвести до таких та подібних клінічних симптомів (погіршення слуху та зору), а тому потребує постійного контролю.

За відомостями довідки доктора ОСОБА_6 від 19.01.2017 Університетська клініка оториноларингології багатопрофільної лікарні м. Відня є єдиною медичною установою в Австрії, яка має багаторічний досвід боротьби з цими захворюваннями. В якості альтернативи для подальшого лікування дитини також підійдуть різні «Центри рідкісних захворювань» в Сполучених Штатах Америки.

Судом береться до уваги та обставина, що можливість отримання згоди в судовому порядку на виїзд дітей за кордон України без згоди батька може зайняти досить тривалий час, що на момент набранням рішенням законної сили, сплинуть встановлені строки для оформлення проїзних документів, зокрема коли для права в'їзду в держави необхідно отримання візи в посольстві чи консульській установі.

З'ясувавши питання про країну виїзду, строк та мету виїзду, зважуючи на процесуальні строки розгляду цивільних справ, порядку набрання ними законної сили, керуючись інтересами дитини суд приходить до висновку про необхідність задоволення первісного позову в повному обсязі. Надання вказаного дозволу не позбавляє батька фактичного спілкування з дитиною, оскільки з пояснень відповідача в судовому засіданні встановлено, що він особисто знайомий з лікарем, який лікує дитину і має можливість дізнаватися про періоди лікування, його результати, брати участь у витратах на лікування, відвідувати дитину.

Зустрічні позовні вимоги відповідача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_2 просить надати дозвіл на виїзд за межі України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі батька ОСОБА_2 та без згоди матері ОСОБА_4 до Сполучених Штатів Америки та Республіки Австрія з 20.01.2016 року по 31.06. 2017 року строком на 18 місяців.

Позовні вимоги, що ґрунтуються на рішенні Печерського районного суду м. Києва від 20.09.2013 у справі 757/19560/13-ц, яким визначено способи участі відповідача у вихованні та спілкуванні з дитиною, є необґрунтованими, оскільки строки передбачені вказаним рішенням не надають змоги батьку перебувати за межами України більш ніж одного дня, що унеможливлює перебування за кордоном більш тривалий час. Як встановлено судом, дитина в шкільному закладі не навчається, відповідно не має періодів, що відносяться до шкільних канікул.

Відповідач зазначає, що звертався до позивача з проханням надати дозвіл на виїзд за межі України разом з донькою без супроводу матері, проте не надав суду докази отримання позивачем такої заяви чи відмови у наданні такої згоди.

Крім того, дитина не проживає з батьком, відповідно батько не має досвіду догляду за дитиною, надання первинної допомоги при загостренні хронічних захворювань, що може поставити під загрозу здоров'я дитини.

Тому суд прийшов до висновку безпідставності вимог зустрічного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. 313 ч. 3 ЦК України, ст. 154 СК України, ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України, ст. ст. 10, 60, 88, 212-214, 223,294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про надання згоди на виїзд дитини за межі України без згоди батька - ОСОБА_2 - задовольнити.

Надати дозвіл на виїзд за межі України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_4 та без згоди батька ОСОБА_2 до Сполучених Штатів Америки та Республіки Австрія терміном на 1 рік - з 20 січня 2017 року по 20 січня 2018 року.

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди матері - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 551 грн. 21 коп. судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення через Печерський районний суд м. Києва. В разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після закінчення апеляційного провадження.

Суддя В.В. Бортницька