№ 336/7865/16-ц
пр. № 2-сз/336/10/2017
УХВАЛА

Іменем України

26 січня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: П'ята державна нотаріальна контора м. Запоріжжя, про визначення частки особи у спільній сумісній власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом ОСОБА_2 про визначення частки померлого ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила 1/2 частку; визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку вказаної квартири порядку спадкування за законом.

До позовної заяви позивачем було додано дві квитанції про сплату судового збору в сумі 551,20 гривень та 2125 гривень.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.12.2016 року позовну заяву залишено без руху зокрема у звязку з ненадходженням суми судового збору у 2125 гривень до спеціального фонду Державного бюджету України (позивачем надано квитанцію, яка вже була використана при зверненні до суду з іншим позовом).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2017 року позовну заяву повернуто позивачеві.

23.01.2017 року позивачем подано заяву повернення судового збору в сумі 2125 гривень.

При вирішенні заяви про повернення судового збору позивачеві суд виходить з наступного.

Як вказує ст. 9 Закону України «Про судовий збір» № 3674 від 08.07.2011 року судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

При вивченні квитанції, доданої позивачем до позовної заяви, виявилось, що судовий збір в сумі 2125 гривень позивачем сплачувався ще у червні 2016 року. Вказана квитанція могла вже бути використана при зверненні до суду з іншим позовом.

При перевірці надходження суми судового збору встановлено, що сума судового збору у 2125 гривень за квитанцією, доданою позивачем, не надходила та не зараховувалась до спеціального фонду Державного бюджету України.

При повторній перевірці судом надходження коштів за квитанцією, доданою позивачем до позовної заяви, надходження такої суми за квитанцією, наданою позивачем, знову не підтвердилось.

Враховуючи те, що судом не знайдено підтвердження того, що грошові кошти за квитанцією, наданою позивачем в сумі 2125 гривень, зараховувались до бюджету України суд не вбачає підстав для прийняття рішення про їх повернення.

Оскільки позивач не звертався до суду з заявою про повернення судового збору в сумі 551,20 гривень, судом потання про повернення цієї суми судового збору не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 208, 209 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору в сумі 2125 гривень по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: П'ята державна нотаріальна контора м. Запоріжжя, про визначення частки особи у спільній сумісній власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, а якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк