Справа № 128/4495/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

08 лютого 2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді: Ганкіної І.А.

при секретарі: Шевнюк О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом доМізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна сестра ОСОБА_2 в с. Переорки Вінницького району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на ? частку будинковолодіння АДРЕСА_1, що належала померлій, як члену колгоспного двору згідно погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільської ради. Однак, за життя ОСОБА_2 не отримала свідоцтво про право власності на дане будинковолодіння. В зв'язку з цим позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 спадкоємцем першої черги за законом був рідний син померлої - ОСОБА_3. Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 - відсутні. Спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 прийняв її рідний син ОСОБА_3, так як на момент смерті матері постійно проживав та був зареєстрований з нею за однією адресою. Однак, за життя ОСОБА_3 не встиг оформити свої спадкові права після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її племінник ОСОБА_3 в с. Переорки Вінницького району Вінницької області. Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на ціле будинковолодіння АДРЕСА_1, ? частку якого він успадкував після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, але за життя не встиг оформити свої спадкові права, а інша ? частка якого належала йому як члену колгоспного двору. В зв'язку з цим позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі. ОСОБА_1, 1940 року народження є рідною сестрою ОСОБА_2, 1931 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і відповідно рідню тіткою - ОСОБА_3, 1972 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто спадкоємицею п'ятої черги за законом. Однак в даний час, не збереглися свідоцтва про народження ОСОБА_2, а також її власне свідоцтво про народження. Інші спадкоємці першої, другої третьої та четвертої черги після смерті ОСОБА_3, 1972 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 - відсутні.

З огляду на вищевикладене позивач звернулась з даним позовом до суду, яким просить встановити факт, що має юридичне значення та визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Позивач ОСОБА_1 та адвокат Галіцина В.В. позов підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити, змін та доповнень не мають.

Представник відповідача, в особі Мізяківсько-Хутірського сільського голови Король В.І. - при вирішенні справи покладаються на розсуд суду, не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавиця ОСОБА_2 в с. Переорки Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 01.04.2011 року (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син спадкодавиці ОСОБА_3 в м. Вінниця Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 01.05.2004 року (а.с.7).

Факт родинних відносин між померлою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як між матір'ю та сином підтверджується копією свідоцтва про народження останнього, згілно якого в графі «мати» вказано «ОСОБА_2» (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відкрилася спадщина на будинковолодіння АДРЕСА_1, належала померлій, як члену колгоспного двору згідно погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільської ради, однак, за життя не отримали свідоцтво про право власності на дане будинковолодіння (а.с.14-16, 30-45).

Відповідно до листа Державного архіву Вінницької області від 05.02.2015 року за вих. № 06-401/7, вбачається, що в частково збереженій книзі актових записів про народження громадян по с. Переорки Вінницького району за 1931 рік, актового запису про народження ОСОБА_2 не виявлено (а.с.9).

Як вбачається з копії витягу з Рішення Вінницької міської ради № 619 від 19.05.2000 року, гр. ОСОБА_1 призначена опікуном сестри ОСОБА_2, визнаної недієздатною згідно рішення Староміського районного суду від 19.10.1998 року (а.с.10).

Листом Реєстраційної служби ГУЮ у Вінницькій області від 02.03.2015 року за вих. № 77-3.1-07-66, підтверджується факт відсутності актового запису про народження ОСОБА_1 за 1940 рік по с. Переорки Вінницького району (а.с.11).

Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37497290 від 28.05.2014 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 заведена за № 275/2014 року (а.с.13).

Відповідно до довідки № 2504 від 21.12.2016 року виданої виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_2 одна і та сама особа (а.с.18).

Згідно з довідкою № 2505 від 21.12.2016 року виданої виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, інформація щодо наявності чи відсутності спадкоємців після смерті ОСОБА_3 в сільській раді відсутня (а.с.18).

Довідкою № 623 від 01.04.2011 року виданої виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, підтверджується факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з сестрою ОСОБА_2 на день, а також те, що вони спільно вели побут та господарство (а.с.19).

Як вбачається з довідки № 246 від 23.02.2015 року виданої виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, що з ОСОБА_2 проживав син ОСОБА_3 Після смерті ОСОБА_3 спадкоємці 1,22,3 черги відсутні (а.с.20,21).

Померлий ОСОБА_3 згідно погосподарських книг за життя являвся головою домогосподарства АДРЕСА_1, що підтверджується відповідною довідкою № 2502 від 21.12.2016 року (а.с.22).

Відповідно до довідки № 212 від 12.02.2015 року виданої виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 та рідною тіткою ОСОБА_3 (а.с.24).

Померлі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується відповідними довідками № 213 від 12.052.2015 року та № 214 від 12.02.2015 року (а.с.26).

За домогосподарством, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 рахується присадибна ділянка площею 0,25 га; земельна ділянка не приватизована, документи, що посвідчують право приватної власності на земельну ділянку не виготовлялися (а.с.27).

ОСОБА_1 на даний час, володіє, користується та розпоряджається будинковолодінням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.28).

Актом від 21.12.2016 року, затвердженим сільським головою с. Мізяківські Хутори, підтверджується факт того, що ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 та рідною тіткою ОСОБА_3 (а.с.29).

Однак оформити свої спадкові права позивач не має можливості, оскільки в неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також відсутін документи, що підтверджують факт родинних відносин між нею та померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується листом нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори від 27.01.2015 року за вих. № 163/02-17 (а.с.46).

Інших спадкоємців не має. Заповіт не вчинявся.

За нормами ч. 3 ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки, при розгляді даної цивільної справи знайшов своє підтвердження факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 є рідною сестрою ОСОБА_2, 1931 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і відповідно рідню тіткою - ОСОБА_3, 1972 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а також факт того, що ОСОБА_2, 1931 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідню матір'ю - ОСОБА_3, 1972 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, то з метою забезпечення реалізації спадкових прав позивачів, які підлягають судовому захисту, суд вважає за необхідне встановити факт родинних відносин, про який просять позивачка.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Згідно ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до положень ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини; прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну; при спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення.

Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При вирішенні спору суд відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких , заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні «Рисовський проти України» (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено «Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивачів на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 1216, 1218, 1264, 1266, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 158, 174, 197, 212 - 215, 256 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 є рідною сестрою ОСОБА_2, 1931 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і відповідно рідню тіткою - ОСОБА_3, 1972 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити факт, що має юридичне значення, ОСОБА_2, 1931 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідню матір'ю - ОСОБА_3, 1972 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, який фактично прийняв спадщину, але за життя не оформив своїх спадкових прав після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, на:

-Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, який згідно відомостей технічного паспорту, виготовленого ТОВ «БТІ СЕРВІС» від 22.12.2016 року складається з: житлового будинку під літерою «А», сараю під літерою «Б», сараю під літерою «б».

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.А. Ганкіна