Ухвала

іменем україни

29 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,

Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Южненської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», треті особи: Державне підприємство «Адміністрація морських портів України», Профспілковий комітет Южненської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», про скасування наказу про попередження про наступне звільнення, відшкодування моральної шкоди, зобов'язання реєстрації акта, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ від 18 лютого 2015 року № 122 про попередження її про наступне звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України; стягнути з відповідача на свою користь 30 тис. грн на відшкодування моральної шкоди; зобов'язати відповідача зареєструвати в журналі обліку професійних захворювань акт форми Н-1.

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що при виданні наказу про її наступне звільнення не було враховано її переважного права на залишення на роботі. Крім того, у 1990 році вона отримала на підприємстві професійне захворювання із 20 % ступенем втрати працездатності, у зв'язку з чим їй завдано моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я. Також зазначила, що акт форми Н-1 не було зареєстровано на підприємстві в журналі обліку професійних захворювань.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають наведеним нормам процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Судами установлено, що ОСОБА_3 із 19 червня 1989 року по 17 травня 2011 року працювала в Южненській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - Южненська філія ДП «Адміністрація морських портів України») контролером на контрольно-пропускному пункті загону загальної охорони та з 17 травня 2011 року по 28 квітня 2015 року - черговою відділу господарського забезпечення.

Наказом від 04 грудня 2014 року № 791 внесено зміни в організації виробництва і праці.

Рішенням Профспілкового комітету Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України» від 22 грудня 2014 року погоджено скорочення чисельності штату та призначено розгляд питань про переважне право залишення на роботі.

Рішенням Профспілкового комітету Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України» від 14 лютого 2015 року встановлено відсутність у ОСОБА_3 переважного права на залишення на роботі та рішенням від 23 квітня 2015 року надано згоду на звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Наказом від 18 лютого 2015 року № 122 ОСОБА_3 попереджено про наступне звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України, запропоновано інші вакантні посади, від зайняття яких остання відмовилася (а. с. 122).

Також установлено, що 11 лютого 1990 року з ОСОБА_3 стався нещасний випадок на виробництві, а саме: внаслідок аварії стався витік аміаку, яким вона отруїлася, про що 13 лютого 1990 року складено акт № 3-90 форми Н-1, який зареєстровано в журналі обліку професійних захворювань (а. с. 14).

На підставі акта встановлено професійне захворювання і втрату працездатності ОСОБА_3 20 % (а. с. 17).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні указанного позову, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно керувався наступним.

Згідно зі ст. 30 ЦПК Українисторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Статтею 28 ЦПК України передбачено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов'язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦПК Україниздатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають юридичні особи.

Частиною 2 ст. 80 ЦК Україниустановлено, що юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у справі.

Статтею 95 ЦК Українивизначено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Правильно встановивши, що Южненська філія ДП «Адміністрація морських портів України» не є юридичною особою, а є структурним підрозділом юридичної особи - ДП «Адміністрація морських портів України», а отже в силу ст. ст. 28, 29, 30 ЦПК України, ст. ст. 80, 95 ЦК України не може бути стороною (відповідачем) у справі, оскільки не має цивільної процесуальної дієздатності та правоздатності, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову у зв'язку зі зверненням позивача до неналежного відповідача.

При цьому зі змісту оскаржуваного рішення суду першої інстанції вбачається, що не заперечується позивачем у касаційній скарзі, що на виконання вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд роз'яснював позивачу положення ст. 33 ЦПК України та наслідки щодо пред'явлення позову до філії, яка не є юридичною особою, а отже є неналежним відповідачем, проте позивач та її представник наполягали на розгляді справи із вимогами, пред'явленими саме до Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України».

З урахуванням того, що позивач категорично відмовилася від проведення заміни відповідача, суд згідно з вимогами ч. 2 ст. 35 ЦПК України залучив до участі у справі як третю особу ДП «Адміністрація морських портів України», яке є юридичною особою.

У силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Згідно з ч. 2 ст. 335 ЦПК України касаційний суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З огляду на викладене безпідставним є клопотання прохальної частини касаційної скарги про заміну у порядку ст. 33 ЦПК України відповідача Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України» належним відповідачем - ДП «Адміністрація морських портів України», адже чинним ЦПК України з урахуванням вимог ст. 27 цього Кодексу касаційний суд не наділений такими повноваженнями.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Інші доводи касаційної скарги були предметом дослідження й оцінки судами попередніх інстанцій, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: Ю.Г. Іваненко

А.О. Леванчук

А.В.Маляренко

О.В.Ступак