У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» - Римаря АндріяВікторовича на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2016 року, рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання недійсним договору позики на придбання автомобіля та повернення внесеної суми, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 12 грудня 2010 року уклав з товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі - ТОВ «Авто Просто»)

№ 346712 з додатками з метою придбання товару у групах, а саме легкового автомобіля КІА-РІО вартістю 101 600 грн.

Згідно з умовами угоди ТОВ «Авто Просто» гарантувало, що він одержить право на отримання автомобіля за умови, якщо виконає всі зобов'язання, які випливають із цієї угоди та зобов'язалось надати йому послуги з адміністрування фінансових активів із метою придбання товару в групах відповідно до системи, яка умовно називається ОСОБА_4 і полягає у створенні груп покупців (учасників системи) з метою придбання автомобілів.

На виконання угоди сплатив за послуги, пов'язані зі вступом до системи 3 657 грн 60 коп. та вніс 33 платежі на суму 49 613 грн 57 коп. з метою придбання автомобіля.

Сплативши понад 50 000 грн зрозумів, що товариство не буде виконувати умови укладеної угоди, тому вирішив її розірвати.

Протягом жовтня 2013 року тричі звертався до адміністрації ТОВ «Авто Просто» із заявою про розірвання угоди та повернення коштів і з того часу минуло вже два роки, однак товариство не надало відповіді та не повернуло кошти.

Такими діями відповідач ввів його в оману, не зважаючи на належне виконання зобов'язань за угодою, оскільки автомобіль не придбано, договір не розірвано і кошти не повернуто. Внісши суму 53 271 грн 17 коп. позивач фактично наперед оплатив повернення частини кредиту, якого взагалі не отримував.

Крім цього, ТОВ «Авто Просто» користується його коштами, за що повинен сплатити пеню у відсотках від суми заборгованості за кожен день такого прострочення. Із статуту підприємства вбачається, що ТОВ «Авто Просто» як юридична особа здійснює господарську діяльність, однак не зазначено, що воно має право надавати фінансові послуги по поверненню кредитів для населення.

Позивач вважає, що такі дії відповідача призвели до порушення його прав визначених Законом України «Про захист прав споживача» та Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_3 просив визнати договір, укладений 12 грудня 2010 року між ним та ТОВ «Авто Просто» недійсним та стягнути з ТОВ «Авто Просто» на свою користь 53 271 грн 17 коп., сплачених на підставі договору.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від

09 грудня 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсною та скасовано угоду № 346712 від 12 грудня 2010 року укладену між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_3

Стягнуто з ТОВ «Авто Просто» на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 53 271 грн 17 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2017 року рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2016 року скасовано та ухвалено нове.

Позов задоволено.

Визнано недійсною угоду № 346712 від 12 грудня 2010 року, укладену між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_3

Стягнуто з ТОВ «Авто Просто» на користь ОСОБА_3 53 271 грн

17 коп. сплачених за даною угодою.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, представник ТОВ «Авто Просто» - РимарА.В. просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що діяльність відповідача є формуванням та експлуатацією пірамідальної схеми, яка заборонена ст. 19 Законом України «Про захист прав споживачів», вводить споживача в оману, і належить до нечесної підприємницької практики.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що діями товариства введено ОСОБА_3 в оману, дії відповідача при укладенні угоди могли спонукати його дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, позивач як споживач не міг передбачити загрозу порушення своїх прав у спосіб встановлений товариством, йому запропоновано для реалізації автомобіль за ціною, за якою відповідач не може надати автомобіль, що є нечесною підприємницькою практикою відповідача.

Так, однією частиною угоди товариство гарантує надання учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним зобов'язань, а з іншої сторони оплата автомобіля здійснюється з сплачених коштів усіма учасниками системи, тобто право на отримання автомобіля у позивача виникає не тільки у разі сплати передбаченої додатком № 1 суми 101 600 гривень, а у разі сплати іншими учасниками системи. Тобто право позивача на отримання автомобіля ставиться у залежність від дій інших учасників системи.

Висновки суду апеляційної інстанції є законними та обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи.

Встановлено, що 12 грудня 2010 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Авто Просто» була укладена угода про надання послуг системи «Авто Так» за

№ 346712. Кошти в розмірі 53 271 грн 17 коп. були спрямовані позивачем на виконання даної угоди.

Відповідно до додатку № 1 ОСОБА_3 сплатив винагороду за послуги пов'язані зі вступом до системи 3 657 грн 60 коп., щомісячний цілий чистий внесок (частина вартості автомобіля, за рахунок якого здійснюється його придбання) - 0,8333%, щомісячний внесок в оплату послуг - 0,38 %, плата за послуги, пов'язані з видачею автомобіля за системою у % +ПДВ- 3,00.

За змістом ч. 1, 2, 3, 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

2. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно: 1) основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; 2) будь-яких застережень щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції;

3) ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг; 4) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; 5) характеру, атрибутів та прав продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди; 6) права споживача або небезпеки, що йому загрожує.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. 3. Забороняються як такі, що вводять в оману:

1) пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції; 2) пропонування з метою реалізації однієї продукції до реалізації іншої; 3) відмова від пред'явлення споживачу товару, що пропонується, та прийняття замовлення або ненадання товару протягом розумного строку чи демонстрування дефектного зразка товару; 4) недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості товарів або з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення;

5) пропонування до вільної реалізації продукції, яка вилучена з обігу або щодо обігу якої існують обмеження; 6) недостовірне твердження, що існуватиме загроза особистій безпеці споживача або його сім'ї, якщо він не придбає чи не замовить продукцію; 7) утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції; 8) використання повідомлення про розпродаж у зв'язку із припиненням суб'єкта господарювання, його структурного підрозділу або припинення відповідного виду господарської діяльності, тоді як це не відповідає дійсності. Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним. 6. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

У преамбулі Закону «Про захист прав споживачів» встановлено, що він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Закон «Про захист прав споживачів» також визначає передбачені ним терміни, зокрема пункт 14) нечесна підприємницька практика - будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції; пункт 17) послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; пункт 22) споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника;

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд апеляційної інстанції, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_3

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, а фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки.

До касаційної скарги представник ТОВ «Авто Просто» - Римарь А.В. додала клопотання про зупинення виконання рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2017 року.

Клопотання підлягає залишенню без розгляду, оскільки відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ТОВ «Авто Просто» - Римаря А.В. на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2016 року, рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2017 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» - Римаря Андрія Вікторовича на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2016 року, рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання недійсним договору позики на придбання автомобіля та повернення внесеної суми, відмовити.

Клопотання представника товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» - Римаря Андрія Вікторовича про зупинення виконання рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2017 року, залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович