Справа № 569/8172/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - Харечка С.П.
при секретарі - Левчук Д.О.,
з участю: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх представника ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія Рівне 1» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації -,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Рівненського міського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія Рівне 1» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації від 31 жовтня 2014 року та 25 червня 2015 року.
В обґрунтування позовних вимог вказують, що 25 червня 2015 року шляхом передання по телебаченню, а саме в телевізійному ефірі Телеканалу «Рівне-1», який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія Рівне 1 (далі по тексту Відповідач), в програмі «Патруль», а також через мережу Інтернет на веб-сайті www.rivne1.tv у інформаційному матеріалі під назвою «У Рівному міліціонери не можуть довести вину жінки, яка «кинула» людей на великі суми грошей» ( далі по тексту Інформаційний матеріал від 25.06.2015 р.) була розповсюджена неправдива інформація необмеженому колу осіб про них.
Інформаційний матеріал від 25.06.2015 р. по телебаченню був поширений шляхом демонтування відеосюжету, а в мережі Інтернет був поширений шляхом розміщення відеосюжету та друкованого тексту.
Відповідач у Інформаційному матеріалі від 25.06.2015 р., у характері твердження поширює наступну недостовірну інформацію, про нібито шахрайські дії , які було вичнено ними, наступного змісту:
«Рівнянка тривалий час входила у довіру до своїх жертв. Ті віддавали їй не малі суми коштів, наївно сподіваючись, що вона їх поверне. А дехто навіть переоформив на неї квартиру. Тепер ошукані добиваються правди у всіх контролюючих органах»
«ОСОБА_4 одна з ошуканих»
«ОСОБА_1 запропонувала ОСОБА_5 так званий бізнес. Тобто вкладати кошти у американський фонд і отримувати хороші відсотки. Погодилась. За три роки у вигаданий фонд перерахувала приблизно 10 тисяч доларів»
«Жінку шахрайка переконала переоформити оселю на її сина, а гроші вкласти ніби у той же фонд»
«Уже были случаи, когда в милицию обращались, писали заявления. Принимали заявления, потом проходит некоторое время закрывали. И обьясняют тем, что она откупается. Она тысячами, десятками тысяч уже обдурила людей».
«Когда мы вместе мы сможем все таки поставить большую жирную точку на ее, на криминальной деятельности этого семейства».
Також, у Інформаційному матеріалі від 25.06.2015 р. було прямо поширено імя Позивача 1, як «шахрайки», а саме під час інтервю наданого у Інформаційному матеріалі ( відеосюжеті) від 25.06.2015 р. ОСОБА_6 прямо сказано «ЇЇ звати ОСОБА_1».
Крім того у Інформаційному матеріалі від 25.06.2015 р. як «співучасника» вчинення таких шахрайських дій названо «її сина», тобто сина ОСОБА_1, яким є ОСОБА_2.
Тобто, у Інформаційному матеріалі від 25.06.2015 р. недостовірна інформація поширена саме про них. Однак інформація, яка поширена відносно них, вони вважають її неправдивою та також що не відповідає дійсності, а тому їхні права підлягають захисту.
В судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали, та просили позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.
За згодою позивачів та їхнього представника відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення позивачів, представника позивачів, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, відмовити у задоволенні позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що 25 червня 2015 року шляхом передання по телебаченню, а саме в телевізійному ефірі Телеканалу «Рівне-1», який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія Рівне 1», в програмі «Патруль», а також через мережу Інтернет на веб-сайті www.rivne1.tv у інформаційному матеріалі була розповсюджена інформація під назвою «У Рівному міліціонери не можуть довести вину жінки, яка «кинула» людей на великі суми грошей».
Інформаційний матеріал від 25.06.2015 р. по телебаченню був поширений шляхом демонтування відеосюжету, а в мережі Інтернет був поширений шляхом розміщення відеосюжету та друкованого тексту.
Також, у Інформаційному матеріалі від 25.06.2015 р. було прямо поширено імя Позивача 1, як «шахрайки», а саме під час інтервю наданого у Інформаційному матеріалі ( відеосюжеті) від 25.06.2015 р. ОСОБА_6 прямо сказано «ЇЇ звати ОСОБА_1».
Крім того у Інформаційному матеріалі від 25.06.2015 р. як «співучасника» вчинення таких шахрайських дій названо «її сина», тобто сина ОСОБА_1, яким є ОСОБА_2.
Згідно положень ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.
Як розяснено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації.
В судовому засіданні позивачі підтвердили, що під час інтервю наданого у Інформаційному матеріалі ( відеосюжеті) від 25.06.2015 р., саме ОСОБА_6 прямо сказано «ЇЇ звати ОСОБА_1», тобто нею було поширено інформацію про позивачів щодо вчинення шахрайські дії.
З оглянутих в судовому засіданні відеосюжетів від 31.10.2014 року та 25.06.2015 року убачається, що поліцією на підставі заяви ОСОБА_6 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано відомості про кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 КК України та проводилась перевірка стосовно вчинення шахрайських дій з приводу інформації поширеної в сюжеті. Жодних процесуальних документів на предмет перевірки поширеної інформації суду не надано.
Окрім цього в судовому засіданні встановлено, що з приводу переоформлення квартири між учасниками конфлікту існує судовий спір, зі слів позивачів рішення апеляційного суду Рівненської області від 22 червня 2016 року, яке винесене на їх користь оскаржене в касаційному порядку.
Також, при прийнятті рішення суд враховує, що при подачі позовоної заяви позивачі ставили питання про спростування інформації у відеосюжетах від 31 жовтня 2014 року та 25 червня 2015 року. Однак згодом позовні вимоги змінили, та просили суд визнати такою, що не відповідає дійсності інформацію викладену у відеосюжеті лише від 25 червня 2015 року. Однак інформація викладена у відеосюжеті від 31 жовтня 2014 року та інформація викладена у відеосюжеті від 25 червня 2015 року є аналогічною, та містить відомості про одну подію.
Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Частиною 2 цієї статті передбачено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості та ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.
Суд вважає, що звернувшись з позовними вимогами про спростування недостовірною інформацію, позивачами не доведено розповсюдження саме відповідачем недостоврної інформації, оскільки висловлювання голосу у сюжеті за кадром є лише оцінка вираження поглядів авторів інтервю в сюжеті.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60-64, 82, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія Рівне 1» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.
Суддя: Харечко С.П.