Справа № 462/4726/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 року Залізничний районний суд міста Львові в складі головуючої судді Румілової Н.М., при секретарі Кіптіла В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Залізничний районний відділ Державної міграційної служби ГУМВС України у Львівській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 1.09.2016 року звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 15.04.2016 року між нею та відповідачами та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Відповідачі звільнили квартиру, однак не знялись з реєстрації. Її права власника порушені. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом у квартирі АДРЕСА_2.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, надала суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечила, позовні вимоги просила задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, заперечень суду не надали, у зв'язку з чим у відповідності до ст.224 ЦПК України за згодою позивача, суд розглядає справу без присутності відповідача, постановляючи заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Конституцією України (ст.41) та ст..1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97 -ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2,№4, №7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383 ЦК України та ст..150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливо лише на підставах, передбачених законодавством.

Судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 15 квітня 2016 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лучко І.Я. в реєстрі за № 810, є позивач по справі ОСОБА_1.

Згідно довідки ЛКП «Сяйво » від 17.08.2016р. у зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, квартира складається з 2-х кімнат, жилою площею 31,8 кв.м.

Згідно до акту від 11.08.2016 р., складеного комісією ЛКП «Сяйво», вбачається, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 зареєстровані, але не проживають в квартирі власника, а саме у квартирі АДРЕСА_3.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на свій розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном.

Реєстрація відповідачів, які не є членом сім'ї власника, у квартирі, що належить позивачу на праві власності перешкоджає у реалізації ним права власності у повному обсязі, тому позовні вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право на житло підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209,212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Залізничний районний відділ Державної міграційної служби ГУМВС України у Львівській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилою площею квартири АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів , з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення- протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто Залізничним районним судом м. Львова за письмовою заявою відповідача, що має бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н.М.Румілова