У х в а л а

іменем україни

26 січня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Гримич М.К., Ткачука О.С., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Миколаївської міської ради, третя особа - Товарна біржа «Нерухомість - Південь», про визнання права власності в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 18 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

В червні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Миколаївської міської ради, просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, який помер 19 вересня 2013 року.

Не погодившись з вищевказаним рішенням, ОСОБА_5 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою зазначивши, що оскаржуваним рішенням суду вирішено питання про її права та обов'язки.

Ухвалою судді апеляційного суду Миколаївської області від 08 жовтня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 повернуто без розгляду, оскільки апелянт не є тією особою, яка має право на оскарження рішення суду, в матеріалах справи відсутні докази того, що вона є спадкоємцем померлої ОСОБА_7 (матері ОСОБА_6 та ОСОБА_5.).

01 червня 2016 року ОСОБА_5 повторно звернулась із апеляційною скаргою з посиланням на те, що вона допущена до прийняття спадщини на підставі заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2016 року, яким їй визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_7 на два місяці.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 16 червня 2016 року запропоновано надати відомості про набрання законної сили заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2016 року, надати відомості про звернення з заявою про прийняття спадщини, та подачі клопотання про поновлення процесуального строку із зазначенням інших поважних причин пропуску цього строку.

На виконання вимог ухвали 15 липня 2016 року ОСОБА_5 було надано клопотання про поновлення процесуального строку, проте доказів на підтвердження інших поважних причин пропуску процесуального строку заявник не надала.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 18 липня 2016 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 відмовлено на підставі ч. 3 ст. 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, а справу направити для продовження розгляду, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права при її постановленні.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що апелянтом не надано доказів поважності причин пропуску процесуального строку за період з 18 лютого 2016 року по 15 травня 2016 року.

Як було встановлено судом апеляційної інстанції, на виконання заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2016 року ОСОБА_5 06 лютого 2016 року звернулась до державного нотаріуса Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття нею спадщини, усунувши таким чином обставини, які їй перешкоджали оскаржити рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2015 року.

Однак, знаючи про неможливість вчинення нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з наявністю рішення, на підставі якого за ОСОБА_4 визнано право власності на спірне майно у порядку спадкування за законом, звернулась із повторною апеляційною скаргою лише 16 травня 2016 року, проте доказів щодо поважності причин пропуску строку з 07 лютого по 16 травня 2016 року не надала.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах погоджується з такими висновками апеляційного суду, з огляду на те, що поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без наявності об'єктивних поважних причин є порушенням принципу юридичної визначеності та «право на суд», гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ухвала апеляційного суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити ухвалу апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 18 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич

О.С. Ткачук

І.М. Фаловська