Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особи: Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», Десята Київська державна нотаріальна контора, Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Житлово-будівельний кооператив «Дарницький-5», ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про визнання за кожною з них права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 їхнього дідуся ОСОБА_5.

Вимоги мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, який за життя сплатив пайовий внесок та набув право власності на двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1.

Спадкодавець ОСОБА_5 є їхнім дідусем, який з 1965 року набув членство в житлово-будівельному кооперативі «Дарницький-3», згідно ордеру НОМЕР_3 виданого на підставі рішення виконкому Дарницької районної ради від 16.08.1965 року, для проживання ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6.

В 1979 році ОСОБА_5 сплатив пайовий внесок у розмірі 3 812,93 грн. за вказану двокімнатну квартиру АДРЕСА_3.

Позивачі зазначають, що після смерті ОСОБА_5 спадкоємцем першої черги є його син ОСОБА_6, який відмовився від спадщини на їх користь, як своїх доньок, написавши про це відповідну нотаріально посвідчену заяву.

У зв'язку із тим, що померлий ОСОБА_5 певний час хворів та мав похилий вік він не зареєстрував своє право власності на житло.

Інших спадкоємців, які б могли успадкувати спадщину крім них, як онуків не має.

З метою оформлення спадщини у встановлений законом термін вони надали всі необхідні довідки та документи до Десятої Київської державної нотаріальної контори, окрім правовстановлюючого документа на квартиру АДРЕСА_1.

17 листопада 2016 р. вони звернулися до Десятої нотаріальної контори стосовно видачі свідоцтв про право на спадщину, однак державним нотаріусом Ткач Т.В. було відмовлено у видачі свідоцтв у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 4-10, 45-47).

Ухвалою Дніпровського районного суд м. Києва від 02.03.2017 року до участі у справі було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4, як дружину спадкодавця, на ім'я якої також, як члена сім'ї ОСОБА_5, видавався ордер НОМЕР_3 від 18.09.1965 року на спірну кооперативну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 141, 142).

В судове засідання позивачі, представник відповідача, представники третіх осіб та третя особа ОСОБА_4 не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

Представник позивачів ОСОБА_8 до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує.

Представником відповідача Київської міської ради Хрущ А.П. до суду подано письмове пояснення на позов з проханням розглядати справу у відсутності представника Київської міської ради та прийняти рішення на підставі наданих доказів згідно чинного законодавства (а.с. 59-60).

Про причини неявки представників третіх осіб Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві та Житлово-будівельний кооперативу «Дарницький-5» суд повідомлено не було.

Треті особи Головне територіальне управління юстиції в м. Києві та Десята Київська державна нотаріальна контора суду подали заяви з проханням розглянути справу без участі їхніх представників та ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

З матеріалів справи та витребуваної копії спадкової справи № 578/2016 судом встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України).

Спадкова справа № 578/2016 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 була відкрита 11 червня 2016 року Десятою Київською державною нотаріальною конторою за заявами позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про прийняття спадщини від 11.06.2016 року за № 1578 та 1579 (а.с. 97-115).

Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Постановою державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори Ткач Т.В. від 17.11.2016 року позивачам, як онукам спадкодавця ОСОБА_5, було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру (а.с. 26).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За повідомленням КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 28.10.2016 року № 39040, квартира АДРЕСА_1 на праві власності не зареєстрована (а.с. 28).

Ордер на спірну квартиру було видано 18.09.1965 р. виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих на ім'я ОСОБА_5 та членів його сім'ї: дружини ОСОБА_4 та сина ОСОБА_6 (а.с. 12).

Відповідно довідки Житлово-будівельного кооперативу «Дарницький-5» від 05.04.2016 р. № 3, ОСОБА_5 був членом кооперативу з 1965 року, сума пайового внеску за квартиру АДРЕСА_1 у розмірі 3 812,93 руб. сплачена в 1979 році у повному обсязі (а.с. 24).

Як роз'яснено в п. 5-1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» від 18.09.1987 р. № 9 зі змінами, судам слід мати на увазі, що згідно із ст. 15 Закону

України "Про власність" член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Отже, судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 був членом житлово-будівельного кооперативу «Дарницький-5», пайовий внесок за кооперативну квартиру АДРЕСА_1 був сплачений в повному обсязі у 1979 р., при цьому реєстрацію права власності на нерухоме майно в установленому законом порядку ОСОБА_5 не проводив.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5, відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, є його син ОСОБА_6, який до органів нотаріату подав заяву від 09 березня 2016 року про відмову від прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5 на користь своїх дочок ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудюк М.В. за реєстровим № 256 та наявна в матеріалах спадкової справи (а.с. 98).

Відповідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

З матеріалів справи убачається, що позивачі є онуками спадкодавця ОСОБА_5, оскільки їхнім батьком є ОСОБА_6, який являється сином ОСОБА_5.

Відповідно довідок ЖБК «Дарницький-5» від 25.05.2016 р. № 108, 109, ОСОБА_5, 1939 р.н., з 01.03.1966 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований у спірній квартирі АДРЕСА_1, де разом з ним були зареєстровані ОСОБА_6 з 1986 р. та з 2000 року позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_1 (а.с. 13, 25).

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України).

З матеріалів справи також убачається, що ордер на вищевказану квартиру спадкодавець ОСОБА_5 отримував у тому числі на дружину ОСОБА_4, з якою у період перебування в зареєстрованому шлюбі був виплачений пайовий внесок за спірну кооперативну квартиру.

Отже, квартира АДРЕСА_1 була спільним майном подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4, тому кожному з них належало по ? частці зазначеної квартири.

Відповідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно пп. а) п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» від 18 вересня 1987 р. № 9 зі змінами, пай, внесений подружжям у ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах.

Враховуючи зазначене, ? частка квартири АДРЕСА_1, загальна площа якої становить 45,3 кв.м., належить третій особі у справі ОСОБА_4, як об'єкт права спільної сумісної власності подружжя. Решта ? частки даної квартири являється спадковим майном, оскільки належала ОСОБА_5

Разом з тим з матеріалів спадкової справи убачається, що ОСОБА_4 на час смерті спадкодавця у спірній квартирі зареєстрована не була та заяву про прийняття спадщина не подавала.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За викладених обставин, позов підлягає задоволенню частково, а саме за кожним із позивачів слід визнати право власності по ? частці на спадкове майно в порядку спадкування за законом, яким є ? частина квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5, так як позивачі позбавлені можливості надати нотаріусу правовстановлюючий документ на спірне нерухоме майно для отримання свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки спадкодавцем не було зареєстроване право власності на належну йому частку кооперативної квартири за яку у повному обсязі сплачено суму пайового внеску.

У решті заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 15, 368, 1216, 1217, 1261, 1267, 1270, 1274, 1296, 1297 ЦК України, ст. 49 Закону України «Про нотаріат», постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» від 18.09.1987 р. № 9 зі змінами, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 208, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особи: Комунальне підприємство Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, Десята Київська державна нотаріальна контора, Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Житлово-будівельний кооператив «Дарницький-5», ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, загальна площа якої становить 45,3 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, загальна площа якої становить 45,3 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя