АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Кирилюк Г.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Шкреда ВолодимираВасильовича в інтересах товариства «Мюллер-Мартіні Сп.з.о.о.»(Польща) на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року

в справі за скаргою товариства «Мюллер-Мартіні Сп.з.о.о.» (Польща) на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, заінтересована особа - приватне акціонерне товариство «Бліц - Інформ».

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року представник товариства «Мюллер-Мартіні Сп.з.о.о.» (Польща) звернувся в суд із скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Зазначав, що постановою Головного державного виконавця Рубель І.В. припинено виконавче провадження про стягнення з приватного акціонерного товариства «Бліц - Інформ» (надалі - ПАТ «Бліц - Інформ») грошових коштів в розмірі 16 412 027 грн. 28 коп. у зв'язку з повним виконанням рішення суду, між тим, заявник не погоджується з зазначеним рішенням державного виконавця.

Так, рішенням Арбітражу ШвейцарськихПалат Торгової Палати Цюріха від 19 січня 2011 року стягнуто з ПАТ «Бліц - Інформ» на користь «Мюллер Мартіні Сп.з.о.о.» 1 473 252 Євро.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13 липня 2011 року зазначене рішення іноземного суду допущене до примусового виконання на території України.

Ухвалою того ж суду від 01 березня 2013 року змінено порядок та спосіб виконання рішення суду, відповідно якого суд визначив, що стягненню з ПАТ «Бліц - Інформ» на користь «Мюллер МартініСп.з.о.о.» підлягають грошові кошти в розмірі 1 473 252 Євро, що станом на 13 липня 2011 року склали 16 412 027 грн. 28 коп. у вигляді дванадцяти щомісячних платежів по 125 000 Євро, що станом на 13 липня 2011 року склали 1 392 500 грн. кожний, протягом одинадцяти наступних місяців, а дванадцятий, він же останній, платіж становитиме 98 252 Євро, що станом на 13 липня 2011 року склав 1 094 527 грн. 28 коп.

28 квітня 2012 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2к-3/11 за вищезазначеною ухвалою.

14 червня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з повним виконанням рішення суду - стягненням з ПАТ «Бліц - Інформ» грошових коштів в розмірі 16 412 027 грн. 28 коп.

Посилаючись на неправомірність зазначеної постанови та винесення її передчасно, оскільки, на його думку, рішення суду в повному обсязі не виконано, остільки сума виплачена боржником є меншою, ніж стягнута рішенням іноземного суду, з урахуванням заяви про зміну предмету позову (а.с.231 т.1), просив :

-визнати неправомірними дії державного виконавця Рубель І.В., які полягають у протиправному виданні ним Постанови про закінчення виконавчого провадження ВІЇ № 3245419 від 14 червня 2016 року;

-скасувати Постанову державного виконавця Рубель І.В. про закінчення виконавчого провадження ВП № 3245419 від 14 червня 2016 року;

-зобов'язати державного виконавця Рубель І.В. відновити ВП № 32454199, відкрите на підставі виконавчого листа № 2к-3/11від 25 жовтня 2011 року, виданого Деснянським районним судом м. Києва на підставі клопотання стягувача «Мюллер Мартіні» про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Арбітражу Швейцарської Палати Торгової палати Цюріху від 19 січня 2011 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі представник товариства «Мюллер-Мартіні Сп.з.о.о.», посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, неправильне визначення правовідносин відповідно до встановлених судом обставин справи, просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу, представника заінтересованої особи та представника третьої особи, які просили апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, остаточним арбітражним рішенням на узгоджених умовах Арбітражу Швейцарських Палат Торгової Палати Цюріха від 19 січня 2011 року вирішено, що Бліц - Інформ погоджується сплатити Muller Martini суму 1 473 252 євро в якості повної та остаточної компенсації за контрактом № 32. Обидві сторони відмовляються від подальших взаємних претензій, заявлених раніше в процесі Арбітражного провадження, а також від будь - яких інших існуючих і майбутніх претензій за контрактом № 32 (а.с.22 т.1).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13 липня 2011 року частково задоволено клопотання представника «Мюллер Мартіні» - визнано та дозволено примусове виконання рішення на території України рішення Арбітражу Швейцарської Палати Торгівельної палати Цюріху від 19 січня 2011 року та видано виконавчий лист про стягнення з ЗАТ «Холдингова компанія «Бліц Інформ» на користь Мюллер Мартіні грошові кошти в розмірі 16 412 027 грн. 28 коп. у вигляді дванадцяти щомісячних платежів по 1 392 500 грн. кожний протягом одинадцяти наступних місяців, а дванадцятий він же останній платіж становитиме 1 094 527 грн. 28 коп. (а.с.26 - 28 т.1).

На підставі зазначеної ухвали 25 жовтня 2011 року судом видано виконавчий лист за № 2к-3/11, відповідно якого встановлено стягнути з ЗАТ «Холдингова компанія «Бліц Інформ» на користь Мюллер Мартіні грошові кошти в розмірі 16 412 027 грн. 28 коп. у вигляді дванадцяти щомісячних платежів по 1 392 500 грн. кожний протягом одинадцяти наступних місяців, а дванадцятий він же останній платіж становитиме 1 094 527 грн. 28 коп. (а.с.29 т.1).

28 квітня 2012 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Гречухом О.Я. відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2к-3/11 від 25 жовтня 2011 року про стягнення з ПАТ «Бліц - Інформ» на користь «Мюллер Мартіні» грошових коштів в розмірі 16 412 027 грн. 28 коп. (а.с.218 т. 1).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 01 березня 2013 року змінено порядок виконання судового рішення - ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 13 липня 2011 року шляхом визначення стягнення з ПАТ «Бліц-Інформ» на користь «Мюллер Мартіні» грошових коштів в розмірі 1 473 252 євро, що станом на 13 липня 2011 року склали 16 412 027 грн. 28 коп., у вигляді дванадцяти щомісячних платежів по 125 000 євро, що станом на 13 липня 2011 року склали 1 392 500 грн. кожний, протягом одинадцяти наступних місяців, а дванадцятий він же останній платіж становитиме 98 252 євро, що станом на 13 липня 2011 року склав 1094 527 грн. 28 коп. (а.с.30 - 34 т. 1).

01 березня 2013 року представник стягувача надав старшому державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Гречуха О.Я. заяву про зміну ухвалою суду від 01 березня 2013 року порядку виконання рішення з ухвалою. Зазначене звернення отримане відділом ДВС 04 вересня 2013 року (а.с.59 т.1).

14 червня 2016 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. виконавче провадження за виконавчим листом № 2к -3/11, виданим 25 жовтня 2011 року, закрито у зв'язку з виконанням рішення суду - стягнення з боржника коштів в розмірі 16 412 027 грн. 28 коп., які конвертовані в євро та перераховані стягувану (а.с.16-18 т.1).

Факт виплати боржником коштів у вищезазначеному розмірі визнається сторонами у справі та підтверджується наданими учасниками розгляду справи письмовими доказами (а.с.68 - 115 т. 1).

Відповідно виконавчого листа № 2к - 3/11 від 25 жовтня 2011 року, що перебував на виконанні у державного виконавця Рубель І.В., сума заборгованості визначена в гривнях.

При цьому, з ухвали суду від 01 березня 2013 року про встановлення способу виконання рішення вбачається, що в ній суму боргу зазначено в євро та у гривневому еквіваленті.

Рішення іноземного суду, що виконується на території України також містить дані про стягнення боргу в євро.

Відмовляючи у задоволенні скарги районний суд виходив з того, що вимоги заявника є необґрунтованими, неправомірність дій державного виконавця заявником не доведена, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Загальний процесуальний порядок визнання та приведення до виконання рішень іноземних судів, що підлягають примусовому виконанню в Україні врегульовано Розділом ХІІІ Закону України «Про міжнародне приватне право» та главою 1 розділу VIII Цивільного процесуального кодексу України, Угодою про порядок вирішення спорів пов'язаних із здійснення господарської діяльності.

Частиною 1 статті 393 ЦПК України передбачено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Частиною 1 статті 390 ЦПК України визначено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Районним судом встановлено, що 13 липня 2011 року цим же судом було постановлено ухвалу, якою визнано та допущено до примусового виконання рішення іноземного суду від 19 січня 2011 року, яке передбачало стягнення боргу у євро, а тому відповідно до положень ч. 8 ст. 395 ЦПК був визначений еквівалент цієї суми в гривнях по курсу НБУ на дату ухвали (тобто за курсом 11,04 грн. до 1 євро) та видано виконавчий лист від 25 жовтня 2016 року, який містив текст резолютивної частини ухвали від 13 липня 2011 року, що призвело до виникнення труднощів після відкриття виконавчого провадження 28 квітня 2012 року з виконанням рішення іноземного суду.

Тому, 01 березня 2013 року суд за заявою стягувача та боржника змінив «порядок та спосіб виконання судового рішення - ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 13 липня 2011 року, за наслідками якого був виданий виконавчий лист № 2к-3/11 від 25 жовтня 2011 року, шляхом визначення стягнення з ПАТ «Бліц-Інформ» грошових коштів, у сумі 1 473 252 євро, що станом на 13 липня 2011 року склали 16 412 027 грн. 28 коп.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

У частині першій ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Така ж норма міститься і в ст. 373 ЦПК України.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Зазначене узгоджується з правовою позицію Верховного Суду України, викладеної в постанові від 25 листопада 2015 року № 6-1829цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою.

Між тим, приймаючи судове рішення районним судом не взято до уваги те, що товариство «Мюллер-Мартіні Сп.з.о.о.» був і залишається у статусі нерезидента та не мав рахунків у гривні, а отже рішення іноземного суду залишалося не виконаним.

Не враховано районним судом і п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 грудня 1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», відповідно до якого судам дано роз'яснення про те, що виходячи з відповідних міжнародних договорів і чинного законодавства України про валютне регулювання в резолютивній частині ухвали викладається висновок про відмову в задоволенні клопотання, коли для його позитивного вирішення немає підстав, або про задоволення клопотання і надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (арбітражу) на території України з викладенням змісту цього рішення та визначенням сум, що підлягають стягненню, в зазначеній у рішенні валюті у випадках, коли грошові зобов'язання виникли і мають виконуватись в іноземній валюті відповідно до вимог законодавчих та інших нормативних актів України (при платежах у такій валюті, що здійснюються на виконання зобов'язань у ній, перед нерезидентами щодо оплати продукції, послуг, робіт, прав інтелектуальної власності тощо), а в решті випадків - в українській грошовій одиниці за офіційним валютним курсом Національного Банку України.

Районний суд, розглядаючи скаргу, встановив, що на виконання рішення Арбітражу Швейцарських палат ТорговоїПалати Цюріха від 19 січня 2011 року на користь іноземної компанії стягнуто 1 473 252 Євро й одночасно визнав доведеним сплату боржником 16 412 027 грн. 28 коп.

Разом з тим, суд першої інстанції не перевірив, чи відповідає стягнута на користь товариства «Мюллер-МартініСп.з.о.о» сума грошових коштів у національній валюті України розміру грошових коштів, стягнутих рішенням Арбітражу Швейцарських палат.

Отже, районний суд, вирішуючи справу, не перевірив, чи виконано арбітражне рішення іноземного суду, чим припустився неповного з'ясування обставин справи.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду першої інстанції з передачею питання на новий розгляд до того ж суду.

Керуючись ст.ст. 293, 303, 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Шкреда ВолодимираВасильовича в інтересах товариства «Мюллер-Мартіні Сп.з.о.о.» задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року скасувати, питання передати на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 754/8042/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2070/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Шевчук О.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.