ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2419/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"15" березня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Кириченко Н.О.

за участі секретаря Палій Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Дарницької РДА м. Києва про позбавлення батьківських прав, стягнення заборгованості по аліментам та стягнення пені, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у грудні 2016 року звернулась до Дарницького районного суду м.Києва із позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа: Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація (в особі служби у справах дітей) про позбавлення батьківських прав, стягнення заборгованості по аліментам та стягнення пені.

Обґрунтовуючи позовну заяву посилалась на те, що відповідно до свідоцтва про народження від 16.09.2015 року, яке видано ВДРАЦС Дарницького РУЮ у м. Києві, батьками дитини ОСОБА_4 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Сторони у справі з серпня 2015 року по жовтень 2016 року перебували у шлюбі. Спільна донька ОСОБА_4 постійно проживає з позивачем, яка самостійно займається її вихованням та утриманням, тоді як ОСОБА_3 відсторонився від виховання та утримання доньки, ухиляється від виконання батьківських обов'язків та взагалі жодним чином нею не цікавиться, зокрема, ОСОБА_3 взагалі не бачиться з донькою, не цікавиться її фізичним, моральним та духовним розвитком.

12.05.2016 року Дарницьким районним судом м. Києва ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини. Однак, жодного разу відповідач аліментів не сплатив, тому за період з 01.02.2016 року по 01.11.2016 року має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 17845 грн. 73 коп. на яку нараховується пеня, що становить 25911 грн. 30 коп., вказані суми коштів позивач просила суд стягнути на її користь.

У судове засідання позивач та її представник з'явились, позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.

Представник Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації (в особі служби у справах дітей) в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд про їх задоволення.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Заслухавши позивача, її представника, представника служби у справах дітей, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.08.2015 року, однак рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.10.2016 року вказаний шлюб між сторонами у справі було розірвано.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року у м. Києві народилась ОСОБА_4, батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження від 16.09.2015 року (актовий запис 3462), яке видано ВДРАЦС Дарницького РУЮ у м. Києві.

На цей час малолітня ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1, що вбачається з довідки про фактичне проживання особи від 09.11.2016 року, яку видано ТОВ «Новобудова».

З довідки Ірпінського міського центру первинної медико-санітарної роботи встановлено, що ОСОБА_4, 2015 року народження, спостерігалась у центрі з листопада 2015 року по березень 2016 року, на прийом до лікаря з дитиною приходила мати.

Частинами 1-3 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

З висновку органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 28.02.2017 року за №101-1935/03 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 вбачається, що батьки дитини, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб у серпні 2015 року, у шлюбі у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилась донька ОСОБА_4. Шлюб розірвано згідно рішення суду від 27.10.2016 року. Зі слів ОСОБА_2 батько ОСОБА_5 - ОСОБА_3 жодного разу не бачив доньки, не бере участі у вихованні, розвитку та утриманні дитини. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.05.2016 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини, станом на 12.10.2016 року заборгованість зі сплати аліментів становить 16567 грн. 83 коп.

На цей час малолітня ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1. При проведенні обстеження житлово-побутових умов проживання дитини встановлено, що для дитини створені належні умови для проживання, відпочинку та навчання.

Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.05.2016 року стягнуто на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) починаючи з 15.02.2016 року і до повноліття доньки.

Проте, станом на 12.10.2016 року ОСОБА_3 має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 16567 грн. 83 коп., що вбачається з розрахунку заборгованості, який виконано головним державним виконавцем РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_6

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав" ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 18 згаданої Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року визначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Факт ухилення батька від виховання та утримання дитини може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків.

З положень ч.1 та ч.2 ст.196 Сімейного кодексу України вбачається, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, проте - розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх слати у виді неустойки (пені) настає за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Верховний Суд України своїм листом від 25.11.2009 року за №6.3-2009 роз'яснив, що згідно положень Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст.196 Сімейного кодексу України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Це пов'язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а згідно положень ч. 2 ст. 550 ЦК України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду.

Судом перевірено розрахунок пені, який наведено позивачем у заяві та який складає 25911 грн. 30 коп., суд з цим розрахунком погоджується.

Стосовно позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, то суд виходить з наступного.

Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст.ст. 194-197 СК України та ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом зазначених норм законодавства розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернуто на майно боржника. При цьому звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії, та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби, за власною ініціативою; і інших передбачених законом випадках.

Спір щодо розміру заборгованості по сплаті аліментів (а не про стягнення заборгованості) вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом ( ч .2-3, ч. 4 ,9 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, законодавством передбачено стягнення заборгованості зі сплати аліментів не шляхом ухвалення судового рішення про стягнення такої заборгованості, а в межах виконавчого провадження.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права та свободи (ст. 383 ЦПК України).

Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Водночас відповідачем у справі не надано суду жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, які б підтверджували виконання ним обов'язків виховання та утримання дитини, вчасної і повної сплати аліментів тощо, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач будучи батьком ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сплачує стягнутих з нього судом аліментів, що призвело до утворення пені тощо.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 130, 174, 208, 209, 213 - 218, 224 - 228 ЦПК України, ст. ст. 150, 155, 160, 161, 164, 165, 180, 196 СК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно його малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок пені за прострочення сплати аліментів - 25 911,30 грн.

В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі - 1 102,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: