№336/7850/16-ц
пр.№ 2/336/667/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді Суркової В.П.,

при секретарі Прохоровій А.О.,

за участю представника

відповідача ОСОБА_1- ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_2. про визнання їх такими, що втратили право користування житлом - будинком АДРЕСА_1.

В позові зазначила, що вона є власником ? частини будинку АДРЕСА_1, інша ? частина цього будинку належить її сину ОСОБА_5

Окрім власників, в будинку зареєстровані відповідачі, які більше п'яти років у ньому не мешкають. Місце їх проживання невідоме.

Просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивач підтримала вимоги позову з підстав, викладених у позові та додатково пояснила, що відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_1 доводяться їй онуками, а ОСОБА_2 їх мати та колишня дружина її сина ОСОБА_5 Спірний будинок складається з двох частин, кожна із яких має окремий вхід. В одній половині будинку живе вона з чоловіком, а в іншій половині мешкають її син ОСОБА_5 та онук ОСОБА_1 Реєстрація відповідачів чинить їй перешкоди у розпорядженні своєю власністю.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав. Пояснив, що він із співмешканкою та малолітньою дитиною постійно мешкає у спірному будинку.

Відповідач ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_1 за довіреністю позов не визнала та пояснила, що більше 20 років вона мешкає у спірному будинку, іншого житла не має. Зараз тимчасово мешкає у матері в селі, розташованому в Харківській області, оскільки мати за станом здоров'я потребує догляду. Її дочка ОСОБА_1 з сем'єю мешкає у селі Харківської області, орендує житло. Іншого житла також не має.

Третя особа ОСОБА_5 пояснив, що спірний будинок є кутовим і тому має таку адресуАДРЕСА_2 Дійсно разом з ним мешкає його син ОСОБА_1 Колишня дружина ОСОБА_2 більше року в будинку не мешкає, виїхала у село. Його дочка ОСОБА_1 теж виїхала в село, де мешкає з сем'єю біля чотирьох років.

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, дослідивши наявні у справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.1985 року, належить ? частина будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 8-9).

ОСОБА_5 належить ? частина цього будинку на підставі договору дарування від 15.04.2005 року (а.с. 10).

Згідно довідок сектору адресно-довідкової роботи УДМС України від 05.01.2017 року, у зазначеному будинку зареєстровані відповідачі (а.с.13-15).

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що вона мешкає у будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_3 являється її сусідкою, знає її з 1985 року. В одній половині будинку № АДРЕСА_1 мешкає ОСОБА_3 зі своїм чоловіком, а в інший половині мешкають ОСОБА_5 та ОСОБА_1. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в будинку не мешкають. ОСОБА_2 не мешкає десь один рік, який період часу не мешкає ОСОБА_1, їй невідомо.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що вона мешкає у будинку АДРЕСА_4 і являється сусідкою ОСОБА_3, знає її з 1980 років. Їй відомо про те, що в одній половині будинку мешкають син позивачки ОСОБА_5 та його син ОСОБА_8. ОСОБА_1 виїхала з будинку і разом із сім'єю на протязі 4-5 років мешкає у Харківській області. ОСОБА_2 теж не мешкає в будинку, виїхала у село до своєї матері, де мешкає десь 1-2 роки.

За ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб"єктів права власності, а у відповідності зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В силу ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом

Аналізуючи наведені докази у сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_1 втратили право користування спірним житлом, оскільки без поважних причин не проживають у ньому понад один рік, а тому є всі підстави для задоволення позову.

Позовні вимоги щодо відповідача ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки позивач всупереч вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 не проживає у належному їй будинку. Навпаки третя особа, допитані свідки спростували доводи позивачки з цього приводу.

До того ж в судовому засідання позивачка підтвердила, що відповідач ОСОБА_1 мешкає разом з батьком в іншій половині належного їй будинку.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 319, ч. 1, 2 ст. 386, ст. 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 57-60, 208, 209, 212-215, 294, 296 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4, ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житлом - будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_5

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.П. Суркова