Ухвала

іменем україни

23 січня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Гримич М.К., Кафідової О.В., розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Львівської міської ради, ОСОБА_5 про визнання дій неправомірними, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 та має в користуванні земельну ділянку за вказаною ж адресою, яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_5 - власника будинку НОМЕР_1 по цій же вулиці. У січні 2015 року вона відмовила дружині відповідача щодо погодження межі земельної ділянки для вироблення кадастрового плану і про це повідомила Львівську міську раду. Згодом отримала витяг з протоколу від 27 березня 2015 року засідання узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів, яка ухвалила погодити межу між земельними ділянками по лінії Б-В по середині між будинками, на однаковій віддалі до будинку АДРЕСА_1. Вважає, що у результаті протиправних дій узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради безпідставно змінено межі, які визначені містобудівною та земельно-кадастровою документацією та порушено її право землекористування, а відтак просила задовольнити її вимоги.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просила визнати неправомірними дії Львівської міської ради по узгодженню межі по лінії «Б-В» акта обстеження та показу меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 21 січня 2015 року, по середині між будинками на однаковій віддалі до будинку НОМЕР_1 та будинку АДРЕСА_1, які оформлені протоколом узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради від 27 березня 2015 року.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 22 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є власником будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 є власником будинку АДРЕСА_1.

Вказані будинки знаходяться на земельних ділянках, які є суміжними і знаходяться в користуванні сторін, а власником ділянок є територіальна громада м. Львова в особі Львівської міської ради.

Ухвалою Львівської міської ради від 23 жовтня 2014 року «Про надання громадянам дозволу на виготовлення проектів землеустрою» ОСОБА_5 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для оформлення землекористування на земельну ділянку по АДРЕСА_1 без зазначеної площі ділянки та встановлених меж, зобов'язано виготовити через спеціалізовану землевпорядну організацію проект землеустрою та подати до міської ради на затвердження.

Між власниками будинку виник спір щодо земельної межі між домоволодінням.

Ухвалою Львівської міської ради від 14 листопада 2012 року утворено Узгоджувальну комісію для вирішення земельних спорів та затверджено Положення про цю комісію.

Згідно з п. 1.3 Положення про узгоджувальну комісію для вирішення земельних спорів, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 14 листопада 2012 року, основною формою діяльності узгоджувальної комісії є засідання; основним документом, який створює комісія, є протокол. За результатами розгляду спорів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, додержання громадянами правил добросусідства узгоджувальна комісія готує своє рішення, яке оформляється відповідно до протоколу.

Згідно зі ст. 12 ЗК питання розпорядження землями територіальної громади віднесено до повноважень сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ст. 152 ЗК держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язанні з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту прав.

Згідно з частинами 2, 3, 5 ст. 158 ЗК виключно судами вирішується: земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування території сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно зі ст. 158 ЗК суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішеннями органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

Ст. 106 ЗК передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Порядок відновлення меж визначається центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, визначено механізм відновлення меж земельних ділянок на місцевості, який здійснюють: виконавець - юридична або фізична особа, яка отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою та топографо-геодезичних робіт; замовник - орган державної влади, орган місцевого самоврядування; власник (користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що рішення узгоджувальної комісії має рекомендаційний, а не імперативний характер. Надання міською радою дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки не породжує право власності чи користування земельною ділянкою. Таким чином, перевірка правильності формулювання волі відповідача стосовно спірної земельної ділянки, встановлення меж та передачі її сторонам не може бути розглянутий судом шляхом аналізу рішення узгоджувальної комісії, який оформлений протоколом від 27 березня 2015 року, а вчинення будь-якими органами дій щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки поза волею власника земельної ділянки можуть бути предметом розгляду суду у випадку їх оскарження.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

М.К. Гримич

О.В.Кафідова