Справа № 203/5714/16-ц
Провадження № 2/0203/314/2017
03.02.2017 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Єдаменко С.В.,
при секретарі Заярній А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
02 грудня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» через свого представника ОСОБА_2, з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір № б/н, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. ОСОБА_1 своїх зобовязань за договором не виконує, має заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку, яка станом на 27 листопада 2016 року становить 11 737,72 грн., яка складається 8 141,17 грн. заборгованість за кредитом, 991,79 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 628,20 грн. заборгованість за пенею та комісією, 976,56 грн. штраф, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378 грн. (а.с.3-5)
Представник позивача у судові засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивачем у позовній заяві було зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом (а.с.5).
Відповідачка у судові засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин суд вважає за можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України.
Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то розгляд справи відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України проведено без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, з таких підстав.
12 вересня 2011 року ОСОБА_1 звернулась до позивача із анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку № б/н, в якій виявила намір оформити на своє імя карту з кредитним лімітом по платіжній картці (а.с.7-8).
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Підписана банком та відповідачем анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в спільно з відповідними Умовами і Правилами становлять договір про надання банківських послуг (а.с.8).
До позову була надана Генеральна угода від 14 січня 2016 року укладена між позивачем та відповідачем, в якій сторони домовились про реструктуризацію заборгованості, а саме зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання замовнику кредиту, а саме відсотки до 323,27 грн., комісію на 103,93 грн., штраф на 549,36 грн., заборгованість по договору з дати підписання генеральної угоди становить 9 773,69 грн.
В п.2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг визначено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (а.с.47).
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно ст. 536 ЦК України, передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
При вирішенні позовних вимог по суті суд виходить з того, що єдиним документом щодо проведення розрахунків за договором (внесення платежів відповідачем) є розрахунок заборгованості за договором, підписаний представником позивача (а.с. 6) проте вказаний розрахунок не містить інформації чи вносились відповідачем платежі по погашенню боргу, а є лише документом яким позивач обґрунтовує суму заявлених вимог, за таких обставин суд не має підстав розглядати вказаний документ як допустимий доказ наявності чи відсутності у відповідача заборгованості за договором. Жодних інших документів з яких можливо б було встановити наявність у відповідача заборгованості за договором у справі не має.
З огляду на викладене, та приймаючи до уваги, що вирішення питання щодо стягнення суми боргу за відсутності доказів наявності такої неможливо, суд приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.
У звязку з відмовою в позові, на підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 1050, 1046, 1048, 1054 Цивільного кодексу України ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 212, 213 - 215 ЦПК України, суд,
У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 233 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його ухвалення. У разі, якщо рішення було ухвалене без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення також може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Суддя С.В. Єдаменко