Провадження № 2/752/1451/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.03.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та визнання права власності на частку в статутному капіталі,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу 11,15% частки статутного капіталу ТОВ «АВТО МЕТРОПОЛІС» від 22.04.2016 р., укладеного між сторонами, визнання за ним права власності на частку 11,15% в статутному капіталі ТОВ «АВТО МЕТРОПОЛІС», стягнення з відповідача судових витрат у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.04.2016 р. між сторонами був укладений Договір купівлі-продажу 11,15% частки статутного капіталу ТОВ «АВТО МЕТРОПОЛІС», за умовами якого позивач зобов»язаний був передати у власність ОСОБА_2 належну йому частку у статутному капіталі ТОВ «АВТО ПЕТРОПОЛІС», а відповідач зобов»язувався прийняти зазначену частку та оплатити її вартість в розмірі 2973705,98 гривень.

Однак, позивач посилається на те, що станом на день звернення до суду жодні розрахунки за Договором купівлі-продажу не проводились, грошові кошти він не отримував, та вони не надходили на відповідні банківські рахунки.

Оскільки не здійснення відповідачем оплати вартості придбаної частки у статутному капіталі ТОВ «АВТО МЕТРОПОЛІС» є істотним порушенням договору, позивач просить розірвати його та визнати з ним права власності на 11,15% частки статутного капіталу Товариства з метою відновлення своїх прав.

Представник позивача в ході судового розгляду підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на порушення відповідачем істотних умов договору, а саме не здійснення оплати придбаної ним частки в статутному капіталі ТОВ «АВТО МЕТРОПОЛІС».

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що порядок здійснення оплати за продаж частки в статутному капіталі ТОВ «АВТО МЕТРОПОЛІС» був передбачений відповідно умовами Договору купівлі-продажу, які були дотримані відповідачем, про що свідчать безпосередньо самі умови договору, який сторони підписали, підтвердивши свою згоду на його укладання і підтвердивши повний розрахунок за договором. Оскільки будь-які законні підстави для розірвання Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «АВТО МЕТРОПОЛІС» відсутні, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.04.2016 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як фізичними особами, був укладений Договір купівлі-продажу 11,15% частки Статутного капіталу ТОВ «АВТО МЕТРОПОЛІС», за умовами якого ОСОБА_1, як продавець, продав належну йому 11,15% частку Статутного капіталу ТОВ «АВТО МЕТРОПОЛІС», а ОСОБА_2, як покупець, купив вищезазначену частку за ціною 2973705,98 гривень.

Відповідно до п.2.1 Договору сторони погодили, що перехід права власності на Статутний капітал від Продавця до Покупця здійснюється в момент підписання цього Договору.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 після придбання частки у статутному капіталі ТОВ «АВТО МЕТРОПОЛІС» вчинив дії щодо реєстрації свого права на зазначений розмір частки, що підтверджується інформацією, яка містить в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно з п.3.1 Договору продаж зазначеної 11,15% частки Статутного капіталу здійснено за ціною 2972705,98 гривень, які покупець сплачує Продавцеві у день підписання договору. Підписанням цього Договору Продавець підтверджує, що Покупець повністю розрахувався з Продавцем, сплативши йому 2972705,98 гривень в момент підписання цього договору. Така вартість саме цього Статутного капіталу визначена сторонами за взаємним погодженням Сторін, за відсутності примусу як будь-кого із сторін, так і з боку третіх осіб, а також збігу будь-яких важких обставин.

Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Звертаючись до суду позивач посилається на те, що відповідач не виконав своїх зобов»язань щодо здійснення оплати за придбану частку у статутному капіталі ТОВ «АВТО МЕТРОПОЛІС», що є істотним порушенням договору.

Однак, як зазначалось судом вище, при підписанні Договору позивач, як Продавець, підтвердив, що відповідач повністю розрахувався з Продавцем, сплативши йому обумовлену в договорі суму коштів в момент підписання цього Договору.

Суд не може прийняти до уваги посилання позивача на те, що передача коштів повинна підтверджуватись відповідною розпискою або ж відповідними бухгалтерськими документами про надходження коштів на рахунки позивача з огляду на наступне.

В обґрунтування свого позову позивач посилається на судову практику у справах про стягнення заборгованості за договором позики щодо необхідності видачі розписки на підтвердження передачі грошових коштів за даним договором, зазначаючи на відповідну судову практику.

Однак, між сторонами не існують правовідносини, пов»язані з укладенням договору позики, а тому зазначені положення, які регулюють даний вид правовідносин не можуть бути застосовані у даному спорі.

В даному випадку між сторонами, які є фізичними особами, укладено договір купівлі-продажу, і укладення цього договору не пов»язано з їх підприємницькою діяльністю.

Отже, в даному випадку правовідносини сторін регулюються положеннями чинного законодавства, що встановлюють порядок укладення договорів купівлі-продажу та його виконання.

Статтею 692 ЦК України, що визначає обов»язок покупця оплатити товар після його прийняття, не встановлено вимог щодо форми підтвердження здійснення такої оплати.

Розрахунки між фізичними особами можуть здійснюватись як в готівковій, так і в безготівковій формі.

Порядок підтвердження цих розрахунків повинен визначатись умовами Договору.

Згідно з ст..638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Ціна договору та порядок оплати є істотними умовами договору купівлі-продажу.

Сторони, визначили в п.3.1 ціну Договору порядок здійснення оплати і підтвердили свою згоду на дані умови підписавши договір.

Крім того, пунктом 7.1 Договору сторони підтвердили що розуміють значення і умови цього правочину та його правові наслідки, та підтвердили дійсність намірів при його укладенні.

Позивач, підписавши Договір, підтвердив отримання ним коштів від відповідача.

Суд не може прийняти до уваги посилання представника позивача на практику Вищого господарського суду України у справі з подібними правовідносинами, оскільки сторонами у спорі за яким судом було ухвалено рішення є не лише фізичні, але і юридичні особи, а порядок розрахунків з юридичними особами, дійсно, передбачає наявність відповідних бухгалтерських документів на підтвердження надходження коштів на рахунок підприємства.

Однак, зазначена судова практика також не може бути врахована при вирішенні даного спору, оскільки, як наголошував суд, сторонами у Договорі купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «АВТО МЕТРОПОЛІС» є фізичні особи.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для розірвання Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «АВТО МЕТРОПОЛІС», в зв»язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.. 88 ЦПК України і в зв»язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Керучись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та визнання права власності на частку в статутному капіталі відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя