Справа № 0418/8348/2012
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська, в складі:

головуючого судді Казака С.Ю.

при секретарі Булеці А.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання,

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2017 року до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська звернулась ОСОБА_2 із вищевказаною заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання, в обґрунтування якої послалась на те, що 09 лютого 2015 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська було задоволено заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, застосованих раніше за ухвалою суду по цивільній справі №0418/8348/2012, про що постановлено відповідну ухвалу. Як вважає заявник, строк предявлення цієї ухвали про скасування заходів забезпечення позову на момент її винесення становив один рік. Копія зазначеної ухвали направлялась сторонам по справі для відома, а також до Красногвардійського ВДВС ДМУЮ, однак до органу ДВС така ухвала не надходила. Крім того, вказаний орган ДВС на відміну від Кіровського ВДВС ДМУЮ не здійснював і виконання ухвали суду від 22 грудня 2012 року про забезпечення позову, яке скасовано ухвалою суду 09 лютого 2015 року. Разом з тим, з огляду на свій пенсійний вік та стан здоровя заявник вважала, що ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову від 09 лютого 2015 року все ж таки виконувалась, а коли зясувала, що ні, строк предявлення наявної у заявника копії цієї ухвали до виконання вже сплив. За таких обставин заявник, вважаючи, що строк предявлення нею ухвали суду про скасування заходів забезпечення позову сплив з поважної причини, просила цей строк поновити.

В судове засідання заявник не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Представник відповідача у справі ОСОБА_3 подану заяву підтримав та просив задовольнити.

Відповідачка у справі ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, про причини своєї неявки не повідомила.

З урахуванням положень ч.2 ст.371 ЦПК України, суд вважає за можливе провести судове засіданні та здійснити розгляд заяви про поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання за фактичної явки учасників її розгляду.

Вислухавши думку представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ухвалою судді від 22 грудня 2012 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення її позовної заяви у цивільній справі №0418/8348/2012 (провадження №2/0418/2842/2012) шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідачів на розрахункових рахунках в ПАТ КБ «ПриватБанк». Дана ухвала виконана в порядку, встановленому для виконання судових рішень, тобто шляхом примусового виконання в межах виконавчого провадження державним виконавцем як виконавчий документ. Відповідне виконавче провадження було закінчено 25 січня 2013 року.

07 лютого 2013 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська задоволено повністю позовні вимоги ОСОБА_2 по цивільній справі №0418/8348/2012, про що ухвалено відповідне рішення, а 02 лютого 2015 року державним виконавцем Красногвардійського ВДВС ДМУЮ закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа суду, виданого 20 лютого 2013 року на вказане рішення суду від 07 лютого 2013 року. (а.с.29-30, 71, 197-200)

09 лютого 2015 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська задоволено заяву ОСОБА_2 та скасовано заходи забезпечення позову, застосовані раніше згідно ухвали того ж суду від 22 грудня 2012 року по цивільній справі №0418/8348/2012 (провадження №2/0418/2842/2012). Копія ухвали про скасування заходів забезпечення позову 10 лютого 2015 року направлена сторонам по справі для відома. (а.с.184-185, 194-196)

Питання поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання врегульоване положеннями ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній станом на дату постановлення та набрання законної сили ухвали від 09 лютого 2015 року, далі Закон України №606-XIV), Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року (в редакції, чинній станом на час розгляду справи, далі Закон України №1404-VIII), Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі Інструкція).

Так, відповідно до ст.371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Аналогічні положення викладені в нормах ст.ст.12,24 Закону України №606-XIV, ст.12 Закону України №1404-VIII.

Згідно норм ст.ст.3,4 Закону України №1404-VIII та аналогічних їм за змістом ст.ст.17,18 Закону України №606-XIV до виконавчих документів, що підлягають примусовому виконанню, належать в тому числі ухвали судів у цивільних справах, але лише у випадках, передбачених законом. Однією з вимог, що ставляться до виконавчого документа, є наведення в його тексті строку його предявлення до виконання.

Стаття 153 ЦПК України, яка регулює питання розгляду заяви про забезпечення позову та виконання ухвали про забезпечення позову, визначає, що ухвала про забезпечення позову виконується негайно та в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Разом з тим норма ст.154 ЦПК України, яка регулює питання скасування раніше застосованих судом заходів забезпечення позову, не містить положень, які б визначали необхідність виконання ухвали суду про скасування заходів забезпечення позову в порядку, встановленому для виконання судових рішень, тобто як виконавчого документу суду.

Згідно норми ст.26 Закону України №1404-VIII початком примусового виконання виконавчого документу суду є обовязкове винесення виконавцем на підставі цього виконавчого документу постанови про відкриття виконавчого провадження. Аналогічний висновок можна зробити і зі змісту норм ст.ст.19,25 Закону України №606-XIV.

Згідно ст.59 Закону України №1404-VIII однією з підстав для зняття виконавцем арешту з майна боржника є отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову.

Пунктом 15 Розділу VIII Інструкції визначено, що при скасуванні судом заходів забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження.

Відсутність потреби у відкритті виконавчого провадження при надходженні до державного виконавця ухвали суду про скасування раніше застосованих заходів забезпечення позову для зняття арешту з майна визначено і положеннями п.4.2.11 Інструкції в редакції, що діяла станом на час винесення та набрання законної сили ухвалою суду від 09 лютого 2015 року про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі №0418/8348/2012 (провадження №2/0418/2842/2012).

Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини в контексті наведених вище норм законодавства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви. Правова позиція суду ґрунтується на тому, що згідно закону можливість поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа суду до виконання, як і встановлення такого строку взагалі, можливе лише щодо виконавчого документу. Різновидом виконавчого документу суду дійсно може бути і ухвала судді/суду у цивільній справі, але лише у випадках, коли це прямо передбачено законом, яким в даному випадку є Цивільний процесуальний кодекс України. Проаналізувавши норми цього кодифікованого законодавчого акту, які регулюють питання забезпечення позовних вимог, можна дійти висновку, що виконавчим документом є лише ухвала судді/суду про забезпечення позову, тобто ухвала, на підставі якої застосовуються, а не скасовуються певні види забезпечення позову (ст.153 ч.9, ст.154 ЦПК України). Відповідно, ухвала суду, якою скасовуються раніше застосовані заходи забезпечення позову, не має визначеного законом статусу виконавчого документу, про що додатково свідчать і особливості її виконання, зокрема той факт, що на підставі ухвали про скасування заходів забезпечення позову окреме виконавче провадження задля її виконання не відкривається, в той час як згідно закону примусове виконання будь-якого судового рішення має здійснюватись виконавцем лише після обовязкового відкриття на підставі виконавчого документу окремого виконавчого провадження. Окрім викладеного правильність висновків суду опосередковано підтверджує відсутність в тексті ухвали суду від 09 лютого 2015 року про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі №0418/8348/2012 одного з обовязкових атрибутів виконавчого документу строку предявлення його до виконання, що не є ані опискою, ані помилкою, з огляду на непередбаченість законом такої вимоги до змісту даного різновиду ухвали суду.

Підсумовуючи вищевикладене, цілком логічним і обґрунтованим є висновок про неможливість задоволення заяви ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для предявлення до виконання ухвали суду від 09 лютого 2015 року, якою вирішено скасувати раніше застосовані судом заходи забезпечення позову по цивільній справі №0418/8348/2012, оскільки така ухвала не є виконавчим документом, а строк предявлення її до виконання, який заявник просить поновити, законом не встановлюється.

Вказана ухвала набрала законної сили та відповідно до Конституції України та ст.14 ЦПК України є обовязковою для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ організацій, посадових чи службових осіб та громадян.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,17,18,19,24,25 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21 квітня 1999 року, ст.ст.3,4,26,59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, п.4.2.11, п.15 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, ст.ст.153,154,208-210,218,371 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 у задоволенні її заяви про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі №0418/8348/2012 (провадження №2-зз/203/5/2015) за заявою ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.Ю. Казак