АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Невідомої Т.О., Ратнікової В.М.

при секретарях - Ільченко В.В., Пузиковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційної скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 листопада 2016 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська телекомунікаційна компанія» до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 р. ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія» звернулася з позовом до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Відділ ДВС Дарницького РУЮ у м. Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки.

На обґрунтування своїх вимог зазначало, що 31.10.2007 р. між АБ «Синтез» та ОСОБА_3 укладено договір кредитної лінії № 311007/7, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості у розмірі 120 000,00 доларів США, який відповідно до додаткової угоди № 1 від 14.03.2008 р. збільшено до 135 000,000 доларів США, на строк з 31.10.2007 р. по 30.10.2009 р. включно, зі сплатою 18% річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором, 31.10.2007 р. між АБ «Синтез» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідачка передала в іпотеку банку нерухоме майно: чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 що належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 22.11.1999 р.

Справа №753/17342/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1951/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Комаревцева Л.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
11.02.2009 р. між АБ «Синтез» та ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія» укладено договір про відступлення права вимоги б/н за зобов'язаннями, що випливають з кредитного договору, та договір відступлення права за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., та зареєстрований в реєстрі за № 1577, відповідно до якого ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія» приймає всі права за договором іпотеки від 31.10.2007 р.

У зв'язку з неналежним виконанням боржником умов кредитного договору, у жовтні 2010 р. ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія» звернулася з позовом до ОСОБА_3., третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.11.2011 р. з ОСОБА_3. на користь ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 689 601,00 грн. та судові витрати 1 820,00 грн.

Посилаючись те, що ОСОБА_3 не виконав зобов'язання за кредитним договором та зазначене судове рішення, з урахуванням уточнень, позивач просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3. за кредитним договором № 311007/7 від 31.10.2007 р. у розмірі 1 871 815,60 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 31.10.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Охендовською К.В., зареєстрованого в реєстрі за № 981, а саме: чотирикімнатну квартиру загальною площею. 102,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною вартістю 1 979 605,00 грн. та належить на праві власності, ОСОБА_2, шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.11.2016 р. позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 311007/1 від 31.10.2007 р. у розмірі 1 871 815,60 грн. на користь ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія», звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 31.10.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Охендовською К.В., зареєстрованого у реєстрі за № 981, а саме: чотирикімнатну квартиру загальною площею 102,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною вартістю 1 926 611,00 грн., що належить на праві власності ОСОБА_2., яка є майновим поручителем ОСОБА_3.

Стягнуто з ОСОБА_2. на користь ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія» судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2. просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зазначала, що суд не встановив та не надав правової оцінки наступним обставинам: банк надав ОСОБА_3 споживчий кредит в іноземній валюті, що є підставою для застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»; у договорі іпотеки відсутня письмова домовленість іпотекодавця та іпотекодержателя про зміну загальних строків позовної давності, що суперечить приписам ст. 259 ЦК України, відповідно до яких договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі; розмір неустойки та розмір нанесених збитків позивачеві перевищує розмір залишку заборгованості; звернення з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відбулося через тривалий проміжок часу після порушення основного зобов'язання, що призвело до завищення розміру збитків через бездіяльність позивача, та судом не застосовано положення ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Вказувала на те, що при вирішенні спору, сума заборгованості за кредитним договором була визначена виключно на підставі розрахунку заборгованості наданого позивачем, і не були враховані заперечення відповідача щодо зарахування до заборгованості інфляційних втрат та трьох процентів річних. Крім того, суд при визначенні суми заборгованості за кредитним договором не урахував, що нарахування пені у розмірі 363 756,45 грн. за період з 31.10.2009 р. по 30.10.2012 р. заявлено з частковим пропуском строку позовної давності, оскільки заяву про уточнення позовних вимог подано до суду 18.04.2016 р., а відтак вважала, що максимальний строк за який може бути стягнута пеня повинен обмежуватися 17.04.2011 р. Також суд, не врахував той факт, що п. 8.6 кредитного договору не передбачено збільшення строку позовної давності для нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних, а тому такі вимоги можуть бути задоволені у межах загального строку позовної давності тривалістю три роки, тобто за період з 17.04.2013 р. по 18.04.2016 р.

Також вказувала на те, що при прийнятті позовної заяви та заяви про зміну предмету позову від 18.04.2016 р. суд не звернув увагу на невідповідність сплаченого позивачем судового збору у розмірі 243,60 грн. ціні позову.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2. та третя особа ОСОБА_3. просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія» просив апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що її доводи є безпідставними, а рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія», суд першої інстанції виходив з того, що боржник не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість у розмірі 1 871 815,60 грн., і обраний позивачем спосіб захисту узгоджується з умовами договору іпотеки та положеннями Закону України «Про іпотеку».

Судом встановлено, що 31.10.2007 р. між АБ «Синтез» та ОСОБА_3 укладено договір кредитної лінії № 311007/1, згідно якого ОСОБА_3 отримав кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії з максимальним лімітом у розмірі 120 000,00 доларів США, який відповідно до додаткової угоди № 1 від 14.03.2008 р. збільшено до 135 000,00 доларів США, на строк до 30.10.2009 р. зі сплатою 18 % річних за користування кредитом.

31.10.2007 р. між АБ «Синтез» та ОСОБА_2, з метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідач передала в іпотеку банку нерухоме майно: належну їй на праві власності чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1

11.02.2009 р. між АБ «Синтез» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду № 2 до договору кредитної лінії № 311007/1 від 31.10.2007 р., відповідно до якої сторони за взаємною згодою домовилися викласти п. 1.1, 1.4, 3.1.2, 3.3, 3.4, в новій редакції, Розділ 4 «Порядок надання кредиту» кредитного договору доповнити п. 4.3.

Відповідно до додаткової угоди № 3 до кредитного договору від 11.02.2009 р. сторони за взаємною згодою, домовилися перевести заборгованість боржника за кредитним договором в сумі 124 554,00 долари США, в заборгованість в гривні за курсом 6,50 грн. за 1 долар США. Сума заборгованості боржника за кредитним договором станом на 11.02.2009 р. визначена у розмірі 809 601,00 грн.

11.02.2009 р. між АБ «Синтез» та ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія» укладено договір про відступлення прав вимоги б/н за зобов'язаннями, що випливають з кредитного договору, та договір відступлення права за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., та зареєстрований в реєстрі за № 1577, відповідно до якого позивач приймає всі права за договором іпотеки від 31.10.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Охендовською К.В. за реєстровим номером № 981, відповідно до якого, ОСОБА_2. як майновий поручитель, передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно: чотирикімнатну квартиру в Дарницькому районі м. Києва, загальною площею 102, 2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Згідно звіту про оцінку майна № 160915-001 від 15.09.2016 р. ринкова вартість вказаної квартири становить суму 1 926 611,00 грн.

За змістом ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно п. 4.1. договору іпотеки іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані повністю, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до кредитного договору строки суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені кредитним договором строки сум відсотків (сум комісійної винагороди); та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені кредитним договором; незалежно від настання строку виконання позичальником будь-яких зобов'язань за кредитним договором - при виникненні підстав вказаних у п. 3.2.4 та/або 3.2.5. договору.

З матеріалів справи убачається, що позичальник не виконав зобов'язання за кредитним договором у строк передбачений договором, а саме до 31.10.2009 р., та не викогнав рішення судуд про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, а тому у іпотекодержателя виникло право на захист своїх порушених прав шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи апеляційної скарги про те, що у договорі іпотеки відсутня письмова домовленість іпотекодавця та іпотекодержателя про зміну загальних строків позовної давності, що суперечить приписам ст. 259 ЦК України, відповідно до яких договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі, є безпідставними оскільки, збільшений строк позовної давності - 5 років для вимог про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафу) передбачено п. 8.6 кредитного договору, на забезпечення виконання зобов'язань за яким і був укладений договір іпотеки від 31.10.2007 р.

Необгрунтованими є і посилання в апеляційної скарги на те, що розмір неустойки та розмір нанесених збитків позивачеві перевищує розмір залишку заборгованості, що є підставою для застосування судом положення ч. 3 ст. 551 ЦК України,оскільки сума заборгованості становить 689 601,00 грн., а розмір нарахованої пені 363 756 45 грн., що є значно меншою ніж сума заборгованості за кредитним договором.

З наданого ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія» розрахунку заборгованості убачається, що станом на 18.04.2016 р. сума заборгованості за кредитним договором становить 1 871 815, 60 грн., що складається з заборгованості стягнутої рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.11.2011 р. у розмірі 689 601,00 грн. та судових витрат у розмірі 1 820,00 грн., а також пені за період з 31.10.2009 р. по 30.10.2012 р. у розмірі 363 756, 45 грн., трьох процентів річних за період з 31.10.2009 р. по 18.04.2016 р. у розмірі 138 949,74 грн., та інфляційних втрат з 31.10.2009 р. по 18.04.2016 р. у розмірі 677 444,81 грн.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про безпідставне включення у розмір заборгованості нарахованих інфляційних втрат та трьох процентів річних, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК Україниборжник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.п. 4.2.3. договору іпотеки за рахунок коштів, що отримані внаслідок реалізації предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити: а) свої вимоги, що випливають із кредитного договору, у повному обсязі на момент фактичного задоволення. До сум цих вимог входять: несплачена сума кредиту відповідно до умов, передбачених кредитним договором; несплачені суми відсотків за користування кредитом (комісійної винагороди) відповідно до умов, передбачених кредитним договором; несплачені суми неустойки (пені, штрафів), передбаченої кредитним договором; b) свої вимоги щодо відшкодування збитків, у тому числі і неодержаних доходів, що понесені іпотекодержателем внаслідок неповного та/або несвоєчасного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором; с) свої вимоги щодо отримання штрафів, які передбачені договором, а також відшкодування збитків, завданих іпотекодержателю іпотекодавцем шляхом невиконання або неналежного виконання умов договору; d) свої вимоги щодо відшкодування у повному обсязі витрат, понесених ним під час звернення стягнення та/або реалізації предмету іпотеки, у тому числі витрати по сплаті державного мита та інші господарські витрати, а також витрати по утриманню та збереженню предмету іпотеки, якщо таке збереження та утримання проводилося за рахунок іпотекодержателя.

Таким чином позивач має право на включення в розмір заборгованості суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні заяви відповідача про застосування позовної давності, пославшись на те, що пунктом 8.6. кредитного договору сторони погодили збільшений термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів) - тривалістю 5 років.

Крім того суд обгрунтовано зазначив, що строк позовної давності перервався внаслідок пред'явлення позивачем позову до позичальника ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому з набранням у цій справі законної сили рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16.11.2011 р., строк позовної давності за зобов'язаннями третьої особи розпочався заново і діє до 28.11.2016 р.

Відповідачка та третя особи не надали належних доказів, які б спростовували правильність нарахування пені, оспорювали лише період, за який вона нарахована.

Їх доводи про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на неправильне визначення позивачем періодів нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних заслуговують на увагу з наступних підстав.

Пунктом 8.6. кредитного договору не передбачено збільшення строку позовної давності для нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Відповідальність за прострочення боржником грошового зобовЧязання передбачена ст.625 ЦК України, а тому вимоги про нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних можуть бути задоволені у межах загального строку позовної давності тривалістю в три роки, тобто за період з 18.04.2013 р. по 18.04.2016 р.

Розрахунок трьох відсотків річних здійснюється за наступною формулою: сума заборгованості х 3% річних : 365 днів х кількість днів прострочки, і становить 62 234,13 грн.(689 601,00 х 3% : 365 х 1098).

Сума інфляційних втрат за вказаний період становить 613 744,89 грн.: (100,1 % : 100%) х (100,0% : 100%) х (99,0% : 100%) х (99,3% : 100%) х (100, 0% : 100%) х (100,4% : 100%) х (100,2% : 100%) х (100,5% : 100%) х (100,2% : 100%) х (100,6% : 100%) х (102,2% : 100%) х (103, 3% : 100%) х (103,8% : 100%) х (101,0% : 100%) х (100,4 % : 100%) х (100, % : 100%) х (102,9% : 100%) х (102,4% : 100%) х (101,9% : 100%) х (103,0 % : 100%) х (103,1% : 100%) х (105,3% : 100%) х (110,8 % : 100%) х (114,0 % : 100%) х (102,2% : 100%) х (100,4% : 100%) х (99,0% : 100%) х (99, 2% : 100%) х (102,3% : 100%) х (98,7% : 100%) х (102,0% : 100%) х (100,7% : 100%) х (100,9% : 100%) х (99,6% : 100%) х (101,0% : 100%) х (103,5% : 100%) х 689 601,00 грн. - 689 601,00 грн.

Ураховуючи наведене, розмір заборгованості за кредитним договором становить 1 731 146,47 грн., що складається з заборгованості стягнутої за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.11.2011 р. в розмірі 689 601,00 грн. та судових витрат в розмірі 1 820,00 грн., пені за період з 18.04.2011 р. по 30.10.2012 р. у розмірі 363 756, 45 грн., трьох процентів річних за період з 18.04.2013 р. по 18.04.2016 р. у розмірі 62 234,13 грн. та інфляційних втрат з 18.04.2013 р. по 18.04.2016 р. у розмірі 613 744,89 грн., а тому рішення суду в частині визначення розміру заборгованості підлягає зміні.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд помилково не застосував норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки ОСОБА_3. отримав споживчий кредит в іноземній валюті під іпотеку єдиного житла, є безпідставними оскільки умовами додаткової угоди № 3 від 11.02.2009 р. до кредитного договору, грошове зобов'язання визначено в національній валюті, а тому норми зазначеного Закону до даних правовідносин не застосовуються.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 листопада 2016 р. змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська телекомунікаційна компанія» задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 311007/1 від 31.10.2007 р. у розмірі 1 731 146,47 грн., що складається з заборгованості стягнутої за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.11.2011 р. у розмірі 689 601,00 грн., судових витрат у розмірі 1 820,00 грн., пені за період з 31.10.2009 р. по 30.10.2012 р. у розмірі 363 746,45 грн., трьох процентів річних за період з 18.04.2013 р. по 18.04.2016 р. у розмірі 62 234,13 грн. та інфляційних втрат за період з 18.04.2013 р. по 18.04.2016 р. у розмірі 613 744,89 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 31.10.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Охендовською К.В., зареєстрованого в реєстрі за № 981, а саме: на чотирикімнатну квартиру загальною площею 102,20 кв.м., житловою площею 57,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22 листопада 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстровим номером № 6551 та зареєстрованого в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за реєстровим № 39930 у реєстровій книзі № 250-186 від 25.11.1999 року, шляхом реалізації зазначеного предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною продажу в розмірі 1 926 611,00 грн., визначеної відповідно до звіту про оцінку майна №СІ-160229-001 від 29.02.2016 р.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія» судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: