АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/3050/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Вербової І.М., Поливач Л.Д.

при секретарі: Горак Ю.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 10 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 10 січня 2017 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову. Скаржник зазначає, що суд першої інстанцій дійшов помилкових висновків про те, що в заяві не вказано яким чином невжиття заходів забезпечення позову унеможливлює виконання рішення суду та не зазначено співмірність заявлених вимог. В даному випадку поняття співмірності заявлених позовних вимог не застосовується до спірних правовідносин, оскільки мова йде про збереження майна на час розгляду справи від протиправного відчуження його відповідачем. Крім того, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про повернення заяви у зв'язку з не зарахуванням судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, оскільки судовий збір був зарахований до вказаного фонду.

Представник ОСОБА_1. - ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Повертаючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що вказана заява не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України так як в ній відсутні відомості, потрібні для забезпечення позову, зокрема, не вказано яким саме чином невжиття таких заходів унеможливить чи утруднить виконання рішення суду з урахуванням природи спірних правовідносин між сторонами, співмірність заявлених вимог. Крім того, судовий збір сплачений за подання вказаної заяви, не зараховано до спеціального фонду державного бюджету України. Також, всупереч вимогам ч. 4 ст. 151 ЦПК України, до заяви про забезпечення позову не додано її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Частиною другою статті 151 ЦПК України визначені вимоги до заяви про забезпечення позову, зокрема, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Невиконання цих вимог є підставою для повернення заяви про забезпечення позову (п. 8 ст. 153 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв'язку із провадженням по цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Як роз'яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.4 постанови Пленуму).

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Як убачається із змісту заяви про забезпечення позову, вона відповідає встановленим ст.151 ЦПК України вимогам, містить посилання на обставини справи, причини, у зв'язку із якими необхідно забезпечити позов та вид його забезпечення.

Крім того, згідно відповіді Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві №6-08/499-1338 від 2 лютого 2017 року, від ОСОБА_1 до спеціального фонду державного бюджету перераховано судовий збір згідно квитанції від 5 січня 2017 року №3722 у сумі 320 грн., який 5 січня 2017 року зараховано на рахунок №0010, відкритий за кодом класифікації доходів бюджету 22030101 "Судовий збір".

Посилання суду на невідповідність поданої заяви вимогам ст. 151 ЦПК України, оскільки всупереч ч. 4 вказаної статті, заявником до заяви не додано її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, є необґрунтованими, оскільки зазначений пункт встановлює вимоги щодо заяви про забезпечення позову з метою запобігання порушення прав інтелектуальної власності.

З урахуванням викладеного, судом першої інстанції порушено передбачений законодавством порядок розгляду поданої заяви.

За таких обставин погодитися з постановленою ухвалою неможливо, вона підлягає скасуванню з направленням питання щодо прийняття заяви про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 10 січня 2017 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

Л.Д. Поливач