Справа №581/688/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кузьмінський О. В.
Номер провадження 22-ц/788/184/17 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі: головуючого- Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Липоводолинського районного центру зайнятості на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 06 грудня 2016 року

в цивільній справі за позовом Липоводолинського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю,

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2016 року Липоводолинський районний центр зайнятості звернувся до суду з даним позовом, свої вимоги мотивував тим, що розслідуванням встановлено подання ОСОБА_1 при реєстрації на облік в центрі зайнятості неправдивих відомостей про останнє місце роботи, в зв`язку з чим виникла переплата допомоги по безробіттю за період з 27 липня 2015 року по 04 січня 2016 року в сумі 5 746 грн. 28 коп., яку і просить позивач стягнути на свою користь.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 06 грудня 2016 року в задоволенні позову Липоводолинського районного центру зайнятості відмовлено.

В апеляційній скарзі Липоводолинський районний центр зайнятості, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають істотне значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Вважає, що судом першої інстанції не було враховано те, що при реєстрації в центрі зайнятості як безробітної ОСОБА_1 не надано цивільно-правового договору з ПрАТ « Страхова компанія « Провідна » ( далі ПрАТ ) та акту виконаних робіт, що суперечить вимогам Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198. Зазначає, що відповідальність за достовірність даних, поданих до центру зайнятості та на підставі яких приймається рішення про реєстрацію безробітного покладається саме на зареєстрованого безробітного.

Вказує також на те, що висновки суду щодо обов`язку працівника центру зайнятості перевіряти достовірність даних та повноти наданих документів особою, суперечать вимогам чинного законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників апелянта, які підтримали доводи своєї скарги, заперечення відповідачки проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час звернення 17 липня 2015 року ОСОБА_1 до позивача про надання їй статусу безробітної договірні відносини з ПрАТ були припиненими. Цивільно-правових договорів після реєстрації відповідача як безробітної та призначення їй допомоги не укладалось, а тому виплачена ОСОБА_1 в спірний період допомога не може вважатися незаконно отриманою та не підлягає стягненню.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, так як він є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 17 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Липоводолинського РЦЗ з заявою, в якій просила зареєструвати її як безробітну відповідно до Закону України « Про зайнятість населення » та призначити їй виплату допомоги по безробіттю у розмірі, передбаченому Законом України « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття », з 8-го дня після реєстрації ( а.с. 6 ).

Згідно витягів із наказів про прийняття рішень по ОСОБА_1 , Липоводолинським районним центром зайнятості були прийняті наступні накази: від 17 липня 2015 року №НТ 150717 надано статус безробітної; 24 липня 2015 року №НТ 150724 призначено допомогу по безробіттю; 27 липня 2015 року №НТ150727 розпочато ( поновлено ) виплату по безробіттю; від 11 січня 2016 року №НТ1160111 припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію безробітних ( а.с. 4-5 ).

Наказом директора Липоводолинського центу зайнятості « Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 » №7 від 16 лютого 2016 року, в зв`язку приховуванням факту звільнення з роботи 17 липня 2015 року з ПрАТ, запропоновано ОСОБА_1 добровільно повернути кошти в сумі 5 746 грн. 28 коп. виплачених за період з 25 липня 2015 року по 05 січня 2016 року ( а.с. 26 ).

Відповідно до акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, відповідного до Закону України « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття » від 26 лютого 2016 року, проведеною перевіркою було встановлено, що при реєстрації на облік ОСОБА_1 підписала заяву, що ніде не працює, однак на 8-й день при призначення допомоги по безробіттю, за результатами обміну інформації з Пенсійним фондом України, було встановлено, що ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з ПрАТ ( а.с. 70 ).

Згідно п. 2) ч. 1 ст. 1 Закону України « Про зайнятість населення », безробітній це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

У відповідно до положень п. 1) ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 44 вказаного Закону, статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії ( зокрема на пільгових умовах або за вислугу років ), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

За змістом п. 1 Розділу ІІ Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15 червня 2015 року №613, допомога по безробіттю призначається центрами зайнятості з восьмого дня після реєстрації безробітного за його особистою заявою за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку. Розмір допомоги по безробіттю визначається на підставі відомостей Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) залежно від страхового стажу, заробітної плати (доходу), а також довідок про грошове забезпечення, виданих особі військовими комісаріатами, де така особа перебувала на обліку, військовими частинами, органами, де особа проходила службу.

Процедура реєстрації, перереєстрації безробітних визначено Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198 ( далі Порядок ).

Частинами 2-3 статті 36 Закону України « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття » встановлено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Тобто, з положень ст. 36 вказаного Закону, на яку посилається позивач при зверненні з даним позовом до суду, слідує, що сума виплаченої допомоги по безробіттю може бути стягнута лише у випадку доведеності вчинення умисних протиправних дій певної особи, зловживання з її боку правами, що вплинуло на проведення виплат.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності отримання ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в спірний період є необґрунтованими, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та не спростовано позивачем, що на час звернення 17 липня 2015 року ОСОБА_1 до центру зайнятості із заявою про надання їй статусу безробітної, договір доручення від 12 лютого 2014 року №50034/1916/14 укладений між відповідачем та ПрАТ було розірвано ( а.с. 24 ).

Згідно інформації, наданої ПрАТ, остання комісійна виплата за договором доручення від 12 лютого 2014 року була отримана ОСОБА_1 в червні 2015 року ( а.с. 25 ).

Позивачем не обґрунтовується, яким чином неповідомлення ОСОБА_1 про наявність припиненого в день звернення до центру зайнятості договору доручення від 12 лютого 2014 року, унеможливило б призначення позивачем 24 липня 2015 року та, в подальшому, виплату ним, починаючи з 27 липня 2015 року, допомоги по безробіттю.

З акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідного до Закону України « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття » від 26 лютого 2016 року слідує, що про наявність трудових відносин ОСОБА_1 з ПрАТ позивач був обізнаний ще до призначення та виплати відповідачу допомоги по безробіттю.

Слід погодитися з позицією суду першої інстанції і в тій частині, що при зверненні до центру зайнятості позивачка надала усі затребувані документи, персональну картку ( форма якої затверджена уповноваженим державним органом ) заповнював працівник центру, доказів недобросовісної поведінки позивачки матеріали справи не містять та позивачем не надано.

Представник центру мав можливість та повинен був перевірити повноту поданих даних та документів, надати громадянину вичерпні роз`яснення щодо заповнення документів, в т.ч. і в частині попередньої роботи.

Підставою для припинення виплат та зняття ОСОБА_1 з реєстрації, як безробітної стало не встановлення факту перебування відповідача у цивільно-правових відносинах з ПрАТ за договором доручення, а її особиста заява про припинення реєстрації як безробітної.

Враховуючи те, що по справі не зібрано доказів умисного неподання ОСОБА_1 відомостей, які, в свою чергу, вплинули на призначення їй допомоги по безробіттю, тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача отриманої нею в спірний період допомоги.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду.

За таких обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Липоводолинського районного центру зайнятості відхилити.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 06 грудня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді