У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Зарицької Ю. Л. ,

при секретарі Куча П. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою Лікувально-діагностичного центру Міністерства оборони України на постанову державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Московенко Сергія Михайловича про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження,

В С Т А Н О В И В :
Заявник звернувся до суду із зазначеною вище скаргою, мотивуючи її тим, що Подільським районним судом м. Києва 4.01.2016 прийнято рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 та Лікувально-діагностичного центру Міністерства оборони України, третя особа: начальник ЛДЦ, ОСОБА_2 , яким частково задоволено позов. Заявник вказав, що на підставі виконавчого листа від 10.09.2016 державним виконавцем 14.09.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка надійшла на адресу ЛДЦ 06.10.2016. Крім того, заявник вказав, що 21.09.2016 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яка надійшла до ЛДЦ 01.12.2016. Заявник наголосив на тому, що державним виконавцем не перевірено отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та здійснення ним дій, спрямованих на добровільне виконання рішення та приступив до примусового виконання рішення. Тому заявник і звернувся до суду та просив визнати протиправними дії державного виконавця Московенка С.М. Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві з винесенням постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.09.2016 у виконавчому провадженні № 52232112 та скасувати постанову державного виконавця Московенка С.М. Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.09.2016 у виконавчому провадженні № 52232112.

Сторони в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення скарги з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Подільським районним судом м. Києва 04.01.2016 ухвалено рішення, яким частково задоволено позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 та Лікувально-діагностичного центру Міністерства оборони України, третя особа: начальник ЛДЦ, ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с.а.с. 6-11).

На виконання зазначеного вище рішення 10.08.2016 Подільським районним судом м. Києва видано виконавчий лист (а.с. 12).

Постанову державного виконавця Подільського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Московенко С.М. від 14.09.2016 про відкриття виконавчого провадження № 52232112 на підставі виконавчого листа № 758/14732/14-ц отримано Лікувально-діагностичним центром 06.10.2016 (а.с.а.с. 13-14, 18-19).

Державним виконавцем Подільського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Московенко С.М. 21.09.2016 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у зв`язку з тим, що рішення суду в термін, наданий для добровільного виконання, не виконано (а.с. 17).

Зазначена постанова отримана Лікувально-діагностичним центром 01.12.2016 (а.с.а.с. 15-16).

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, провадження з виконання судових рішень є самостійною і невід`ємною частиною судового розгляду.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (що діяв на момент винесення постанови), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Так, постановою державного виконавця накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження у зв`язку з невиконанням рішення суду добровільно. Однак, боржник був позбавлений можливості виконати рішення добровільно в зазначений строк, оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження отримано ним 06.10.2016, а арешт на майно накладено постановою від 21.09.2016, тобто ще до того як боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначено строк для добровільного виконання рішення суду.

Крім того, ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14.02.2017 задоволено скаргу Лікувально-діагностичного центру Міністерства оборони України Самолюк Г.В. на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 14.09.2016 у виконавчому провадженні № 52232112, якою визнано дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Московенка С.М. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.09.2016 ВП № 52232112 неправомірними та скасовано постанову державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Московенка С.М. про відкриття виконавчого провадження від 14.09.2016 ВП № 52232112.

На момент розгляду даної скарги ухвала Подільського районного суду м. Києва від 14.02.2017 сторонами оскаржена не була та набрала законної сили.

З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця протиправні, а постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження підлягає скасуванню.

На підставі Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст.ст. 383, 384, 386, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :
Скаргу задоволити.

Визнати дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Московенка С.М. з винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.09.2016 у виконавчому провадженні № 52232112 неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Московенка С.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.09.2016 у виконавчому провадженні № 52232112.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали, а в разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяЮ. Л. Зарицька