Справа № 202/2413/15-ц
Провадження № 2/202/45/2017
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
04 квітня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: Бєсєди Г.В.
при секретарі: Голін Я.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська матеріали цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", треті особи: ОСОБА_2, Управління Національного банку України в Дніпропетровській області про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним,-
В судове засідання сторони не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили.
Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України присутність сторін у судовому засіданні не є обовязковою.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів даної цивільної справи, при ухваленні рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі, не було вирішено питання щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 719 459, 97 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення
Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України однією з форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені.
Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача за договором про іпотечний кредит від 11.12.2007 року, заборгованість ОСОБА_1 по пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором складає 719 459, 97 грн.
Разом з цим, суд вважає необхідним застосувати положення ч. 3 ст. 551 ЦК України з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).
У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (частина третя статті 551 ЦК України).
Верховний суд України у правовому висновку по справі № 6-100 цс 14 від 03 вересня 2014 року та по справі № 6-1120цс15 від 4 листопада 2015 року, зазначив, що згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.
Таким чином, суд враховує, що розмір заборгованості по сплаті пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, яку вимагає стягнути банк значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, пояснення відповідача, яка просила зменшити розмір неустойки, а тому суд реалізовуючи своє право, передбачене ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшує розмір неустойки, яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів до 366 000 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 220, 551 ЦПК України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції.

Суддя: Г.В. Бєсєда