Справа № 545/357/16-ц
Провадження № 2/545/22/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2017 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді: Потетій А.Г.,

при секретарі: Задорожна Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Супрунівська сільська рада Полтавського району Полтавської області, про визнання заповіту недійсним,-

в с т а н о в и в:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2, в якому прохає визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 складений та посвідчений 21.04.2015 року Супрунівською сільською радою Полтавського району Полтавської області за реєстровим номером 74, на користь ОСОБА_2.

Заявлені вимоги позивачем вмотивовані тим, що на момент складання заповіту ОСОБА_3 був інвалідом по зору і майже нічого не бачив, а отже заповіт підлягав обовязковому посвідченню при свідках, чого не відбулося. Крім того, 21.04.2015 року для складання заповіту ОСОБА_3, останнього привезла до Супрунівської сільради ОСОБА_2, яка знаходилася при складані даного заповіту поряд із ним. Заповідач на момент вчення цих дій заходився в стані психічного розладу, та зі слів секретаря Супрунівської сільради дивився в одн ому напрямку і плакав. Це можна пояснити трагічними обставинами, які склалися на той момент в родині - за один день до складання заповіту, а саме 20.04.2015 року померла дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_4. А сам заповіт, було складено в день поховання дружини заповідача - 21.04.2015 року.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, що викладені у позові.

Відповідач та її представник прохали відмовити у задоволенні позову в повному обсязі за безпідставністю.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши приєднані письмові докази, судом встановлено наступне.

31.05.2015 року в селі Мильці Полтавського району Полтавської області, помер рідний дядько позивача - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно.

Позивач маючи намір вступити в спадщину звернувся до Полтавської районної державної нотаріальної контори, де і дізнався про наявність заповіту.

Згідно із даним заповітом ОСОБА_3, складеним та посвідченим 21 квітня 2015 року Супрунівською сільською радою Полтавського району Полтавської області за реєстровим номером 74, у випадку смерті заповідача ОСОБА_2 успадковує все належне йому майно.

На даний момент свідоцтво про право на спадщину за заповітом не видано, в зв'язку з його оскарженням.

Позивач посилався на те, що ОСОБА_3 бажав зробити розпорядження стосовно свого нерухомого майна на випадок своєї смерті, що можна зробити тільки шляхом складення заповіту у письмовій формі. Реалізуючи своє бажання звернувся до Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Внаслідок того, що ОСОБА_3І, мав вади зору, майже нічого не бачив і був інвалідом по зору з 2006 року, його заповіт підлягав обовязковому посвідченню при свідках, чого не відбулося. 21.04.2015 року для складання заповіту ОСОБА_3, останнього привезла до Супрунівської сільради ОСОБА_2, яка знаходилася при складані даного заповіту поряд із ним. Заповідач на момент вчення цих дій заходився в стані психічного розладу, та зі слів секретаря Супрунівської сільради дивився в одому напрямку і плакав. Це можна пояснити трагічними обставинами, які склалися на той момент в нашій родині - за один день до складання заповіту, а саме 20.04.2015 року померла дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_4. А сам заповіт, було складено в день поховання дружини заповідача від 21.04.15 року

Нормою ч. 1 ст. 1257 ЦК України встановлено, що заповіт, складений з порушенням вимог закону щодо його посвідчення є нікчемним, тобто таким, що не потребує додаткового визнання його недійсним.

Розглянувши справу в межах заявлених вимог та оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд зазначає, що спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного Кодексу України, також судом взято до уваги роз'яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Так, відповідно до положень ст.ст.1216,1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке здійснюється за заповітом або за законом. Загальні вимоги до форми заповіту та його посвідчення обумовлені главою 85 Цивільного Кодексу України.

Згідно із ст.1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених ч.ч.1-3,5,6 ст.203 даного Кодексу. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (частина 1 ст.216 ЦК України).

Згідно із ст.203 ЦК України загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, є зміст правочину, який не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом ч.1 ст.225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Виходячи з роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів.

За змістом ст.ст.10, 59, 60 ЦПК України, правосуддя у цивільних справах здійснюється на засадах змагальності сторін, тому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наполягаючи на задоволенні позову позивачем та його представником не надано суду жодного доказу та підтвердження наявності підстав, з якими Закон пов'язує визнання правочинів недійсними. Всі їх доводи, в тому числі щодо того, що померлий будучи інвалідом по зору нічого не бачив, вчинення заповіту під впливом тиску, не усвідомлювання останнім значення своїх дій, ґрунтуються виключно на припущеннях позивача. Будь-яких доказів на підтвердження наявності сумнівів у здоров'ї спадкодавця суду надано не було.

Відповідачем до суду надано фінансові документи підтверджуючі оплату проведення похорон ОСОБА_4 та ОСОБА_3, ОСОБА_2 та її матір'ю ОСОБА_5, а саме : квитанція до прибуткового касового ордера №23 від 20.04.2015р. про прийняття від ОСОБА_5 суми в розмірі 3585 грн. за ритуальні послуги на померлу ОСОБА_4; накладна №17 від 20.04.2015р. на поховання ОСОБА_4 з зазначеним переліком речей ; квитанція до прибуткового касового ордера №25 від 31.05.2015р. про прийняття від ОСОБА_5 суми в розмірі 3455 грн. за ритуальні послуги на померлого ОСОБА_3; накладна № 25 від 31.05.2015р. на поховання ОСОБА_3 з зазначеним переліком речей ; документи видані приватним підприємцем ОСОБА_6; накладна №370 від 20 квітня 2015р., та товарний чек N937 від 20 квітня 2015р.виданий ПП ОСОБА_7 на суму 1350 грн. про проведення поминального обіду; накладна № 417 від 31 травня 2015р., та товарний чек №41 від 31 квітня 2015р. виданий ПП ОСОБА_7 на суму 1800 грн. про проведення поминального обіду.

Також, відповідачем було отримано оригінал свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії І - КЕ №296190 виданого 02 червня 2015р. виконавчим комітетом Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області; довідку №419 /02 - 25 від 02.06.2015р. наданої Супрунівською сільською радою Полтавського району до пенсійного фонду, про те, що ОСОБА_5 , 1949 р. н. зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. До дня смерті ОСОБА_3 31.05.2015р. дійсно проживала разом і вела спільне господарство. Поховала і понесла матеріальні витрати; разове доручення на виплату допомоги на поховання № О/Р 134210 від 03.06.2015р., виплата допомоги на поховання померлого ОСОБА_3 у сумі 2485 грн. 88 коп. та виплата пенсії у 1242 грн. 94 коп., виплату отримала ОСОБА_2.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 , яка є донькою позивачки повідомила, що вона та її мати ОСОБА_9 їздили доглядати за дідусем та бабусею Криворотьками в с.Мильці. Коли в 2015 році померла бабуся то їм повідомили про це а коли дідусь то ніхто не повідомляв.

Допитаний в засіданні свідок ОСОБА_10 вказав, що він є другом з дитинства померлого вказав, що в квітні 2015 року померлий ОСОБА_3 не бачив.

Допитаний як свідок ОСОБА_11 показав, що він перебуває в дружніх відносинах з позивачем, знає ОСОБА_9, як особу яка має пай в господарстві і , що в 2013 році в взимку вона прохала його свідка прочистити сніг в Мильцях до ОСОБА_3. Потім влітку свідок спільно з ОСОБА_9 привозили медсестру до ОСОБА_3.

Згідно показів свідків: ОСОБА_12, яка працює листоношею і обслуговує дільницю в як, входить вул. Космічна, до дня смерті, ОСОБА_3 отримував в неї свою пенсію. При видачі пенсії він особисто розписувався та перераховував гроші. Також вона бачила , що до дня смерті ОСОБА_3 ходив сам з паличкою до магазину за продуктами. Також вказала на те, що в 2014 році ОСОБА_3 прохав її свідка заплатити за послуги оскільки ні позивач ні його дружина-Криворотько ОСОБА_9 не приїздили до нього а він в свою чергу через неї свідка прохав передати , щоб позивач приїхав до нього але ОСОБА_1 постійно казав,

що йому ніколи. Їй свідку відомо , що приблизно рік до смерті ОСОБА_3 за ним піклувались сусіди, а саме відповідачка по справі та її мати..

Свідок ОСОБА_13 , пояснила, що ОСОБА_3 давно знає,так як проживає по сусідству . В розмовах він виказував бажання заповісти своє майно ОСОБА_2 за те, що вона з 2013 року доглядала за ним. Незважаючи на проблеми із зором ОСОБА_3 міг самостійно розписуватися . Всі затрати по похованню подружжя ОСОБА_3 здійснили ОСОБА_2 та її мати ОСОБА_5. Їй відомо, що останні два роки перед смертю ОСОБА_3 за ним з дружиною доглядали сусіди бо ні позивач ні його дружина ОСОБА_9 не їздили до нього. Вона сусідка особисто бачила як померлий ходив до магазину скуплятись з велосипедом та бачила як самостійно отримував пенсію.

Свідок ОСОБА_14 пояснила , що довгий час була знайома з подружжям ОСОБА_9 , які мешкали по сусідству .В останні роки свого життя ОСОБА_3 мав проблеми із зором, але це не заважало власноручно розписуватися та трохи читати. З 2013 року за ним доглядали - ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Все своє майно ОСОБА_3 збирався заповісти ОСОБА_2. Після смерті подружжя у 2015році, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 повністю оплатили їх поховання. Також повідомила, що померлий купляв в неї молоко , розраховувався особисто і дуже скаржився на позивача та його дружину ОСОБА_9 , які з 2013 року перестали його відвідувати.

Свідок ОСОБА_15 пояснила , що давно знайома з ОСОБА_3 та його дружиною . В останні роки у ОСОБА_3, було погано з зором, але він міг розписуватися та при необхідності трохи читати. Також їй відомо останній висловлював бажання заповісти все своє майно ОСОБА_2 ,так як вона з 2013р. доглядала за ним. Після смерті подружжя ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 повністю оплатили їх поховання. Їй відомо , що ОСОБА_3 ходячи самостійно до магазину також особисто розраховувся там за придбані продукти.

Свідок ОСОБА_16 пояснив , що довгий час приятелював з ОСОБА_17 З 2013 року і по день смерті за ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_4 по їх проханню, доглядали ОСОБА_2 та її мати ОСОБА_5 , які проживали по сусідству. Вони готували їм їжу, допомагали по господарств. В останні роки свого життя ОСОБА_3 погано бачив, але міг читати невеликі тексти та власноруч розписуватися. В 2015 році ОСОБА_3, говорив йому, що планує заповісти все своє майно ОСОБА_2 Після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3, всі витрати по похованню взяли на себе ОСОБА_2 та ОСОБА_5

В ході розгляду справи по суті Ухвалою суду від 06.10.2016 року заяву ОСОБА_1 було задоволено та призначено по справі посмертну судово-медичну експертизу щодо питання визначення ступені втрати зору померлим.

30.11.2016 року заступником начальника бюро судово-медичних експертиз було повернуто справу без висновку, оскільки необхідна медична документація ОСОБА_3 в розпорядження експертної комісії не надійшла, а отже надати відповідний висновок не має можливості.

В судовому засіданні представнику позивача було розяснено щодо можливості повторного призначення експертизи в разі надання необхідної медичної документації, проте представник не бажав призначати судово-медичну експертизу.

Ч.1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З огляду на встановлені обставини суд вважає покази свідків допитаних за клопотанням позивача таким , що не підтверджують обставин по справі. Так зокрема свідок ОСОБА_10 вказав в показах, що ОСОБА_3 не бачив при цьому не зазначив конкретні обставини які б свідчили про ступінь втрати зору померлим. Також даний свідок жодним чином не спростовує і не підтверджує бажання чи не бажання померлого скласти чи не скласти заповіт на ОСОБА_2 Свідок ОСОБА_11 показав, що ОСОБА_9 в 2013 році взимку та

влітку зверталась до нього щоб надати допомогу ОСОБА_3 при цьому даному свідку нічого не відомо про взаємовідносини між позивачем та померлим як невідомо і про бажання ОСОБА_3 скласти заповіт на чию небуть користь. Як невідомо і про наявність чи відсутність у померлого вад по зору.

Свідок ОСОБА_8, яка є донькою позивача, не змогла конкретизувати коли саме її мати і вона їздила помагати ОСОБА_3 також нічого не повідомила про бажання чи не бажання померлим скласти заповіт на чию не будь користь.

Позивачем в судовому засіданні не було надано доказів на підтвердження підстав позовних вимог, а тому суд вважає за необхідне в позовних вимогах про визнання заповіту ОСОБА_3 недійсним, відмовити.

Судові витрати підлягають віднесенню за рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.203,215,225,1216,1217,1257 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 59-61, 84, 88, 208 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Супрунівська сільська рада Полтавського району Полтавської області, про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Витрати по справі покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_18