АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/323/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі: головуючого судді Купельського А.В.,

суддів: Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

за участю: секретаря Кошельника В.М.;

сторін: позивача ОСОБА_1, представника апелянта ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна про стягнення процентів за користування чужими коштами,

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 5 червня 2015 року, залишеним у цій частині без зміни рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 24 травня 2016 року, визнано недійсним договір про фінансовий лізинг № 00009065, укладений між ним та ТзОВ „Порше Лізинг Україна 25 листопада 2013 року та стягнуто з товариства на користь позивача 575043 грн. 05 коп. Однак, відповідач кошти не повернув.

У звязку з цим, та після збільшення вимог, позивач просив суд стягнути з відповідача 193989 грн. 63 коп. за користування його грошовими коштами за період з 7 квітня 2015 року по 19 вересня 2016 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ТзОВ „Порше Лізинг Україна на користь ОСОБА_1 193989 грн. 63 коп. процентів за користування чужими коштами.

Не погоджуючись з таким рішенням, ТзОВ „Порше Лізинг Україна в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

Вважає, що рішення є незаконним, необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, не повно та не обєктивно зясовано обставини, що мають значення для справи.

Посилається на те, що суд не звернув увагу на те що, у звязку з відмовою апелянта від договору лізингу, зобовязання сторін припинились і позивач зобовязаний був повернути апелянту обєкт лізингу, який належить на праві власності останньому.

Апелянт звертає увагу, що твердження суду першої інстанції про те, що апелянт дізнався про безпідставність збереження коштів з повернення позивачем апелянту автомобіля з 7 березня 2015 року, не відповідають дійсності та не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Крім того, апелянт вказує, що немає жодних підстав для стягнення процентів за користування чужими коштами, оскільки апелянтом самостійно в семиденний строк з дня отримання постанови про відкриття провадження у справі виконано рішення суду щодо стягнення з апелянта на користь позивача грошових коштів.

ТзОВ „Порше Лізинг Україна зазначає, що при прийнятті рішення, судом взагалі не досліджувалась правильність розрахунку ОСОБА_1 щодо стягнення коштів, заявлених у позові.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» без достатньої правової підстави набуло та зберігало гроші ОСОБА_1, з 7 квітня 2015 року по 19 вересня 2016 року, а тому з відповідача слід, згідно зі ст. 536 ЦК України, стягнути відсотки за безпідставне набуття та збереження грошових коштів за цей період.

З таким висновком колегія суддів Апеляційного суду не погоджується.

Так, за користування чужими грошовими коштами боржник, відповідно до ст. 536 ЦК України, зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана, відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов'язана повернути доходи.

Якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші (як готівкові, так і безготівкові), на них нараховуються відсотки згідно зі статтею 536 ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження грошових коштів (Правова позиція Верховного Суду України в постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15).

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 25 листопада 2013 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про фінансовий лізинг за №00009065. За умовами якого товариство зобов'язалось передати у розпорядження ОСОБА_1 автомобіль Volkswagen Touareg 3,0 I V6 TDI, 2013 року випуску, вартістю 66 500 доларів США, а відповідач зобов'язався у строк 60 місяців сплатити лізингові платежі відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плану відшкодування), придбати зазначений автомобіль за купівельною ціною, визначеною позивачем.

На виконання умов зазначеного договору 13 грудня 2013 року ОСОБА_1 сплатив 158 705 грн. 59 коп. (еквівалент 19855,57 дол. США), а 23 грудня 2013 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» передало йому автомобіль згідно з актом прийому-передачі.

16 жовтня 2014 року ОСОБА_1 направлено вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору, запропоновано погасити всю суму заборгованості у розмірі 70 595 грн., штрафні санкції за прострочення сплати платежів у розмірі 3 065 грн. 31 коп., витрати понесені з метою повернення простроченої заборгованості в розмірі 8 348 грн. 40 коп. протягом трьох днів з дня отримання вимоги.

9 лютого 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис нотаріуса, яким зобов'язано ОСОБА_1 повернути ТОВ «Порше Лізинг Україна» автомобіль Volkswagen Touareg 3,0 I V6 TDI, 2013 року випуску, державний номерний знак АА 8998 ОЄ.

7 березня 2015 року на виконання виконавчого напису у ОСОБА_1 вилучено автомобіль та доставлено на зберігання на спеціальний майданчик.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 5 червня 2015 року, залишеним у цій частині без зміни рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 24 травня 2016 року, визнано недійсним зазначений договір та стягнуто з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 575043 грн. 05 коп. (а.с. 3-14).

Зазначені рішення ТОВ «Порше Лізинг Україна» оскаржило до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ та до Верховного Суду України.

Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ ухвалою від 25 липня 2016 року відмовив у відкритті касаційного провадження.

Верховний Суд України ухвалою від 11 листопада 2016 року відмовив у допуску до свого провадження зазначеної справи.

6 липня 2016 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відмовлено у відкритті виконавчого провадження про стягнення з ТзОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 575043 грн. 05 коп.

5 серпня 2016 року головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження про стягнення з ТзОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 575043 грн. 05 коп. (а.с. 96 97).

15 та 19 вересня 2016 року ТзОВ «Порше Лізинг Україна» перерахувало кошти на рахунок державної виконавчої служби, що підтверджується платіжним дорученням №50032416 від 19 вересня 2016 року та визнається сторонами по справі (а.с. 100 103).

4 жовтня 2016 року виконавче провадження закінчено (а.с. 104 106).

Враховуючи, що ТзОВ «Порше Лізинг Україна» самостійно в семиденний термін з дня отримання постанови про відкриття виконавчого провадження виконало рішення суду про стягнення з ТзОВ „Порше Лізинг Україна на користь ОСОБА_1 575043 грн. 05 коп., тому колегія вважає, що жодні підстави для стягнення процентів з відповідача за користування чужими грошима відсутні.

За таких обставин висновок суду першої інстанції, що ТзОВ «Порше Лізинг Україна» безпідставно зберігало грошові кошти позивача і що відповідач дізнався про безпідставність збереження грошових коштів з моменту повернення ОСОБА_1 ТзОВ «Порше Лізинг Україна» автомобіля, тобто 7 березня 2015 року, а також про стягнення коштів за період з 7 квітня 2015 року по 19 вересня 2016 року, є необґрунтованим.

У звязку з цим рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна про стягнення процентів за користування чужими коштами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна про стягнення процентів за користування чужими коштами.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_3

Суддя: /підпис/ ОСОБА_4

Суддя: /підпис/ ОСОБА_5

З оригіналом згідно:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_3

_________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_6 Категорія:59

Доповідач: Купельський А.В.