Справа № 567/985/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

секретар - Самолюк А.В.

з участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третя особа на стороні позивача ОСОБА_3

представника позивачів ОСОБА_4Ф

представника відповідача адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Острог Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3, про визнання права власності на будівельні матеріали,

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3, про визнання права власності на будівельні матеріали звернулися ОСОБА_1, ОСОБА_6

В своєму позові ОСОБА_1 зазначає, що вона уклала шлюб з ОСОБА_7 і під час подружнього життя у них народилося два сини - ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

Вказує, що 03.05.1995 року ОСОБА_3 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 одружилися. Під час спільного життя, а саме 14.09.1995 року, у них народилася донька ОСОБА_8

Восени 1997 року вона з чоловіком вирішили побудувати будинок в м. Острог. З цією метою разом з чоловіком почали купляти будівельні матеріали і всього ОСОБА_1 для будівництва будинку було придбано цеглу в кількості 25200 штук загальною вартістю - 3304 грн., а загальна вартість будівельних матеріалів придбаних ОСОБА_1 для будівництва будинку становить 7704,80 гривень.

Вартість цегли придбаної ОСОБА_6 для будівництва господарських споруд (хлів, сарай, вбиральня) становить 300 грн.

Зазначає, що оскільки існує спір про поділ майна подружжя, то вони ОСОБА_1, ОСОБА_6 вирішили звернутися з позовом в суд про визнання право власності на будівельні матеріали.

Просять визнати за ОСОБА_1 право власності на будівельні матеріали що були використані під час будівництва будинку №20 по вул. Ольжича м. Острог Рівненської області, а саме: два кубічних метри будівельного лісу вартістю 56 грн.; десять кубічних метрів каміння вартістю 172,80 грн.; цеглу в кількості 25200 штук загальною вартістю - 3304 грн. грн.; два металопластикових вікна вартістю 4172 грн. і визнати за ОСОБА_6 право власності на цеглу в кількості 1000 штук вартістю 300 грн., що були використані для будівництва господарських споруд (хлів, сарай, вбиральня) біля будинку №20 по вул. Ольжича м. Острог Рівненської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Вказує, що оскільки вона власними коштами збудувала спірний будинок, тому має право на те, щоб визнали за нею право власності на будівельні матеріали, які були куплені за її кошти. Заначила, що ОСОБА_2 не брала жодної участі у будівництві житлового будинку, тому і не має жодного права на нього.

Пояснити чому звернулася з позовом зараз і до ОСОБА_2 не змогла.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав у повному обсязі посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Вказує, що у будівництві будинку допомагав братові з врахуванням того, що у подальшому брат допоможе йому.

Позивач ОСОБА_6 стверджував, що він дійсно придбав 1000 штук цегли і вони були використані при будівництві сараю брата.

Вказує, що звернувся до суду про визнання права власності на майно лише через те, що існує спір між братом та його колишньою дружиною про поділ майна подружжя. Пояснити з яких причин він подав позов саме до відповідачки і чому не звертався з позовом раніше не зміг.

Представник позивачів в судовому засіданні зазначив, що відповідно до дослідження від 30.11.2016 року встановлено, що під час будівництва незавершеного будівництвом житлового будинку, який знаходиться за адресою м.Острог, вул.Ольжича, 20 Рівненської області використовувались такі будівельні матеріали: десять кубічних метрів каміння, цегла в кількості 25200 штук, два кубічних метри будівельного лісу. Зазначає, що за його довірителями має бути визнано право власності на будівельні матеріли відповідно до позовних вимог.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 проти позову не заперечив, зазначаючи, що позивачі брали участь у будівництві його будинку в тому числі і будівельними матеріалами зазначеними в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала і пояснила, що між нею та її чоловіком існує спір про поділ майна подружжя. Зазначає, що під час шлюбу вони з чоловіком почали будувати будинок в м.Острог по вул.Ольжича, 20. У будівництві будинку їм допомагали всі їх родичі.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що її довірителька не заперечує, що можливо ОСОБА_1 придбавала цеглу в кількості 25200 штук загальною вартістю - 3304 грн. грн., однак жодних доказів того що ОСОБА_1 придбала два кубічних метри будівельного лісу вартістю 56 грн.; десять кубічних метрів каміння вартістю 172,80 грн.; два металопластикових вікна вартістю 4172 грн. немає оскільки подані до суду ордер на відпуск лісопродукції від 27.10.1997 року, накладна №52 від 26.01.1991 року не містять відомостей, що ці матеріали відпущені ОСОБА_1, а містять відомості про те, що вони відпущені зовсім іншим людям, товарний чек на два металопластикових вікна вартістю 4172 грн. за 11.08.2012 року, не містить відомостей про те, хто здійснив оплату.

Зазначає, що позовні вимоги про визнання за ОСОБА_6 права власності на цеглу в кількості 1000 штук вартістю 300 грн., що були використані для будівництва господарських споруд (хлів, сарай, вбиральня) біля будинку №20 по вул. Ольжича м. Острог Рівненської області не обґрунтовані жодними належними доказами, оскільки навіть у експертному висновку, на який посилаються позивачі, зазначено, що такі будівельні матеріали були використані під час будівництва незавершеного будівництвом житлового будинку, який знаходиться за адресою м.Острог, вул.Ольжича, 20 Рівненської області, а саме: десять кубічних метрів каміння, цегла в кількості 25200 штук, два кубічних метри будівельного лісу, проте жодних відомостей про те, що була використана цегла в кількості 1000 штук придбана ОСОБА_6 для будівництва господарських споруд, він не містить.

Зазначає, що її довірителькою не оспорюється факт придбання ОСОБА_1 цегли в кількості 25200 штук, про що є відповідні накладні, подані позивачкою, однак, жодних доказів того, що саме ця цегла була використана при будівництві будинку в м.Острог по вул.Ольжича, 20 позивачкою не надано.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що приблизно у 1998 році його сусід ОСОБА_7 попросив його допомогу у заготовці лісу та перевезенні цегли. Вказав, що він допомагав сусідові у будівництві будинку, який за це розраховувався з ним певними коштами, а ОСОБА_1 носила їм їсти і давала кошти на цигарки. Вказав, що жінки ОСОБА_3 не знає, і чи допомагала ОСОБА_1 коштами у будівництві також не знає.

З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне.

Згідно ордеру №001750 від 27.10.1997 року, ОСОБА_10 придбав у Плужнянському лісництві два кубічних метри будівельного лісу вартістю 56 грн. (а.с.4)

26.01.1998 року, згідно накладної №52, ОСОБА_11 придбав в колективному сільськогосподарському підприємстві «Перемога» (с. Мякоти Ізяславського району Хмельницької області) десять кубічних метрів каміння вартістю 172.80 грн. (а.с.5)

03.07.2000 року, ОСОБА_1 придбала в Акціонерному товаристві закритого типу «Агробуд» (м. Острог, вул. Татарська, 204) цеглу в кількості десять тисяч штук вартістю 1200 грн., що підтверджується накладною №61 від 03.07.2000 року. (а.с.6)

Згідно накладної №232 від 01.09.2000 року, ОСОБА_1 придбала цеглу в кількості шість тисяч чотириста штук вартістю 768 грн. (а.с.7)

Згідно накладної №330 від 04.10.2000 року, ОСОБА_1 було придбано цеглу в кількості чотири тисячі вісімсот штук вартістю 576 грн. (а.с.8)

ОСОБА_1 згідно накладної №17 від 14.06.2002 року та квитанції до прибуткового касового ордеру від 16.06.2002 року, було придбано цеглу в кількості чотири тисячі штук вартістю 760 грн. (а.с.10,11)

ОСОБА_6, згідно накладної від 04.07.2002 року в ТОВ «ЕПАС» (м. Нетішин Хмельницької області), було придбано цеглу в кількості одна тисяча штук вартістю 300 грн. (а.с.12)

Згідно товарного чеку від 11.08.2012 року у продавця ОСОБА_12 було придбано два металопластікових вікна вартістю 4172 грн. (а.с.13)

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-ГЮ №026319, ОСОБА_7 помер 06.08.2006 року. (а.с.16)

З товарних чеків від 28.06.2012 року, 30.07.2012 року, 09.08.2012 року, 02.08.2013 року, 13.12.2013 року встановлено, що у підприємця ОСОБА_13 було здійснено купівлю будматеріалів на суму 2019,25 грн., клею на суму 120 грн., будматеріалів на суму 258,50 грн., будматеріалів на суму 64,50 грн., плінтуса на суму 49,20 грн. (а.с.40)

З експертного дослідження №161130/2_ФМ судово-будівельно-технічних експертиз від 30.11.2016 року встановлено, що під час будівництва незавершеного будівництвом житлового будинку, який знаходиться за адресою м.Острог, вул.Ольжича, 20 Рівненської області використовувались такі будівельні матеріали: десять кубічних метрів каміння, цегла в кількості 25200 штук, два кубічних метри будівельного лісу. (а.с.44-61)

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позов про визнання права власності на будівельні матеріали не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК україни.

Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК України.

Вимог щодо повернення майна власники позивачі ОСОБА_7 не ставлять, а ставить вимоги про визнання права власності на будівельні матеріали, не вказуючи при цьому що хтось оспорює їх право власності.

Доказів того, що будівельні матеріали, на які позивачі просять визнати право власності були використані саме при цьому незавершеному будівництві за адресою м.Острог, вул.Ольжича, 20 Рівненської області не надають.

Згідно ст.58 та ст.59 ЦПК України докази повинні бути належними та допустимими.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З експертного дослідження №161130/2_ФМ судово-будівельно-технічних експертиз від 30.11.2016 року встановлено, що під час будівництва незавершеного будівництвом житлового будинку, який знаходиться за адресою м.Острог, вул.Ольжича, 20 Рівненської області використовувались такі будівельні матеріали: десять кубічних метрів каміння, цегла в кількості 25200 штук, два кубічних метри будівельного лісу.

З клопотанням про призначення судово-будівельно-технічної експертизи сторони не звертались.

Зазначене експертне дослідження не може бути належним та допустимими доказом по даній справі, оскільки воно не містить жодних відомостей про те, що саме цегла придбана ОСОБА_1 за накладними №61 від 03.07.2000 року, №330 від 04.10.2000 року, №17 від 14.06.2002 року, була використана під час будівництва незавершеного будівництвом житлового будинку, який знаходиться за адресою м.Острог, вул.Ольжича, 20

ОСОБА_6, згідно накладної від 04.07.2002 року в ТОВ «ЕПАС» (м. Нетішин Хмельницької області), було придбано цеглу в кількості одна тисяча штук вартістю 300 грн і він просить визнати на ці будівельні матеріали право власності.

Позивач ОСОБА_6 по справі не назвав суду причину необхідності придбання цегли в своє користування, а також не довів належними доказами факт використання цієї цегли при будівництві сараю за адресою м.Острог Рівненської області, вул. Ольжича, 20, про що він стверджував в позовній заяві.

Згідно експертного дослідження, на яке посилається позивач, не має відомостей про використання будівельних матеріалів цегли, в кількості одна тисяча штук, для будівництва господарських споруд. Оскільки немає будь-яких фактичних даних про те, що цеглу в кількості одна тисяча штук, яка була придбана ОСОБА_6 було використано на під час будівництва господарських споруд незавершеного будівництвом житлового будинку, який знаходиться за адресою м.Острог, вул.Ольжича, 20, то в задоволенні цих вимог слід відмовити.

Поданий ОСОБА_1 ордер на відпуск лісопродукції на ім'я ОСОБА_10 №001750 від 27 жовтня 1997 року не може бути взятий до уваги, оскільки він не містить відомостей, що саме цю лісопродукцію придбала ОСОБА_1 (а.с.4)

Накладна від 26.01.1998 року містить відомості, що в рахунок оплати ОСОБА_11 отримав камінь, однак вона не може бути взята до уваги судом, оскільки не містить відомостей, що саме цей камінь придбала ОСОБА_1 (а.с.5)

За накладним №61 від 03.07.2000 року, №232 від 01.09.2000 року, №330 від 04.10.2000 року, №17 від 14.06.2002 року та квитанції до прибуткового касового ордеру від 16.06.2002 року (а.с.6-11) ОСОБА_1 дійсно купувала цеглу в кількості 25200 штук.

Доказів, що саме ця, придбана у 1998-2002 роках цегла, була використана при будівництві за адресою м.Острог, вул.Ольжича, 20 Рівненської області, суду не надано.

Відповідно до статті 387 ЦК України та частини третьої статті 10 ЦПК України, особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

Згідно зі ст.ст. 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів вказаною статтею передбачено визнання права.

Позивачі просять визнати за ними право власності на будівельні матеріали, однак жодних доказів того чому саме до відповідачки звертаються з таким позовом, суду не надали як і не зазначили, що у відповідача знаходяться вказані будівельні матеріали.

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України).

При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Враховуючи викладене, згідно ст. ст. 15, 16, ст. 316 - 319, 321, 325, 328, 331, 332 ЦК України, на підставі ст. ст.10, 60, 88, 212-214 ЦПК України, суд

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3, про визнання права власності на будівельні матеріали відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_14