Справа №587/2336/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/299/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Криворотенка В. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 27 грудня 2016 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа Кекинська сільська рада Сумського району Сумської області про встановлення факту батьківства,-

в с т а н о в и л а:

21 листопада 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з про встановлення факту батьківства ОСОБА_5, який помер 10 квітня 2002 року відносно неї ОСОБА_3 Свою заяву мотивує тим, що в актовому записі про її народження в графі батько зазначено імя ОСОБА_5. Відомостей про його прізвище та по-батькові не зазначено. Її батьки все життя проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, але в зареєстрованому шлюбі не перебували. 10 квітня 2002 року ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, оформити свої спадкові права вона не має змоги, через відсутність документів, що підтверджують батьківство ОСОБА_5

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 27 грудня 2016 року заяву ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства залишено без розгляду. Розяснено заявнику та зацікавленій особі право на звернення до суду з позовом на загальних підставах.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на необґрунтованість постановленої ухвали суду, на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про залишення заяви ОСОБА_3 без розгляду, суд керувався ч.6 ст.235 ЦПК України й виходив із того, що під час розгляду справи виник спір про право, а також те, що справи про визнання батьківства розглядаються у позовному провадженні, тому місцевий суд прийшов до висновку, що заявнику необхідно роз'яснити можливість звернення до суду з цими вимогами в позовному провадженні відповідно до ч. 3, 4 ст. 128 СК України, а заяву слід залишити без розгляду.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується у порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Як вбачається, зі змісту заяви ОСОБА_3 встановлення факту батьківства має для неї юридичне значення, оскільки даний факт пов'язаний із прийняттям спадщини після смерті батька і будь-якого спору не існує і останній все життя проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.234, ст.256 ЦПК України та розяснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наведений у ст. 256 ЦПК України, але він не є вичерпним.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

З розяснень викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

На законодавчому рівні не визначено поняття - спір про право. Однак, аналіз ст. 3 ЦПК України дає можливість дійти висновку, що спір про право - об'єктивно виражене протиріччя волевиявлень двох сторін, що складається з вимоги одного боку і фактичного невиконання цієї вимоги з іншого боку. Для того, щоб з'ясувати наявність спору про право необхідно виконати вимоги закону щодо розгляду справ окремого провадження. Зокрема, залучити до участі в справі заінтересованих осіб та розглянути справу за їх участю.

З матеріалів справи вбачається, що до участі у справі в якості заінтересованої особи залучена Кекинська сільська рада Сумського району Сумської області, яка не заперечувала проти задоволення заяви.

Також у матеріалах справи відсутні відомості про те, чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_5, померлого 10 квітня 2002 року. Не встановлено наявність інших спадкоємців померлого і існування спору між ними. Таким чином, на даний час відсутні підстави вважати, що заявник просить суд про встановлення таких фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб.

Крім того, положеннями пунктів 3,7,9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надані роз'яснення, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України.

Згідно з ч.3 ст. 53 КпШС України при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_3, вона народилася 08 серпня 1956 року в с. Кекине Сумського району Сумської області і її батьком записаний ОСОБА_5 (а.с.6), що відповідало чинним на час народження заявника положенням ст. 2 Кодексу законів про сім'ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УРСР від 31 травня 1926 року, згідно з яким при реєстрації в органах запису актів громадянського стану народження дитини від матері, яка не перебуває в зареєстрованому шлюбі, дитина записується за прізвищем матері з присвоєнням їй по-батькові за вказівкою матері.

З огляду на вищенаведену норму права, заповнення графи «Батько» у актовому записі про народження дитини взагалі не передбачалося.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до передчасного висновку про наявність спору про право, а отже і про наявність підстав для залишення заяви без розгляду.

Згідно з п. 4 ст. 311 ЦПК України порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 27 грудня 2016 року скасувати.

Справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -