АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/2379/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Вербової І.М., Поливач Л.Д.

при секретарі: Горак Ю.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бабенко Вікторія Вікторівна про визнання заяви про скасування заповіту недійсною, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 17 вересня 2015 року ОСОБА_5 на його ім'я було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бабенко В.В., згідно якого заповідач заповів йому усе майно та майнові права, що будуть належати йому на дань його смерті у повному обсязі, серед іншого, квартиру АДРЕСА_1. Оскільки на час складення заповіту ОСОБА_5 мав проблеми зі здоров'ям, що призвели до втрати зору, вказаний заповіт був підписаний ОСОБА_6 в присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер. Після смерті заповідача позивачу стало відомо, що вказаний заповіт був скасований на підставі заяви ОСОБА_9 від 22 вересня 2015 року, поданої до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бабенко В.В. З огляду на проблеми зі здоров'ям, заява про скасування заповіту від 22 вересня 2015 року була підписана ОСОБА_2 Позивач стверджує, що вказана заява була складена та посвідчена за відсутності свідків, що є порушенням ст. 1254 ЦК України, яка передбачає, що скасування заповіту проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповітів, а ст. 1248 ЦК України передбачає обов'язкову умову посвідчення заповіту при свідках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт. Крім того, сам ОСОБА_2, який підписував заповіт, підтвердив відсутність волевиявлення ОСОБА_5 на скасування даного правочину.

Враховуючи, що скасування заповіту здійснювалось із порушенням порядку, встановленого законом, за відсутності свідків, одноособово відповідачем, без урахування волі померлого, ОСОБА_1 просив визнати заяву про скасування заповіту, реєстраційний № 57967004, серії НАР 238771 від 22 вересня 2015 року недійсною.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 15 серпня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано заяву про скасування заповіту, підписану ОСОБА_2 за дорученням ОСОБА_5 22 вересня 2015 року, зареєстровану в реєстрі нотаріальних дій за № 2549 недійсною. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Скаржник зазначає, що він та його брат ОСОБА_10 є племінниками і законними спадкоємцями померлого ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвами про народження та довідкою нотаріуса №250/01-16 від 4 жовтня 2016 року. На підставі положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відповідачами у такій справі мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину. Натомість позивач, знаючи про наявність спадкоємців померлого, умисно не долучив їх до участі у справі. Крім того, беручи до уваги пояснення відповідача щодо відсутності волі заповідача на скасування заповіту, судом першої інстанції не було враховано, що за змістом заповіту від 17 вересня 2015 року ОСОБА_5 заповідав належне йому майно позивачу за умови компенсації вартості однієї кімнати в комунальній квартирі чи гуртожитку в м. Києві площею не менше 18 кв. м. на ім'я ОСОБА_2, який є відповідачем у даній справі. Отже, ОСОБА_2 був безпосередньо зацікавлений у визнанні заяви про скасування заповіту недійсною. Крім того, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не врахував, що згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову лише при наявності для цього законних підстав. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_11 та представник приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бабенко В.В. - Троцька А.О.в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_13 в суді апеляційної інстанції заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

ОСОБА_2 в суд апеляційної інстанції не з'явився, натомість 28 лютого 2017 року ним до апеляційного суду була подана заява про розгляд справи за його відсутності, згідно якої відповідач просив відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 17 вересня 2015 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповів усе майно та майнові права, що будуть належати йому на день його смерті, незалежно від їх складу та місцезнаходження в Україні, і взагалі все те, що буде за законом належати йому на території України на день його смерті та що згідно з законодавством України може бути успадкованим, у повному обсязі, без будь-яких винятків (серед іншого - квартиру АДРЕСА_1) ОСОБА_1, за умови компенсації вартості однієї кімнати в комунальній квартирі чи гуртожитку в м. Києві площею не менше 18 кв. м. на ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 8).

Враховуючи, що стан здоров'я заповідача призвів до втрати зору, на його прохання вказаний заповіт був складений у присутності свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15 та підписаний ОСОБА_6

Зазначений заповіт посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу БабенкоВ.В. та зареєстрований в спадковому реєстрі, що підтверджується витягом (а. с. 9).

22 вересня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бабенко В.В. із заявою про скасування заповіту від 17 вересня 2015 року, яка за проханням заявника у зв'язку зі станом здоров'я була підписана ОСОБА_2 (а. с. 55).

Вказана заява була зареєстрована у спадковому реєстрі, що підтверджується витягом (а. с. 58-59).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що заява про скасування заповіту від 22 вересня 2015 року не відповідала внутрішній волі заповідача, що було підтверджено відповідачем, а також вчинена із порушенням порядку, встановленого законом, оскільки вказану заяву було підписано відповідачем та посвідчено приватним нотаріусом за відсутності свідків, що є порушенням вимог ст. ст. 1252, 1253, 1254 ЦК України.

Проте з такими висновками суду повністю погодитись не можна.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно із ч. 2 ст. 1247 ЦК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

Абзацом 3 ч. 2 ст. 1248 ЦК України передбачено, що якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Відповідно до ч. ст. 1253 ЦК України у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою.

Частинами 1, 6,7 ст. 1254 ЦК України встановлено, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Належним відповідачем у справі є особа, яка не визнає або оспорює спадкові права позивача. У даному спорі належним відповідачем може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5

З довідки приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Глушко Л.В. №250/01-16 від 4 жовтня 2016 року вбачається, що згідно матеріалів спадкової справи №1/2016, заведеної 25 січня 2016 року до майна померлого ОСОБА_5, з заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк звернулись: ОСОБА_17, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_18 При цьому ОСОБА_17 була подана заява про прийняття спадщини за заповітом , який був скасований. Із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 звернувся також ОСОБА_1 Однак приватним нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки він не звернувся у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не надав доказів на підтвердження постійного проживання зі спадкодавцем.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 33, 36, 119 ЦПК України на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред'явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов'язується вирішити справу за тим позовом, що пред'явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Винятки становлять справи, вирішення яких є неможливим без участі усіх співвідповідачів у зв'язку із характером спірних правовідносин.

Якщо позивач не заявляє клопотання про зміну неналежного відповідача, суд відмовляє у задоволенні позову.

Враховуючи, що після смерті ОСОБА_5 із заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса звернулись ОСОБА_4, ОСОБА_10 та ОСОБА_18 саме вказані особи є належними відповідачами у даній справі.

ОСОБА_2 не є тією особою, яка не визнає або оспорює спадкові права позивача, оскільки за заповітом від 17 вересня 2015 року права на спадкування у ОСОБА_1 виникало лише за умови компенсації вартості однієї кімнати в комунальній квартирі чи гуртожитку в м. Києві площею не менше 18 кв. м. на ім'я ОСОБА_2

Суд першої інстанції при відкритті провадження у справі про спадкування повинен був встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Відтак, суд першої інстанції на порушення п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України не вирішив питання про склад осіб, які беруть участь у справі, оскільки ОСОБА_4, ОСОБА_10 та ОСОБА_18, звернулисьу визначеному законом порядку із заявами про прийняття спадщини, а відтак мали бути залучені до розгляду справи, оскільки ухвалене у справі рішення буде стосуватись їх прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 304 ЦПК України, суд апеляційної інстанції при розгляді справи керується правилами розгляду справи судом першої інстанції, з винятками й доповненнями, встановленими главою І "Апеляційне провадження" розділу V ЦПК України. У зв'язку з цим, зокрема, в апеляційній інстанції не вирішується питання про залучення до участі у справі осіб, яких не залучив суд першої інстанції (крім правонаступників), оскільки на стадії апеляційного провадження справа вже є розглянутою судом першої інстанції відносно тих осіб, склад яких сформовано у першій інстанції. Лише в цих межах апеляційний суд може перевіряти законність рішення суду першої інстанції (ст. 303 ЦПК України).

Ураховуючи викладене, розгляд справи без участі спадкоємців є неможливим, а тому судове рішення з визначеним у даному позові складом осіб не може вважатися законними і обґрунтованими.

Зазначеним обставинам, які безпосередньо стосуються предмета даного спору, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки, а тому рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому ОСОБА_1 не позбавлений права повторно звернутися до суду із позовом до належних відповідачів.

Ураховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог.

Установивши, що апеляційна скарга ОСОБА_4, який звільнений від сплати судового збору, підлягає задоволенню, з позивача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 606 грн. 32 коп..

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 серпня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заяви про скасування заповіту недійсною відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 606 грн. 32 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

Л.Д. Поливач