№ 336/7940/16-ц
пр. № 2/336/707/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Суркової В.П.,

при секретарі Прохоровій А.О.,

представника

позивача адвоката ОСОБА_1,

представників

відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача адвоката ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя.

До початку розгляду справи по суті представник позивача адвокат ОСОБА_1 звернулась до суду із клопотанням про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ясногірська, 2.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що відповідач має намір переоформити зареєстровану на її імя частину земельної ділянки на сторонню особу, що утруднить поділ житлового будинку, розташованого на ній.

Виходячи зі змісту ст.ст. 152-154 ЦПК України під забезпеченням позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання прийнятого за його позовом позитивного рішення, у звязку з чим скасування цих заходів судом може мати місце у разі виконання судового рішення або відмови у задоволення вимог позивача, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до п.п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 Про практику застосування судами Цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовними вимогами.

Судом перевірено аргументованість заяви про забезпечення позову щодо застосування заходів забезпечення позову, зазначених заявником і не встановлено реальної безпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду. Заявником не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК України.

Обгрунтування заяви мотивується лише на припущеннями щодо можливого вчинення у майбутньому дій відповідача з відчудження чи приховування належного їй майна.

Крім іншого, предметом позову є житловий будинок, а не земельна ділянка, арешт на яку просить накласти представник позивача.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в контексті вимог, викладених в ст.ст. 151-153 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.151 153, 208, 293 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача адвоката ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя В.П. Суркова