Справа № 694/1144/16-ц
провадження 2/694/1/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

27.01.2017 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Кравченко Т.М.,

при секретарі Некречій Н.Я.,

з участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника позивачів адвоката ОСОБА_4,

відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6,

представника відповідачів адвоката ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні квартирою,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, в якому просять зобовязати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні належною їм квартирою № 26 по вул. Кірова, 38-Б в м. Звенигородка Черкаської області, а саме: зобовязати відповідачів надати позивачам ключі від додатково встановленого замка від вхідних дверей; зобовязати відповідачів не чинити перешкод в користуванні приміщеннями загального користування та перешкод в користуванні електропостачанням, водопостачанням.

Свої вимоги позивачі мотивують тим, що вони є співвласниками кімнати № 26, а сімя відповідачів кімнати № 25 по вул. Кірова, 38-Б в м. Звенигородка. Коридор, кухня, балкон, туалет та ванна кімната знаходяться у спільній частковій власності сторін, а за комунальні послуги вони сплачували у рівнопропорційних долях по спільних лічильниках.

В звязку з незадовільними умовами проживання позивачі 30 жовтня 2015 року придбали окрему квартиру, а свою кімнату № 26 запропонували купити відповідачам. Відповідачі відмовились купувати їхню кімнату через високу, на їхню думку, ціну. Також відповідачі відмовились взяти кімнату в оренду. Коли позивачі вирішили здати свою кімнату в оренду іншим особам, то відповідачі стали чинити перешкоди в цьому, а саме не давали квартирантам користуватись водою та електроенергією, поставили на вхідних дверях додатковий замок, ключ від якого нікому не передали, що змусили позивачів звернутися до суду.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представник ОСОБА_4 позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Допитана в якості свідка позивач ОСОБА_2 пояснила, що в квартирі по вул. Кірова, 38-Б вони не проживають з травня 2016 року, оскільки переїхали в іншу квартиру. Під час проживання в спірній квартирі вони та відповідачі сплачували за електроенергію та водопостачання за спільними лічильниками відповідно до кількості проживаючих осіб. Після переїзду в іншу квартиру вони запропонували відповідачам придбати їхню частину житла, однак ті відмовилися. Також відповідачі відмовилися орендувати їхню частину, що змусило позивачів передати частину квартири в оренду іншим особам. Спочатку вони здали квартиру ОСОБА_8, а потім в липні 2016 року уклали договір оренди з ОСОБА_9 Відповідачі стали чинити перешкоди ОСОБА_9 в користуванні електрикою, водою та місцями загального користування в квартирі, а також встановили додатковий замок на вхідних дверях до квартири. Внаслідок таких дій відповідачів ОСОБА_9 відмовився від договору оренди квартири. Вона написала заяву в поліцію щодо неправомірних дій відповідачів та викликала для вирішення конфлікту депутата міської ради. Ключів від додаткового замка відповідачі не надали їм до цього часу, що позбавляє їх можливості користуватися власним житлом, в тому числі приміщеннями загального користування, обєктами електро та водопостачання.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надали суду аналогічні пояснення.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 та їх представник ОСОБА_10 позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні. Відповідач ОСОБА_6 пояснила, що не бажає проживати в квартирі разом з квартирантами ОСОБА_3. Вважає, що ОСОБА_3 мають встановити окремі лічильники на воду та електроенергію і лише після цього з їхнього дозволу можуть заселяти квартирантів. Вони дійсно встановили додатковий замок на вхідних дверях квартири, оскільки старий погано працював. Ключів від додаткового замка позивачам не передавали.

Відповідач ОСОБА_5 надав суду аналогічні пояснення.

Представник відповідачів ОСОБА_10 вважає, що позивачі взагалі не мали права звертатись до суду з таким позовом, оскільки дії відповідачів в даному випадку може оскаржувати лише ОСОБА_11, з яким укладено дійсний договір оренди квартири.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва на право власності на житло від 29.03.2001 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Згідно технічного паспорту на приватизовану квартиру АДРЕСА_2 квартира складається з однієї житлової кімнати площею 13,5 кв.м., ? кухні площею 3,4 кв.м., ? ванної кімнати площею 0,5 кв.м., ? вбиральні площею 0,5 кв.м., ? коридору площею 4,8 кв.м. та лоджії площею 0,9 кв.м. (а.с.10-12).

Відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 03.12.1998 року квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_5 та членам його сімї ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_13 (а.с. 46).

Згідно технічного паспорту на приватизовану квартиру квартиру АДРЕСА_4 квартира складається з однієї житлової кімнати площею 11,8 кв.м., ? кухні площею 3,4 кв.м., ? ванної кімнати площею 0,6 кв.м., ? вбиральні площею 0,4 кв.м., ? коридору площею 4,8 кв.м. та лоджії площею 0,9 кв.м. (а.с. 47-49).

З акту депутата Звенигородської міської ради ОСОБА_14 від 02.08.2016 року вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1 (Кошиця), 38-Б в м. Звенигородка, але не проживають в ній. При огляді вхідних дверей квартир № 25 та № 26 виявлено другий врізаний замок, ключа до якого у ОСОБА_2 немає. ОСОБА_6 повідомила, що якщо ОСОБА_2 хочуть зайти в свою квартиру, то мають подзвонити їм по телефону та домовитись, коли вони будуть вдома та відкриють двері (а.с. 14).

Згідно акту депутата Звенигородської міської ради ОСОБА_14 від 11.11.2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстровані та проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2 (Кошиця), 38-Б в м. Звенигородка (а.с. 45).

З висновку старшого інспектора Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_15 вбачається, що 12.07.2016 року ОСОБА_2 зверталася до поліції з приводу того, що ОСОБА_5 перешкоджає квартиронаймачам користуватися комунікаціями. В ході перевірки ОСОБА_5 пояснив, що він є власником ? частини квартири по вул. Кірова, 38-Б/26 та категорично проти того, щоб його частиною користувалися квартиронаймачі, яких селить в свою частину квартири інша власниця ОСОБА_2 (а.с. 18).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з вимогами ст. 155 ЖК УРСР жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено

права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Проаналізувавши вищевказані норми закону, суд приходить до висновку, що позивачі, як співвласники квартири АДРЕСА_5, мають право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. В тому числі позивачі мають право здавати свою частину житла в оренду, що не заборонено діючим законодавством.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В ході судового розгляду було встановлено, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 незаконно чинять перешкоди позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користуванні належною їм на праві власності квартирою № 26 по вул. Кірова, 38-Б м. Звенигородка, а саме: самостійно встановили додатковий замок на вхідних дверях квартири та не передали ключів від нього позивачам, чим позбавили позивачів вільного доступу до квартири, можливості користуватися приміщеннями загального користування та обєктами електро і водопостачання, здавати своє житло в оренду.

Посилання відповідачів на те, що договір про користування електричною енергією та договір про надання послуг централізованого водопостачання були укладені з відповідними організаціями та відповідачем ОСОБА_5 не можуть свідчити про відсутність перешкод в користуванні цими послугами позивачами. Сторони в судовому засіданні визнали той факт, що вказані договори з їхньої згоди було укладено лише з ОСОБА_5, але сплачували вони за послуги відповідно до кількості членів своїх сімей за спільними лічильниками. Коли позивачі перейшли проживати в іншу квартиру, то відповідачі продовжили сплачували за спожиту електроенергію та воду самостійно.

Враховуючи те, що відповідачі без відома позивачів встановили додатковий замок на вхідних дверях квартири та позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть користуватися належним їм майном, суд вважає за необхідне захистити їхнє право на користування квартирою шляхом зобовязання відповідачів передати ключі від додатково поставленого замка від вхідних дверей, не чинити перешкод в користуванні приміщеннями загального користування, не чинити перешкод в користуванні електропостачанням, водопостачанням.

Вирішуючи питання судових витрат суд керується вимогами ст.ст. 84, 88 ЦПК України та ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

На підставі вказаних норм з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 необхідно стягнути судовий збір, сплачений кожним із них при зверненні до суду розмірі 551 грн. 20 коп., тобто по 275 грн. 60 коп. з кожного відповідача на користь кожного позивача.

Також позивачем ОСОБА_1 було сплачено за правову допомогу адвокату ОСОБА_4 згідно квитанцій 500 грн. за складання позовної заяви та 3000 грн. за участь у судових засіданнях (а.с. 21, 22). Враховуючи те, що адвокат ОСОБА_4 приймав участь в судовому засіданні 23.11.16 року, 03.01.17 року, 11.01.17 року та 27.01.2017 року протягом 2 год. 43 хв., відшкодуванню з боку відповідачів підлягає 1572 грн. 80 коп., а також 500 грн. за підготовку позову. Загальна сума в 2072 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача ОСОБА_1, тобто по 1036 грн. 40 коп. з кожного.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 358, 361, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 150, 155 ЖК УРСР, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 84, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні належною ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 квартирою № 26 в будинку № 38-Б по вул. Кірова в м. Звенигородка Черкаської області, зобовязавши ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ключі від додатково встановленого замка на вхідних дверях квартири, не чинити перешкод в користуванні приміщеннями загального користування, обєктами електропостачання та водопостачання квартири.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 1036 грн. 40 коп., на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп., та на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 1036 грн. 40 коп., на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп. та на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп.

Повний текст рішення складено 31 січня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд.

Суддя Т.М. Кравченко