Справа № 708/227/17
Номер провадження № 2/708/144/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі :

головуючої судді - Івахненко О.Г.

при секретарі Коліснику А.М.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до фермерського господарства "Агрос", третя особа: відділ Держгеокадастру в Чигиринському районі, відділ державної реєстрації управління містобудування, архітектури, земельних відносин та державної реєстрації Чигиринської районної державної адміністрації про визнання договору оренди землі припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_4 звернувсь до суду з позовом до фермерського господарства "Агрос" про визнання договору оренди землі від 20 лютого 2010 року між ним та ФГ "Агрос" в особі голови ОСОБА_2, державна реєстрація якого проведена відділом Держкомзему у Чигиринському районі, про що в держаному реєстрі земель вчинено запис від 18 грудня 2012 року за № 02934, відповідно до якого в оренду відповідачу строком на 7 років до 20 лютого 2017 року передано земельну ділянку площею 2,1929 га, кадастровий № :01:001:0817, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області. Позивач у своїх вимогах вказав, що відповідач відмовляється від передачі земельної ділянки посилаючись на те, що він вжив дії на реєстрацію даного договору лише в кінці 2012 року, а тому договір повинен діяти саме з цього часу, тобто до 20 лютого 2019 року.

Представник позивача у судовому засіданні позов, з уточнюючими його вимогами щодо дати припинення договору оренди землі, а саме з 20.02.2017 року та назвою відповідача як фермерського господарства "Агрос", підтримав повнітю, просив суд їх задовольнити.

Відповідач та його представник позов визнали повністю, зазначивши, що відсутні будь-які претензії позивача відносно належного виконання зобовязань орендарем, передбачених законодавством і договором, зазначивши, що користується зем лею та сплачує орендну плату за даним договором з 2010 року, додаткових договорів про продовження строку дії договору з позивачем не укдадали.

Треті особи: відділ Держгеокадастру в Чигиринському районі, відділ державної реєстрації управління містобудування, архітектури, земельних відносин та державної реєстрації Чигиринської районної державної адміністрації в судове засідання не зявилися, надіславши до суду письмові пояснення та просили розглянути дану справу без участі їх представників.

Суд заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЧР № 062059, позивачу ОСОБА_4 належить земельна ділянка загально площею 2,58 га, яка складається з: 2,19 га та 0,39 га та яка розташована на території Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області (а.с.8).

Найменування юридичної особи є фермерське господарство "Агрос" ОСОБА_2 (а.с.67-72).

20.02.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди землі, відповідно до якого позивач передав відповідачу в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,1929 га, акт прийому передачі земельної ділянки в оренду (а.с.30-33).

Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки, скріпивши 20 лютого 2010 року договір своїми підписами, що і є моментом укладання договору.

Відповідно до п. 7 цього Договору, він укладався на 7 років до 20 лютого 2017 року. Після закінчення строку, на який було укладено договір, орендар, якщо він належно виконував обов'язки відповідно до договору, має за рівних інших умов переважне право поновлення договору на новий строк. У разі, якщо орендар продовжує користуватися землею після закінчення строку договору, то за відсутністю письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Виходячи зі змісту ст.640 ЦК України та ст.18 Закону України "Про оренди землі" (в редакції, чинній на час укладення договору оренди), строк дії договору оренди починається не з дати його державної реєстрації, оскільки держвна реєтрація вказує на його чинність і не може змінювати день його укладення, тобто строк дії договору.

Пунктом 40 Договору зазначено, що він набирає чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір було зареєстровано в у відділі Держкомзему у Чигиринському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 18 грудня 2012 року за № 02934.

Так, цивільні права і обов»язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору (правова позиція Верховного Суду Україна у справі № 6-162ц13 від 19 лютого 2014 року).

Таким чином, оскільки державна реєстрація договору від 20 лютого 2010 року була проведена пізніше у 2012 році, моментом укладення договору є саме 20 лютого 2010 року, а проведена державна реєстрація договору не змінила момент укладення відповідного договору, а в момент державної реєстрації договір набув юридичної сили. Крім того, незважаючи на встановлений умовами договору строк дії договору на 7 років, сторони, керуючись свободою укладення договору, визначили дату закінчення строку дії договору 20 лютого 2017 року.

Реєстрація договору оренди є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору і ніяким чином не впливає на факт його укладення (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-127цс13 від 18 грудня 2013 року).

Судом встановлено, що сторони приступили до виконання договору оренди землі з часу його підписання, тобто з 20 лютого 2010 року, а саме, реально настали правові наслідки відповідно до умов договору так як відповідач користувався земельною ділянкою, а позивач за це отримував орендну плату відповідно до умов договору. Представник позивача в підтвердження цього також надав суду відомості з податкової інспекції, що відповідач сплачував позивачу орендну плату за користування землею з 2010 року (а.с.13). Вказані обставини у судовому засіданні підтверджені самим відповідачем .

Згідно ст.31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Таким чином суд дійшов висновку, що договір, укладений між позивачем та відповідачем від 20.02.2010 року, закінчив свою дію 20.02.2017 року.

Позивачем було надіслано повідомлення про відсутність наміру продовжувати дію договору, у зв»язку з тим, що хоче самостійно обробляти належну земельну ділянку, яке відповідач отримав 02.12.2016 року, де відповідачем відмовлено, у зв»язку з тим, що строк дії договору оренди землі встановлено до 18.12.2019 року з моменту державної реєстрації, що вбачається з його письмової відповіді на адресу позивача (а.с.12).

20.01.2017 року позивачем надіслано повідомлення щодо пропозиції оформлення закінчення дії договору та передачі земельної ділянки, яке отримано відповідачем 24.01.2017 року (а.с.10).

Судом встановлено відсутність у орендодавця волевиявлення на поновлення договору оренди землі.

Посилання відповідача на постанову Верховного Суду України у справі № 6-2777ц16 від 18.01.2017 року, де вказано, що строк дії договору необхідно відраховувати з моменту реєстрації, а не з моменту підписання, судом не сприймаються до уваги, оскільки відповідач тлумачить зміст даної постанови без врахування всіх обставин переглянутої справи, що не відповідає правовій позиції Верховного Суду України.

Так, у справі, яка переглядалася Верховним Судом України, договором оренди, а саме його розділом «Строк дії договору» було передбачено, що земельна ділянка передається на визначений сторонами строк і відлік строку оренди розпочинається з моменту державної реєстрації цього договору.

У випадку спірних правовідносин, що виникли в даний час між сторонами, пунктом 7 договору оренди передбачено, що земельна ділянка передається строком на 7 років до 20 лютого 2017 року, натомість про те, що відлік строку оренди розпочинається з моменту державної реєстрації не йдеться, що є суттєвою різницею.

Матеріали даної цивільної справи не містять доказів того, що сторони, відповідно до вимог ст.651 ЦПК України, у зв"язку з затримкою державної реєстрації договору оренди, досягли згоди щодо продовження строку дії укладеного ними 20 лютого 2010 року договору оренди землі та узгодили інший кінцевий строк, термін дії.

Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Конституцією України забезпечується кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Зазначене положення повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

За таких обставин, суд вважає, що оскільки 20 лютого 2017 року закінчився строк дії договору оренди землі, а питання його пролонгації на новий строк, у порядку, визначеному договором і законом, не було вирішено, тому наявні правові підстави для припинення договору, згідно п.1.ч.1 ст.31 Закону України «Про оренду землі».

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач, згідно ст.60 ЦПК України довів ті обставини, на які він посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає до задоволення.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 251-255, 317, 631,640,648 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 31 Закону України «Про оренду землі» суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 до фермерського господарства "Агрос", третя особа: відділ Держгеокадастру в Чигиринському районі, відділ державної реєстрації управління містобудування, архітектури, земельних відносин та державної реєстрації Чигиринської районної державної адміністрації про визнання договору оренди землі припиненим - задовольнити повністю.

Визнати договір оренди землі від 20 лютого 2010 року, укладений між ОСОБА_4 та фермерським господарством "Агрос" в особі голови ОСОБА_2 щодо передачі в оренду земельної ділянки площею 2,1929 га, кадастровий номер :01:001:0817, яка розташована в адміністративних межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 062059 від 09.03.2004 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Чигиринському районі 18 грудня 2012 року за № 02934 припиненим з 20 лютого 2017 року .

Стягнути з фермерського господарства "Агрос" () на користь ОСОБА_4 судові витрати у виді судового збору в розмірі 640 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Г. Івахненко