РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«21» березня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Мазур Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1, від імені якої діє ОСОБА_2, до товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО НАТУРА» про припинення трудового договору,

у с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_1, від імені якої діє ОСОБА_2, звернулась до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО НАТУРА» (далі ТОВ «ЕКО НАТУРА», товариство, відповідач), в якій просить припинити трудовий договір між нею та ТОВ «ЕКО НАТУРА», який оформлений наказом №10, про що зроблено запис в трудовій книжці АВ №610459 від 18 квітня 2007 року, та стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. та по оплаті судового збору в розмірі 551,20грн.

В обґрунтування позову зазначила, що з 18 квітня 2007 року вона, ОСОБА_1, була прийнята на роботу в ТОВ «ЕКО НАТУРА» на посаду офіс-менеджера. Укладення трудового договору було оформлено наказом №10, підписаним директором цього товариства ОСОБА_3 та відповідні відомості, були внесені в її трудову книжку серії АВ 610459.

Відповідне до ст. 24 КЗпП України, у редакції від 20.03.2007 року, чинній на момент виникнення трудових відносин, укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

В період з 18 квітня 2007 року по червень 2014 року вона, ОСОБА_1, перебувала в фактичних трудових відносинах з ТОВ «ЕКО НАТУРА». Починаючи з лютого 2014 року вона перебувала у відпустці у звязку з вагітністю і пологами і вже у червні 2014 року мала б вийти на роботу і приступити до виконання своїх трудових обовязків. Однак, зявившись за адресою, де зареєстровано місцезнаходження відповідача - м. Львів, вул. Шевченка, 313, вона дізналась, що товариство фактично не функціонує, директора немає на робочому місці, на телефонні дзвінки він не відповідав, за місцем реєстрації не проживає.

З травня 2013 року на підприємстві почали затримувати виплату заробітної плати працівникам, і вже з березня 2014 року встановити місцезнаходження директора було неможливо.

Разом із зникненням директора фактично припинило свою діяльність і товариство, не укладалися договори, взагалі не виплачувалась заробітна плата, не оплачувалась оренда за приміщення, в якому знаходиться відповідач, не подавалась звітність у відповідні державні органи.

Хоч товариство фактично припинило свою діяльність, але юридично воно не перебуває в процесі припинення, про нього містяться відомості в Єдиному державному реєстрі фізичних осіб, юридичних осіб та громадських формувань.

Приміщення, в якому знаходилось товариство, на даний момент зачинене, відповідальних посадових осіб немає. Трудові книжки, які знаходились у директора, були видані їх, позивачу, а також іншим працівникам, орендодавцем приміщення, оскільки лише вони залишилися в приміщенні, а вся інша документація, печатки зникли у невідомому напрямку. Намагаючись влаштуватися на нову роботу у грудні 2016 року, позивачу було надано відмову, оскільки юридично вона ще перебуває у трудових відносинах з ТОВ «ЕКО НАТУРА».

Таким чином, порушується гарантоване ст. 43 Конституції України право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно з положеннями ст. 38 КЗпП України працівник має право на розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, за власним бажанням, попередивши роботодавця письмово за два тижні.

Вона, позивач, позбавлена можливості подати заяву на звільнення, оскільки немає уповноважених посадових осіб, які б таку заяву прийняли. Ще у червні 2014 року вона надсилала заяву, у якій просила припинити трудовий договір на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, а саме за угодою сторін, проте лист з такою заявою повернувся у звязку з закінченням терміну зберігання, а тому змушена звернутись в суд.

В судове засідання, яке було призначено на 21 березня 2017 року о 17.00 год., позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не зявились, хоч про час і місце розгляду справи повідомлялись в установленому порядку, та подали до суду заяву, з якої убачається, що вони просять розглядати справу без їх участі, проти винесення в справі заочного рішення не заперечують та просять позов задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «ЕКО НАТУРА» в судове засідання не зявився повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку, а також шляхом опублікування оголошення в газеті «Львівська пошта» №16 (1926) від 2 березня 2017 року.

За згодою позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів.

У відповідності до ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання 21 березня 2017 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наказу №10 від 18 квітня 2007 року позивач ОСОБА_1 була прийнята на роботу в ТОВ «ЕКО НАТУРА» на посаду офіс-менеджера.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України - трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи передбачені законодавством про працю, колективним договором, або угодою сторін.

Згідно п. 2 наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 р. № 260 «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.06.2001 р. за № 554/5745 - контроль за додержанням законодавства про працю України фізичною особою, яка використовує найману працю здійснює Міністерство праці та соціальної політики України.

Пунктами 6, 7, 8 «Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою» встановлено, що у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають державну службу зайнятості, яка зареєструвала трудовий договір. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох днів повинна зняти трудовий договір з реєстрації, про що робиться відмітка у книзі реєстрації трудових договорів. Фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України в третьому примірнику трудового договору, який після реєстрації зберігається в центрі зайнятості і найманий працівник засвідчує своїм підписом припинення договору в третьому примірнику. На підставі цього запису відповідальна особа центру зайнятості робить на трьох примірниках трудового договору відповідний запис про зняття з реєстрації трудового договору.

Із змісту ст. 21 КЗпП України випливає, що трудовий договір є двохстороннім договором між працівником та роботодавцем, які по відношенню один до одного мають відповідні права та обов'язки. Інші субєкти мають право втручання у взаємовідносини цих сторін лише у випадках та в порядку передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох днів знімає розірваний сторонами (підприємцем та найманим працівником) трудовий договір з реєстрації, про що робиться відмітка у книзі реєстрації трудових договорів.

З матеріалів справи вбачається, що з березня 2014 року ТОВ «ЕКО НАТУРА» фактично припинило свою діяльність, директор товариства зник, оренда приміщення не оплачувалась, звітність у відповідні державні органи не подавалась. Незважаючи на це, позивач юридично перебуває у трудових відносинах з ТОВ «ЕКО НАТУРА».

Позивач позбавлена можливості подати заяву на звільнення, оскільки немає уповноважених посадових осіб, які б таку заяву прийняли. У червні 2014 року позивач надсилала заяву у якій просила припинити трудовий договір на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, а саме за згодою сторін, проте лист з такою заявою повернувся у звязку з закінченням терміну зберігання.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що сукупністю достовірно встановлених доказів підтверджується бажання позивачки розірвати трудовий договір.

При цьому, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн., а також 1000 грн. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 130, 174, 197, 209, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, ст. ст. 21, 24, 36, 38 КЗпП України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Припинити трудовий договір, укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО НАТУРА» відповідно до наказу №10 від 18 квітня 2007 року, про що зроблено запис в трудовій книжці №610459 від 18 квітня 2007 року.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО НАТУРА» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одну гривню двадцять копійок) та 1 000 грн. (одну тисячу гривень) витрат на правову допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів після отримання його копії.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_4