Справа № 226/1958/16-ц
Провадження № 2/226/48/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2017 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Клепки Л.І,

за участю секретаря Тіссен О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мирноград Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про зобовязання включення до списку осіб, які мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про зобовязання включення до списку осіб, які мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби. На обґрунтування вимог зазначив, що 14 листопада 1987 року на підставі наказу 02/145/к від 09.11.1987 року він був прийнятий на роботу на шахту ім.Стаханова виробничого обєднання «Красноармійськвугілля» на посаду машиніста гірничовиймальних машин 5 розряду з повним робочим днем в шахті. Наказом № 324-к від 30.09.1998 року його було звільнено з роботи на підставі ст.38 КЗпП України. З 27.10.2004 року він є пенсіонером за віком за списком № 1. Так як останнім місцем його роботи до виходу на пенсію було вугільне підприємство Шахта «Стаханова», зазначене підприємство забезпечувало його, як пенсіонера шахти, безоплатним вугіллям на побутові потреби. Проте рішенням комісії відповідача від 13.10.2016 року на підставі п.12.10.9 Галузевої угоди його було позбавлено права на отримання безкоштовного вугілля на побутові потреби шляхом виключення зі списку вуглеотримувачів, оскільки останнім місцем його роботи до виходу на пенсію була не шахта ім.Стаханова, а ЦОФ «Комсомольська». Не погоджуючись із вказаним рішенням та зазначаючи на тому, що його право на отримання безкоштовного вугілля забезпечується Гірничим Законом України та Галузевою угодою, позивач просить суд зобовязати відповідача ДП «Красноармійськвугілля» в особі ВП «Шахта «Стаханова» поновити його у списках вуглеотримувачів безкоштовного вугілля на побутові потреби як пенсіонера вугільної промисловості.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, і суду пояснив, що більше 10 років він перебував у трудових відносинах з шахтою ім.Стаханова, працюючи машиністом гірничовиймальних машин з повним робочем днем в шахті. 30.09.1998року він звільнився з шахти за власним бажанням, а 18.01.1999 року був прийнятий на роботу на збагачувальну фабрику ЦОФ «Комсомольська», де пропрацював декілька місяців і був звільнений з роботи за появу на роботі в нетверезому стані. Після цього, маючи більше 10 років пільгового стажу, ніде не працював, а в 2004 році вийшов на пенсію за віком за списком №1. До червня 2016року відповідач забезпечував його, як пенсіонера шахти та особу, яка проживає в будинку з пічним опаленням, пільговим вугіллям, проте в жовтні 2016року в отриманні вугілля йому було відмовлено, так як комісія дійшла висновку, що він не є пенсіонером шахти і законного права на забезпечення вугілля не має. Вказуючи на незаконність прийнятого відповідачем рішення та аргументуючи свої доводи тим, що його право на отримання безкоштовного вугілля є його соціальною гарантією, забезпеченою Гірничим Законом та Колективним договором шахти ім.Стаханова, позивач просив суд захистити його право та зобовязати відповідача поновити його в списках вуглеотримувачів безкоштовного вугілля на побутові потреби.

Представник відповідача позов не визнав і на обґрунтування своєї позиції суду пояснив, що позивач дійсно деякий час працював на шахті ім.Стаханова в підземних умовах з повним робочим днем в шахті на посаді, яка надала йому право виходу на пенсію за Списком №1 на пільгових умовах, і тривалий час отримував на шахті безкоштовне вугілля, призначене для опалення будинку. В липні 2016року в ході перевірки списків вуглеотримувачів пільгового вугілля позивача було виключено з них, так як було встановлено, що він не є пенсіонером шахти, бо останнім місцем його роботи перед виходом на пенсію була не робота на шахті, а робота на збагачувальній фабриці «Комсольська». Вказуючи на те, що спірні правовідносини мають регулюватися Галузевою угодою між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (обєднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001року, якою передбачено, що пільговим вугіллям пенсіонерів мають забезпечувати ті підприємства, з яких вони вийшли на пенсію, представник відповідача просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши позиції сторін та дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. 43 Гірничого Закону України від 06 жовтня 1999 року № 1127-XIV, п.п. 12.10.7 - 12.10.9 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (обєднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03 липня 2001 року.

Відповідно до ст. 43 Гірничого Закону України підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, працівникам з видобутку (переробки) вугілля та вуглебудівних підприємств за переліком професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, та пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків і не менше 7 років 6 місяців - для жінок.

Відповідно до п. 12.10.7 - 12.10.9 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (обєднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 року безоплатне забезпечення вугіллям поширюється на пенсіонерів, що живуть в Україні, незалежно від того, з якого Підприємства вугільної промисловості України вони вийшли на пенсію, якщо вони відпрацювали в галузі:

- на підземних роботах чоловіки не менше 10 років, жінки - 7,5 років;

- на роботах, повязаних з підземними умовами, чоловіки - не менше 15 років, жінки - 12,5 років;

- на роботах у технологічному ланцюжку і на поверхні діючих і тих, що будуються, шахт, розрізів, збагачувальних і брикетних фабриках, в шахтовуглебудівельних підприємствах чоловіки не менше 20 років, жінки - 15 років.

Ця категорія осіб забезпечується побутовим вугіллям тим Підприємством, з якого вони вийшли на пенсію. На підприємствах, що ліквідуються, забезпечення працівників побутовим паливом здійснюється за рахунок бюджетних коштів.

Особи, які мають право на безоплатне забезпечення побутовим вугіллям, в тому числі ті, що пішли на пенсію з підприємств інших галузей економіки України, забезпечуються паливом на побутові потреби за останнім місцем роботи на вуглевидобувному (перероблювальному) або шахто вуглебудівельному Підприємстві або їх правонаступниками.

Судом встановлено, що позивач працював в відокремленому підрозділі «Шахта ім.Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля», звідки був звільнений 30.09.1998 року за ст.38 КЗпП України за власним бажанням. З 18.01.1999року по 09.08.1999року він працював елекрогазозварювальником на збагачувальній фабриці «Комсомольська», звідки був звільнений 09.08.1999року на підставі п.7 ст.40 КЗпП в звязку з появою на роботі в нетверезому стані, що підтверджується записами його трудової книжки (а.с.38-40).

З 27.10.2004року позивач перебуває на обліку в Красноармійському обєднаному управлінні Пенсійного Фонду України Донецької області і отримує пенсію за віком за Списком №1 як особа, яка має більше 10 років підземного стажу, що надає йому право на отримання безоплатного вугілля (а.с.35).

Згідно виписки з протоколу засідання комісії ВП «Шахта «Стаханова» від 13.10.2016 року позивача ОСОБА_1 було виключено зі списку вуглеотримувачів пільгового вугілля на побутові потреби на підставі п.12.10.9 Галузевої угоди, оскільки він не є пенсіонером шахти (а.с.10).

Оскільки Галузевою угодою визначено, що забезпечення пенсіонерів побутовим вугіллям покладається на Підприємства, з яких вони вийшли на пенсію, рішення відповідача про виключення позивача зі списків отримувачів безоплатного вугілля на побутові потреби не суперечить вимогам закону, так як останнім підприємством, де позивач працював до виходу на пенсію, згідно записів його трудової книжки є Центральна збагачувальна фабрика «Комсомольська». Таким чином, законні правові підстави для задоволення вимог позивача про включення його до списку осіб, що мають право на безоплатне забезпечення побутовим вугіллям, відсутні.

На підставі п.п.12.10.7, 12.10.9 Галузевої угоди, ст.43 Гірничого закону України, ст.16 КЗпП України, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 215, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про зобовязання включення до списку осіб, які мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня його отримання.

Вступна і резолютивна частини рішення проголошені 27 січня 2017року. Повний текст рішення виготовлено і підписано в нарадчій кімнаті 1 лютого 2017року.

Суддя Л.І.Клепка