Справа № 265/182/17
Провадження № 6/265/17/17
У Х В А Л А

16 січня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т.С.,

за участю секретаря Федорової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі подання Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі по тексту Лівобережний ВДВС) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1,

заінтересовані особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

13 січня 2017 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя звернувся державний виконавець Лівобережного ВДВС ОСОБА_3 з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що на виконанні у Лівобережному ВДВС міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває виконавчий лист № 265/3845/16-к від 06.09.2016 року, виданий Орджонікдзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, вул. Межова 17-85, на користь потерпілого ОСОБА_2 матеріальної шкоди 526,06 грн. і моральної шкоди 2000 грн., а всього 2526,06 грн.

Державним виконавцем 16.09.2016 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по вищезазначеному виконавчому документу. Копії постанов направлено сторонам виконавчого провадження. Згідно рекомендованого повідомлення, повернутого до відділу ДВС, постанова про відкриття виконавчого провадження боржником не отримана у звязку з закінченням терміну зберігання.

23.09.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

24.11.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, а саме всього рухомого та нерухомого майна.

Також 24.11.2016 року було винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження та постанову про обєднання виконавчих проваджень.

25.11.2016 року державний виконавець здійснив вихід за адресою: вул. Межова 17-85, боржник не відчинив двері, було залишено повістку з викликом до відділу ДВС на 29.11.2016 року, про що свідчить акт державного виконавця. Проте 29.11.2016 року боржник до відділу ДВС не зявився.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - відомості про наявність нерухомого майна відсутні.

22.11. 2016 року державним виконавцем зроблено запити до Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України з метою отримання інформації про відкриті розрахункові рахунки на імя боржника в установах банків, місце отримання доходів, пенсії.

Згідно відповідей, боржник ОСОБА_1 не має відкритих розрахункових рахунків в установах банків, не працює та не отримує пенсію.

Згідно даних Лівобережної рай адміністрації, боржник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

01.12.2016 року державним виконавцем на підставі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя направлено подання про примусове входження до житлового приміщення боржника, а саме вул. Межова, 17-85.

Згідно ухвали № 6/265/456/16 від 07.12.2016 року, виданої Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя, подання державного виконавця про примусове входження до житлового приміщення задоволено у повному обсязі.

Проте рішення суду на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини пятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 2016 р.).

Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання. Просила суд винести ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

У судове засідання на розгляд подання державний виконавець Маслова М.О., яка діє на підставі довіреності не зявилася за невідомих суду причин, проте її неявка не перешкоджає розгляду подання по суті.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 33 Конституції України, ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", а також за змістом ст. 313 ЦК України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну і повертатися у свою країну.

За вимогами ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За положеннями п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, вправі звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Отже, Законом передбачено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон не за наявністю факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно з п. 5 ст. 6 цього Закону, у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань, можливо обмеження у праві виїзду за межі України.

Звертаючись до суду, державний виконавець обґрунтовував подання такими складовими як наявність статусу боржника у виконавчому провадженні і непогашення ним боргу у добровільному порядку, що зумовили необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення виконання виконавчого документу.

Проте, суд вважає, що сам по собі факт невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про його ухилення від виконання покладених на нього обов'язків. На момент звернення до суду з даним поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Оскільки законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, як йшлось вище, то, із урахуванням цього суд не впевнився в обґрунтованості вимог щодо обмеження ОСОБА_1 в свободі пересування і праві виїзду за кордон, що задекларовано ратифікованими Україною міжнародними нормами (ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права), Конституцією України і Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Проте державним виконавцем не надано будь-яких доказів про ухилення боржника від виконання зобовязань, а саме на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 належним чином ознайомлений із постановами про відкриття виконавчого провадження тощо.

Крім того, в поданні зазначено, що ухвалою суду від 07 грудня 2016 року було дозволено примусове входження до житла ОСОБА_1, проте не зазначені результати виконання даної ухвали. Тому суд не знаходить достатніх підстав вважати, що боржник ОСОБА_1 дійсно свідомо і злісно ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішеннями суду.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання щодо обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.33 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», ст.377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Апеляційного суду в Донецькій області через Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя _____________________ Адамова Т.С.