Справа № 703/1920/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Васильківської Т.В.

секретар судових засідань Кочеткова І.А.

за участю прокурора Грачова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом керівника Смілянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Смілянської міської ради до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

встановив:

1 червня 2016 року керівник Смілянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Смілянської міської ради звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 6989,76 грн., які витрачені державою на лікування ОСОБА_3, що перебувала на стаціонарному лікування у неврологічному відділенні Смілянської ЦРЛ ім. Софії Бобринської. Позовні вимоги мотивовані тим, що перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_3 зумовлено заподіянням їй ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, за що останню притягнуто до кримінальної відповідальності.

Прокурор в судовому засіданні позов підтримав із наведених у позові підстав, просив його задовольнити.

Представник Смілянської районної ради в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій вказав, що на позовних вимогах наполягає та просить справу розглянути у його відсутність.

Відповідач, після оголошення за її клопотанням перерви, в судове засідання повторно не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та дату судового засідання, що підтверджується її особистою розпискою від 11 листопада 2016 року та повідомленням про особисте вручення судової повістки від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши та оцінивши всі наявні докази у справі у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно копії вироку від 21 вересня 2015 року (а.с.5-6) ОСОБА_2 була визнана винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме за те, що вона 10 листопада 2014 року близько 16 год. перебуваючи на території будинковолодіння АДРЕСА_1 в ході сварки, яка виникла між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на ґрунті особистих неприязних відносин нанесла ОСОБА_3 один удар металевим чайником по голові та один удар в область лівого плеча, чим спричинила їй тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких.

Внаслідок отриманої травми потерпіла ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Смілянської ЦРЛ ім. Софії Бобринської з 10 по 28 квітня 2014 року, та згідно з довідкою Смілянської ЦРЛ ім. Софії Бобринської від 05 квітня 2016 року на лікування ОСОБА_3 витрачено кошт в сумі 6989,76 грн., з розрахунку 388 грн. 32 коп. за 1 ліжко-день (а.с.4).

Згідно зі ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності або власності територіальної громади, кошти з відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно з порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, сума коштів, що підлягає відшкодуванню визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікування потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться, виходячи із фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць у якому проводилось лікування на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Як вбачається з відповіді Смілянської ЦРЛ ім. Софії Бобринської від 7 жовтня 2016 року, розрахунок суми витрачених на лікування ОСОБА_3 коштів, а саме - 388 грн. 32 коп. за ліжко-день, визначений відповідним закладом охорони здоров'я та включає в себе вартість необхідного обсягу послуг, які надавались потерпілій під час її лікування (а.с.634)

Таким чином судом достовірно встановлено, що лікування потерпілої ОСОБА_3 відбувалось у лікувальній установі - Смілянської ЦРЛ ім. Софії Бобринської, яка згідно зареєстрованої в Міністерстві юстиції України інформації, щодо юридичної особи є комунальним закладом (а.с.63-67).

З огляду на ці обставини суд вважає, що з ОСОБА_2 слід стягнути на користь Смілянської районної ради витрати, понесені закладом охорони здоров'я на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_3 у сумі 6989 грн. 76 коп.

Надані відповідачем до початку розгляду справи по суті документи, а саме довідки про отримання пільг, передбачених законодавством для багатодітних сімей (а.с.31), довідки про навчання дитини (а.с.32), довідки про отримання допомоги при народження дитини (а.с.33), довідки про склад сім'ї (а.с.34) суд враховує як такі, що об'єктивно вказують на скрутне матеріальне становище відповідача.

Разом з тим, відповідно до вимогст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а тому такі обставини не приймаються судом як належні докази при вирішенні даного спору, оскільки не мають жодного значення для прийняття рішення по суті спору.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1378 грн.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 209, 215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов керівника Смілянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Смілянської міської ради до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення,- задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої по АДРЕСА_2 на користь Смілянської районної ради витрати, понесені закладом охорони здоров'я на лікування потерпілої від злочину в сумі 6989 грн. 76 коп., які підлягають зарахуванню до районного бюджету за реквізитами: р/р 1907 в ГУ ДКСУ у Черкаській області, МФО 854018.

Стягнути з ОСОБА_2 в бюджет держави судовий збір в розмірі 1378 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги, а відповідачем протягом 10 днів з моменту отримання ним копії рішення.

Повний текс рішення виготовлено 31 січня 2017 року

Головуючий Т.В. Васильківська