Номер провадження: 22-ц/785/612/17Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2014 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит в особі філії до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

17.01.2014 року публічне акціонерне товариство Банк Фінанси та Кредит в особі філії (далі-Банк) звернулось із позовом про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитним коштами, а також пені на загальну суму 1 301 293,13 гривень.

Позов обгрунтовано тим, що між Банком і ОСОБА_6 19.02.2008 року укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав у позику кредит в розмірі 400 000 гривень на строк до 23.02.2023 року зі сплатою 16,5% річних за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання умов кредитного договору, між Банком і ОСОБА_5 23.02.2008 року укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язалась відповідати у солідарному порядку перед Банком за невиконання або неналежне виконання позичальником умов кредитного договору.

Оскільки позичальник належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором, на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2010 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07.10.2010 року, з відповідачів на користь Банка у солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 453 004,92 гривень.

Посилаючись на те, що заборгованість за кредитним договором на погашується, за рішенням суду відсотки за кредитним договором стягуто станом на 21.05.2009 року, з травня 2009 року позичальник не сплачує відсотків за користування кредитним коштами, Банк просив стягнути з відповідачів заборгованість по відсоткам за період з 22.05.2009 року по 11.11.2013 року у розмірі 280 686,75 гривень і пеню у розмірі 1 020 606,38 гривень.

Сторони не приймали участі у судовому засіданні у суді першої інстанції.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.07.2014 року позов задоволено: суд стягнув з відповідачів у солідарному порядку на користь Банка заборгованість по відсоткам у сумі 280 686,75 гривень, а також пеню у розмірі 1 020 606,38 гривень. З відповідачів на користь Банка у рівних частках стягнуто судові витрати у вигляді судового збору (а.с.68-71 т.1).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.11.2014 року заява представника ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду від 02.07.2014 року залишена без задоволення (а.с.113,114 т.1).

Відповідач ОСОБА_3 не погодився із заочним рішенням суду і в особі представника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції й постановити нове рішення, посилаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також правовій позицій Верховного суду України, яка викладена в постанові від 03.09.2014 року.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.08.2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.11.2015 року, заочне рішення суду від 02.07.2014 року змінено шляхом зменшення пені за несплату відсотків за користування кредитом з 1 020 606,38 гривень до 453 000 гривень, а у решті заочне рішення суду залишено без змін (а.с.217-226, 261,262 т.2).

Постановою Верховного Суду України від 14.09.2016 року, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12.11.2015 року і рішення апеляційного суду Одеської області від 11.08.2015 року в частині стягнення неустойки скасовано і справа в цій частині направлена на новий апеляційний розгляд.

Верховним Судом України висловлена правова позиція у даній справі (а.с.84-87 т.2).

У засідані колегії суддів: представник відповідачів скаргу підтримав: представник Банка скаргу не визнала.

Заочне рішення суду першої інстанції у частині стягнення неустойки підлягає зміні на підставі ст. 309 ч.1 п.п. 3,4 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п.п. 3,4 ЦПК України, підставами для зміни рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального або процесуального права.

Позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за відсотками за період з 22.05.2009 року по 11.11.2013 року у розмірі 280 686,75 гривень, а також нараховану пеню за прострочення сплати відсотків у розмірі 1 020 606,38 гривень (а.с.2-5 т.1).

Суд, задовольняючи позов у частині стягнення пені за прострочення сплати відсотків у сумі 1 020 606,38 гривень виходив з того, що розмір неустойки у вигляді пені за прострочення відповідачами сплати відсотків відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Колегія суддів не погоджується з висновкому суду першої інстанції у цій частині зважаючи на наступне.

Суд першої інстанції встановив, що 19.02.2008 року між Банком і ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 400 000 гривень на строк до 23.02.2023 року зі сплатою 16,5 % за користування кредитними коштами, при цьому, позичальник зобов'язався до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості за кредитом у розмірі 2 222,22 гривень, відповідно до графіка зниження розміру заборгованості. За прострочення сплати кредиту або процентів позичальник повинен сплачувати пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення (а.с. 10 зворот т.1, п.6.1 кредитного договору).

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 19.02.2008 року, між Банком і ОСОБА_5 19.02.2008 року укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язалась відповідати перед Банком як солідарний боржник разом із ОСОБА_4 (а.с.м 17,18 т.1).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 29.06.2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07.10.2010 року, з відповідачів на користь Банка у солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 453 004,92 гривень (а.с.23-28 т.1). У січні 2014 року Банк заявив вимоги про стягнення відсотків за період з 22.05.2009 року по 11.11.2013 року у розмірі 280 686,75 гривень, а також неустойки у вигляді пені за прострочення сплати відсотків у розмірі 1 020 606,38 гривень.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.07.2014 року з відповідачів на користь Банка у солідарному порядку стягнуто заборгованість за відсотками у розмірі 280 686,75 гривень за період з 22.05.2009 року по 11.11.2013 року (а.с. 68-71 т.1).

Заочне рішення суду від 02.07.2014 року у частині стягнення відсотків у розмірі 280 686,75 гривень залишено без змін рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.08.2015 року, а також ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12.11.2015 року (а.с. 221-226, 261,26 т.1).

Постановою Верховного Суду України від 14.09.2016 року, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12.11.2015 року і рішення апеляційного суду Одеської області від 11.08.2015 року скасовані лише у частині стягнення неустойки і справа у цій частині направлена на новий апеляційний розгляд з правовою позицією Верховного суду України у даній справі (а.с.84-87 т.2).

Позовні вимоги Банка про стягнення неустойки у вигляді пені у розмірі 1 020 606,38 гривень підлягають задоволенню частково.

Між сторонами виникли правовідносин із зобов'язань, які регулюються нормами ЦК України.

Зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає у тому ж обсзі, що і боржник, включаючи сплату процентів та неустойки (ст.ст. 526 ч.1, 611 ч.1, 554 ч.ч.1,2, 1048 ч.1 ЦК України).

Банк просить стягнути неустойку у вигляді пені за прострочення сплати процентів із розрахунку 1% від простроченої суми, за кожний день прострочення, відповідно до п.6.1 кредитного договору, у розмірі 1 020 606 38 гривень.

Розмір процентів, які стягнуто на підставі заочного рішення суду від 02.07.2014 року становить 280 686,75 гривень.

Неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання зобов'язання за кожень день прострочення виконання (ст. 549 ч.ч.1,3 ЦК України).

Разом з тим, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ст. 551 ч.3 ЦК України).

Виходячи зі змісту ст. 551 ч.3 ЦК України, під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків (правова позиція Верховного суду України в постанові від 14.09.2016 року в даній справі, а.с.87 т.2)

Оскільки у даній справі збитками є заборгованість по процентам у сумі 280 686,75 гривень, визначений Банком розмір неустойки у вигляді пені в розмірі 1 020 606,38 гривень значно перевищує розмір збитків, розмір неустойки, виходячи з вимог ст. 551 ч.3 ЦК України, підлягає зменшенню апеляційним судом до розміру збитків.

Зважаючи на викладене, колегія суддів стягує неустойку у вигляді пені у розмірі 280 687 гривень.

Приймаючи до уваги, що рішення суду першої інстанції у частині стягнення неустойки не відповідає обставинам справи і вимогам закону, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду у частині стягнення пені зміні, з викладенням резолютивної частини рішення у новій редакції. Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п. 3, 309 ч.1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2014 року у частині стягнення неустойки у вигляді пені змінити, виклавши резолютивну частину заочного рішення суду у цій частині у новій редакції:

Позов публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит в особі філії про стягнення пені задовольнити частково.

Стягнути у солідарномум порядку з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН № НОМЕР_1 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІІН № НОМЕР_2 на користь публічного акцінерного товариства Банк Фінанси та Кредит /Код / в особі філії пеню за несплату відсотків у розмірі 280 687 /двісті вісімдесят тисяч шістсот вісімдесят сім/ гривень.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_7

ОСОБА_8