Справа № 647/2276/16-ц
№ провадження 2/647/20/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2017 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді: Корсаненкової О.О.

за участю секретаря: Бондаренко Г.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Мальцевої Т.В.

представників відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу «Бериславський медичний коледж» Херсонської обласної ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, суд

встановив:

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з листопада 1992 року працювала завідуючою сестринським відділенням, завучем та завідуючою циклом у КЗ «Бериславський медичний коледж». 31.08.2015 року звільнилася з коледжу, оскільки поїхала разом із чоловіком до м.Запоріжжя. Після повернення з м.Запоріжжя у січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до директора коледжу з проханням призначити її на посаду викладача. 09.03.2016 року вона приступила до обов'язків викладача сумісника тимчасово, проте з 01.09.2016 року керівництво коледжу пообіцяло працевлаштувати позивача на постійне місце роботи. 02.08.2016 року начальник відділу кадрів закладу йшла у відпустку, тому ОСОБА_1 подала заяву на постійне працевлаштування викладачем з 01.09.2016 року. Так як позивач перебувала у відпустці, їй не було відомо про її звільнення з 30.06.2016 року, із наказом про звільнення вона ознайомлена не була. Лише 29.08.2016 року ОСОБА_1 повідомили про відмову у отриманні посади та віддали трудову книжку. Позивач вважає, що її звільнення здійснено незаконно. 10.10.2016 року ОСОБА_1 звернулася до комісії по трудовим спорам із заявою про поновлення її на роботі, проте з листа від 21.10.2016 року дізналася, що такої комісії у КЗ «Бериславський медичний коледж» немає. Діями відповідача ОСОБА_1 спричинена моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях, втраті душевного спокою, безсонні, підвищеному тиску, перебуванні у роздратованому стані та неможливості забезпечення належного рівня життя своєму чоловікові, який хворіє на цукровий діабет. Моральну шкоду позивач оцінює у 5 000 грн. В зв'язку з чим, ОСОБА_1 просила суд поновити їй термін звернення до суду, поновити її на посаді викладача дисциплін «Основи медсестринства» і «Догляд за хворими та медична маніпуляційна техніка» в КЗ «Бериславський медичний коледж» з дня звільнення, тобто з 15.06.2016 року; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.06.2016 року по 01.11.2016 року (стала на облік до центру зайнятості), моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3 000 грн.

Позивач та її представник в судовому засіданні уточнили заявлені позовні вимоги, просили суд поновити ОСОБА_1 термін звернення до суду, поновити її на посаді викладача дисциплін «Основи медсестринства» і «Догляд за хворими та медична маніпуляційна техніка» в КЗ «Бериславський медичний коледж» з дня звільнення, тобто з 15.06.2016 року; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.09.2016 року по 26.01.2017 року у розмірі 15 624,96 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3 000 грн.

Позивач в судовому засіданні пояснила, що з 01.11.1992 року по серпень 2015 року вона на різних посадах працювала в Бериславському медичному коледжі, має багатий педагогічний досвід. Коли її чоловік поїхав викладати до м.Запоріжжя та звільнилося місце у навчальному закладі для ОСОБА_1, з вересня 2015 року остання перевелась до м.Запоріжжя, де пропрацювала один семестр та повернулася додому. ОСОБА_1 звернулася до директора коледжу з метою працевлаштуватися, ОСОБА_3 пообіцяв подумати. Коли дівчина, яка працювала на її циклі пішла у декретну відпустку, ОСОБА_1 прийняли на роботу викладачем сумісником до кінця навчального року. Директор коледжу пояснив, що на той час вільних місць викладача у коледжі не було, проте коли таке місце звільниться, ОСОБА_1 буде працевлаштована на постійне місце роботи. Остання погодилася та з 09.03.2016 року приступила до роботи. В кінці навчального року ОСОБА_1 прийняла екзамен та пішла у відпустку, готувала матеріали на наступний навчальний рік. 02.08.2016 року вона подала заяву про прийняття її на постійне місце роботи у коледжі, в якій їй було відмовлено. В цей же день ОСОБА_1 дізналася про своє звільнення. Так як спеціаліст по кадрам була у відпустці, трудову книжку вона отримала 29.08.2016 року, коли прийшла приймати участь в якості спостерігача у конкурсі на посаду директора, одним з кандидатів на яку був її чоловік. Дати отримання трудової книжки ОСОБА_1 не ставила, тільки підпис. Із наказом про звільнення також не ознайомлювалася. Строк звернення до суду із заявою про поновлення на роботі пропустила, оскільки зверталася з цього приводу до Бериславської прокуратури та комісії по трудовим спорам. Крім того, декілька разів була на прийомі у терапевта з приводу підвищеного тиску, поганого самопочуття.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, надали до суду письмові заперечення, відповідно до яких вимоги діючого законодавства при звільнення ОСОБА_1 закладом були дотримані, крім того останньою пропущено строк звернення до суду із даним позовом, в зв'язку з чим просили в задоволенні позову відмовити.

Крім того, представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що коли ОСОБА_1 працювала у КЗ «Бериславський медичний коледж», в серпні 2015 року поїхала до м.Запоріжжя, коледж залишився без кадрів циклу «Сестринська справа». Вони були змушені шукати та набирати нових працівників. У березні 2016 року одна з викладачів циклу пішла у декретну відпустку, на її місце був переведений інший працівник, із якою була попередня домовленість про це. На момент звернення ОСОБА_1 з приводу працевлаштування, вільних місць викладачів у коледжі не було, останній було запропоновано посаду викладача сумісника із погодинною оплатою праці на період навчального року. Вона погодилася та з 09.03.2016 року приступила до роботи. 30.06.2016 року ОСОБА_1 та інші викладачі сумісники були звільнені з виплатою компенсації за невикористану відпустку. Позивач знала про своє звільнення, трудову книжку отримала 30.06.2016 року. 02.08.2016 року ОСОБА_1 звернулася до нього із заявою про постійне працевлаштування, через відсутність вільних місць їй було відмовлено. В новому навчальному році 2016-2017 цикл «Сестринська справа» викладають три штатних викладача та два сумісника, штат набраний. Години визначаються навчальним планом за наявної кількості груп студентів. Працевлаштування викладачів відбувається при наявності вільних годин, без конкурсного відбору. Викладачі сумісники також набираються без конкурсного відбору, за двома принципами: наявність вільних годин та практична кваліфікація (як правило, практикуючі лікарі).

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи та оглянувши книгу обліку трудових книжок КЗ «Бериславський медичний коледж», суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

З копії трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1, позивач по справі, з 01.11.1992 року була зарахована викладачем Бериславського медичного училища предмета «Сестринська справа», з 18.01.2005 року призначена на посаду завідувача відділенням «Сестринська справа», 31.08.2005 року звільнена з посади завідувача відділенням, залишена викладачем училища, 19.06.2006 призначена виконуючим обов'язки заступника директора з навчальної роботи Бериславського медичного училища, 25.09.2006 року переведена на посаду заступника директора з навчальної роботи, 04.05.2007 року встановлена кваліфікаційна категорія «Спеціаліст першої категорії», з 07.07.2008 року звільнена з посади заступника директора з навчальної роботи та переведена на посаду практичного психолога, 01.07.2009 року переведена на посаду викладача «Основ сестринської справи», «Догляду за хворими», «Основ загальної та медичної психології», 21.04.2011 року встановлена кваліфікаційна категорія «Спеціаліст вищої категорії», 25.10.2012 року КЗ «Бериславське медичне училище» Херсонської обласної ради перейменовано у КЗ «Бериславський медичний коледж» Херсонської обласної ради, 31.08.2015 року звільнена з посади викладача по переводу до Запорізького державного медичного університету за п.5 ст.36 КЗаП України, 01.09.2015 року прийнята на посаду старшого інспектора відділу навчально-методичного забезпечення та підвищення кваліфікації викладачів за переводом, 11.01.2016 року звільнена за згодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України, 09.03.2016 року прийнята на посаду викладача-сумісника з погодинною оплатою праці КЗ «Бериславський медичний коледж» Херсонської обласної ради, 30.06.2016 року звільнена за п.2 ст.36 КЗпП України (закінчення строку трудових відносин), 04.10.2016 року взята на облік Новокаховським міським центром зайнятості Херсонської області (а.с.14-29).

03.03.2016 року ОСОБА_1 звернулася до керівництва КЗ «Бериславський медичний коледж» із заявою про прийняття її на посаду викладача-сумісника дисципліни «Основи медсестринства» з погодинною оплатою праці з 09.03.2016 року (а.с.79).

Відповідно до наказу КЗ «Бериславський медичний коледж» Херсонської обласної ради № 60-к від 04.03.2016 року, з метою виконання навчального плану і навчальних програм, повне забезпечення кадрами навчальний заклад на 2015-2016 навчальний рік, ОСОБА_1 прийнята з 09.03.2016 року на посаду викладача - сумісника коледжу дисципліни «Основи медсестринства» з погодинною оплатою праці за фактично відпрацьований час. Із даним наказом ОСОБА_1 ознайомлена (а.с.30).

З наказу КЗ «Бериславський медичний коледж» Херсонської обласної ради № 165-к від 15.06.2016 року та його витягу вбачається, що в зв'язку із закінченням 2015/2016 навчального року та згідно ч.2 ст.36 КЗпП України звільнено викладачів - сумісників з 30.06.2016 року з наданням компенсації невикористаної щорічної відпустки за 2015/2016 навчальний рік в календарних днях, в тому числі ОСОБА_1 - 22,4 (а.с.31, 123).

Відповідно до книги обліку трудових книжок 12-08 КЗ «Бериславський медичний коледж», під порядковим номером 266-а є запис про прийняття ОСОБА_1 09.03.2016 року на посаду викладача-сумісника за наказом № 60-к від 07.03.2016 року, підпис особи, яка прийняла трудову книжку, серія та номер трудової книжки, дата видачі трудової книжки при звільненні, № наказу - 30.06.2016 року, № 165-к від 15.06.2016 року та підпис ОСОБА_1 про отримання трудової книжки (а.с.81-83).

Згідно із витягом із амбулаторної картки ОСОБА_1 та її копії, остання 18.07.2016 року, 02.08.2016 року, 20.09.2016 року, 28.10.2016 року зверталася до дільничного лікаря - терапевту із скаргами на підвищений тиск, головні болі, плохий сон та інше, їй було призначено до застосування медичні препарати (а.с.94-101).

Відповідно до заяви від 02.08.2016 року, ОСОБА_1 звернулася до виконуючого обов'язки директора КЗ «Бериславський медичний коледж» ОСОБА_3 про прийняття її на посаду викладача дисципліни «Основи медсестринства» та «Загальний догляд за хворими та медична маніпуляційна техніка» на постійне місце роботи згідно штатного розкладу з 01.09.2016 року. На даній заяві є резолюція в.о. директора коледжу «відмовити за відсутності навантаження» (а.с.42).

Згідно із довідками КЗ «Бериславський медичний коледж» №№ 130, 131 від 22.09.2016 року, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 на підставі даних про заробітну плату за квітень - червень 2016 року становить 150, 24 грн. (а.с.34).

ОСОБА_5 звернувся із заявою від 29.08.2016 року (номер реєстрації вхідної кореспонденції відсутній) до керівника Бериславської місцевої прокуратури, яку також було підписано ОСОБА_1, в якій зазначив про неправомірні дії в.о. директора КУ «Бериславський медичний коледж» ОСОБА_3 щодо відмови у працевлаштуванні на постійне місце роботи ОСОБА_5 та ОСОБА_1 В цій заяві також зазначається, що ОСОБА_1 була тимчасово прийнята на роботу до коледжу до 30.06.2016 року (а.с.136).

Листом № 72/8334вих-16 від 26.09.2016 року, ОСОБА_5 було повідомлено про відсутність у Бериславської місцевої прокуратури повноважень щодо проведення перевірок в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів та відсутність у зверненні останнього обставин, що свідчили б про вчинення кримінального правопорушення службовими особами КУ «Бериславський медичний коледж» (а.с.106).

З довідки Новокаховського міського центру зайнятості № 2109 від 25.10.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 з 27.09.2016 року перебуває на обліку як безробітна, допомога по безробіттю призначена з 04.10.2016 року (а.с.33).

Згідно із довідками КЗ «Бериславський медичний коледж» № 417 від 26.10.2016 року, загальна кількість теоретичних та практичних годин згідно навчального плану з дисциплін, в тому числі «Основи медсестринства» - 2298 годин, загальне навантаження ОСОБА_1 за період роботи з березня по червень 2016 року на посаді викладача - сумісника з погодинною оплатою праці за фактично відпрацьовані години становить 224 години (а.с.36, 37).

10.10.2016 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до голови комісії по трудовим спорам КЗ «Бериславський медичний коледж» щодо незаконності її звільнення (а.с.39). На дану заяву ОСОБА_1 отримала лист № 404 від 18.10.2016 року щодо відсутності в КЗ «Бериславський медичний коледж» комісії по трудовим спорам та неможливості поновлення її на посаді (а.с.40).

Згідно із довідкою КЗ «Бериславський медичний коледж» № 473 від 24.11.2016 року, ОСОБА_1 за період роботи з 01.11.1992 року по 31.08.2015 року та з 09.03.2016 року по 30.06.2016 року в навчальному закладі на отримання кваліфікаційної категорії як викладач дисциплін «Основи медсестринства», «Догляд за хворими та медична маніпуляційна техніка» не атестувалася (а.с.80). Що не спростовано наданими атестаційними листами від 25.04.2007 року та 14.04.2011 року, відповідно до яких ОСОБА_1 проходила атестацію при зайнятті посад викладача дисциплін «Основи психології та міжособового спілкування», «Основи загальної та медичної психології» (а.с.102-104).

В п.3.4. Статуту КЗ «Бериславський медичний коледж» визначено, що максимальне навчальне навантаження педагогічних працівників - 720 годин, але не більше 1080 годин (а.с.59-68).

З довідок КЗ «Бериславський медичний коледж» №№ 37, 38 від 25.01.2016 року та наказу від 31.08.2015 року № 232 «Про педагогічне навантаження на 2015/2016 навчальний рік» вбачається, що до штату викладачів з дисциплін «Основи медсестринства» та «Догляд за хворими та медична маніпуляцій на техніка» станом на 30.06.2016 року, 02.08.2016 року входили штатні викладачі: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8; викладачі - сумісники: ОСОБА_9, ОСОБА_10 (а.с.130-135).

Згідно із довідкою КЗ «Бериславський медичний коледж» № 36 від 25.01.2016 року та наказу від 31.08.2016 року № 226 «Про педагогічне навантаження на 2016/2017 навчальний рік» вбачається, що до штату викладачів з дисциплін «Основи медсестринства» та «Догляд за хворими та медична маніпуляцій на техніка» станом на 01.09.2016 року входили штатні викладачі: ОСОБА_6 - 872 години, ОСОБА_7 - 1000 годин, ОСОБА_8 - 1000 годин; викладачі - сумісники: ОСОБА_9 - 256 годин, ОСОБА_10 - 256 годин, навчальних годин та вакансій немає (а.с.125-129).

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що працює старшим інспектором з кадрів КЗ «Бериславський медичний коледж». При прийнятті ОСОБА_1 на роботу, ОСОБА_11 була заповнена книга обліку трудових книжок. В даті наказу про прийняття на роботу № 60-к була допущена описка, замість від 04.03.2016 року, зазначено 07.03.2016 року. При звільненні, 30.06.2016 року ОСОБА_1 розписалася в отриманні трудової книжки. Дату ставила ОСОБА_12, що передбачено відповідними Правилами, ОСОБА_1 поставила лише підпис. З 26.07.2016 року по 26.08.2016 року ОСОБА_11 була у відпустці. У вересні 2016 року ОСОБА_1 із чоловіком приходили до ОСОБА_11 за довідкою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

За пунктами 2 та 3 статті 23 КЗпП України, трудовий договір може бути на визначений строк, встановлений за погодженням сторін або таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Згідно ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

З п.2 ч.1 ст.232 КЗпП України вбачається, що безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Статтею 234 КЗпП України визначено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Відповідно до вимог, передбачених п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», оскільки згідно з ч.2 ст.32 КЗпП трудовий договір на визначений строк укладається лише у разі, коли трудові відносини на невизначений строк не може бути встановлено з урахуванням характеру роботи або умов її виконання, або інтересів працівників (наприклад, його бажання), або в інших випадках, передбачених законодавчими актами, укладення трудового договору на визначений строк при відсутності зазначених умов є підставою для визнання його недійсним в частині визначення строку.

Строки, встановлені статтею 233 КЗпП України, не перериваються і не призупиняються, але можуть бути поновлені судом при наявності поважних причин. В кінцевому підсумку оцінку причин як поважних робить суд, тому сам по собі пропуск строку звернення до суду за вирішенням трудового спору, якого припустився працівник чи власник, не є підставою для відмови у прийнятті позовної заяви. При пропуску встановлених статтею 233 КЗпП України строків суд при розгляді трудового спору має з'ясувати всі обставини справи. При безпідставності вимог суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог саме з цього приводу. Якщо вимоги позивача є обґрунтованими, але строк, встановлений статтею 233 КЗпП України пропущено без поважних причин, то суд також відмовляє в позові, але уже з інших мотивів, а саме у зв'язку з пропуском установленого строку. При обґрунтованості позовних вимог і пропуску строку з поважних причин строк для звернення до суду поновлюється, а позовні вимоги задовольняються.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З наведеної норми права вбачається, що предмет судового розгляду формулюється в позовній заяві, в якій позивач зазначає свої вимоги. Посилання позивача на певну правову норму не звільняє суд від обов'язку, передбаченого ст. 214 ЦПК України, визначити характер спірних правовідносин і правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За нормами ч.3 ст.10, ч.ч.1, 3 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1, позивач по справі, з 1992 року працювала у КЗ «Бериславський медичний коледж», 31.08.2015 року звільнена по переводу до Запорізького державного медичного університету, з якого 11.01.2016 року звільнена за згодою сторін.

У зв'язку з відсутністю вільних посад штатних викладачів з кола дисциплін «Основи медсестринства», за заявою позивача від 03.03.2016 року, наказом від 04.03.2016 року остання була прийнята на посаду викладача-сумісника з погодинною оплатою та приступила до роботи 09.03.2016 року. Із вказаним наказом, в якому зазначено, що метою прийняття на посаду є виконання навчального плану і навчальних програм, повне забезпечення кадрами навчальний заклад на 2015-2016 навчальний рік, ОСОБА_1 була ознайомлена, про що свідчить її підпис.

За таких обставин, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що вона не знала про своє звільнення 30.06.2016 року відповідно до наказу від 15.06.2016 року, тобто після закінчення навчального року 2015/2016.

Також, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що її було прийнято на роботу КЗ «Бериславський медичний коледж» на посаду викладача-сумісника з порушенням законодавства, за відсутності постійного місця роботи, оскільки діючим трудовим законодавством передбачено право працівників на роботу за сумісництвом та встановлено деякі обмеження щодо сумісництва, проте не встановлено заборони працювати за сумісництвом при відсутності основного місця роботи. Судом встановлено, що ОСОБА_1 не заперечувала проти прийняти її на посаду викладача-сумісника, про що свідчить її заява від 03.03.2016 року. Крім того, на час прийняття позивача на роботу, в середині навчального року вільні місця штатних викладачів у КЗ «Бериславський медичний коледж» були відсутні, що підтверджується довідками КЗ «Бериславський медичний коледж» №№ 37, 38 від 25.01.2016 року та наказом від 31.08.2015 року № 232 «Про педагогічне навантаження на 2015/2016 навчальний рік».

Як вбачається з матеріалів справи, 15.06.2016 року було видано наказ про звільнення позивача з роботи, трудові відносини були фактично припинені у зв'язку з закінченням погодженого сторонами строку, на який він укладався, трудову книжку позивачу було видано 30.06.2016 року. Зазначені обставини також підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_11, допитаної в судовому засіданні.

Посилання ОСОБА_1 на те, що трудову книжку вона отримала лише 29.08.2016 року, а також на те, що у неї була домовленість із керівництвом коледжу про працевлаштування на постійній основі, не підтверджено належними та допустимими доказами.

З огляду на вищенаведене, звільнення позивача з роботи згідно ч.2 ст.36 КЗпП України, у зв'язку із закінченням навчального року відбулося з дотриманням вимог закону та відповідно до умов трудового договору, а тому позовна вимога про поновлення ОСОБА_1 на роботі є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Крім того, перебування ОСОБА_1 на посаді викладача-сумісника коледжу дисципліни «Основи медсестринства», унеможливлює її поновлення на посаді, яку вона не займала, - викладача дисциплін «Основи медсестринства» і «Догляд за хворими та медична маніпуляційна техніка», як зазначено у позові та уточненнях до нього.

За таких обставин, пов'язані з вимогою про поновлення на роботі позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, також не підлягають задоволенню.

Щодо посилання позивача на відмову у прийнятті її на постійне місце роботи викладачем за заявою від 02.08.2016 року, то вимоги щодо визнання незаконною такої відмови перед судом не ставилося. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що станом на 01.09.2016 року навчальні години з дисциплін «Основи медсестринства» і «Догляд за хворими та медична маніпуляційна техніка», на які претендувала позивач, відсутні. Дані дисципліни викладаються трьома штатними викладачами (ті самі особи, які працювали на час звільнення ОСОБА_1 із займаної посади) та двома викладачами - сумісниками відповідно до педагогічного навантаження на 2016/2017 навчальний рік, визначеного у наказі від 31.08.2016 року № 226 «Про педагогічне навантаження на 2016/2017 навчальний рік» (а.с.125-129) із врахуванням максимального навчального навантаження педагогічних працівників відповідно до п.3.4. Статуту КЗ «Бериславський медичний коледж» (а.с.63). Розподіл та перерозподіл годин між викладачами входить до компетенції керівництва навчального закладу, а не суду.

Щодо посилання позивача на те, що її не було прийнято навіть на посаду викладача - сумісника навчального року 2016/2017, не зважаючи на великий досвід педагогічної діяльності та постійне професійне вдосконалення, то в матеріалах справи відсутні докази звернення ОСОБА_1 до керівництва коледжу із заявою про прийняття на зазначену посаду та відмови у цьому.

Окрім зазначеного, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 суттєво пропущено встановлений ч.1 ст.233 КЗпП України місячний строк звернення до суду, при цьому поважних причин пропуску цього строку не встановлено, оскільки з матеріалів справ вбачається, що позивач отримала трудову книжку 30.06.2016 року, а до суду звернулася тільки 10.11.2016 року. Посилання ОСОБА_1 на поважність причин пропуску цього строку з підстав її звернення до інших інстанцій, суд вважає необґрунтованими, так як законом визначено процедуру поновлення на роботі шляхом звернення до суду (п.2 ч.1 ст.232 КЗпП України), а не через органи прокуратури або комісію по трудовим спорам, в зв'язку з чим звернення позивача до вищезазначених органів (вересень-жовтень 2016 року) та очікування відповідей не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду із даним позовом. Підвищення артеріального тиску, погане почуття ОСОБА_1 та звернення з цих підстав до лікаря терапевта, із призначенням лікарських препаратів без перебування на лікуванні, також не є поважною причиною пропуску строку звернення та, відповідно, підставою для його поновлення.

Враховуючи встановлені обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними доказами та положення діючого в Україні трудового законодавства, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в зв'язку з його необґрунтованістю, а не через пропуск останньою строку звернення до суду за вирішенням трудового спору про звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 23, 36, 232-235 КЗпП України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до комунального закладу «Бериславський медичний коледж» Херсонської обласної ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О.Корсаненкова