АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2243/17 Справа № 199/9477/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Скрипник О. Г. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.,

за участі секретаря: Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2017 року

у справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи: державний виконавець Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кисельов Богдан Вячеславович, Комунальне підприємство «Комененергосервіс» Дніпропетровської міської ради, про визнання неправомірною постанови державного виконавця, визнання неправомірними дій державного виконавця, та за скаргою ОСОБА_2, заінтересована особа: Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання бездіяльності неправомірною,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кисельова Б. В. від 14.07.2016 року про закінчення виконавчого провадження ВП №50043846 за виконавчим листом №199/9477/14 (№199/36/15), виданим Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 30.04.2015 року, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість. Також заявник просив визнати неправомірною дією державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кисельова Б.В. виготовлення ним копій, надісланих йому постанов від 26.06.2016 року та від 14.07.2016 року в виконавчому провадженні ВП №50043846, шрифтом який не передбачений п. 18 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади та Інструкцією з діловодства у Державній виконавчій службі України /а.с.2/.

Крім того, ОСОБА_2 подав скаргу, в якій просив визнати неправомірною бездіяльність Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо неповідомлення його, як стягувача, про стан виконання ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2016 року в справі №199/9477/14 провадження 4с/199/41/16 про визнання неправомірною постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Кисельова Б.В. від 18.02.2016 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 50043846 за виконавчим листом №199/9477/14, виданим Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 30.04.2015 року.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11.01.2017 року скаргу ОСОБА_2 про визнання неправомірною постанови державного виконавця, визнання неправомірними дій державного виконавця задоволено частково.

Визнано неправомірною дію державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кисельова Б.В. щодо виготовлення та направлення ним копії постанови від 14.07.2016 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 50043846 за виконавчим листом №199/9477/14, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська 30.04.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до КП «Комененергосервіс» Дніпропетровської міської ради, про стягнення коштів, шрифт яких не передбачено п. 18 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади та Інструкцією з діловодства у Державній виконавчій службі України.

Решту вимог скарги залишено без задоволення.

Скаргу ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльність Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо неповідомлення стягувача ОСОБА_2 про стан виконання ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2016 року в справі № 199/9477/14 провадження 4с/199/41/16 про визнання неправомірною постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Кисельова Б.В. від 18.02.2016 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 50043846 за виконавчим листом №199/9477/14, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 30.04.2015 року.

Вирішено питання щодо судових витрат /а.с.155-157/.

З такою ухвалою, в частині відмови у задоволенні вимог скарги про визнання неправомірною постанови державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кисельова Б. В. від 14.07.2016 року про закінчення виконавчого провадження ВП №50043846 за виконавчим листом №199/9477/14 (№199/36/15), виданим Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 30.04.2015 року, не погодився ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального права, просив її скасувати у вказаній частині та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу у повному обсязі /а.с.163-164/.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, в оскаржуваній частині, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби ДМУЮ Кисельова Б.В. знаходився виконавчий лист № 199/9477/14ц, виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 30.04.2015 року про стягнення з КП «Комененергосервіс» на користь ОСОБА_2 суми заборгованості у розмірі 2 275, 65 грн./а.с.13-14/

Постановою державного виконавця Кисельова Б.В. від 03.02.2016 року відкрито виконавче провадження за вказаним вище виконавчим листом /а.с.12/.

За заявою боржника від 09.02.2016 року, постановою державного виконавця від цієї ж дати відкладено до 18.02.2016 року провадження виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 199/9477/14ц від 30.04.2015 року /а.с.15,16/.

Постановою державного виконавця від 18.02.2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 199/9477/14ц, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 30.04.2015 року про стягнення з КП «Комененергосервіс» на користь ОСОБА_2 суми заборгованості у розмірі 2275,65 грн. було закінчено на підставі п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв'язку з перерахуванням стягувачу ОСОБА_2 шляхом поштового переказу суми боргу у розмірі 2275,65 грн. та наданням державному виконавцю копії реєстру відправника поштового переказу за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2015 року у справі № 199/9477/14-ц /а.с.21-22/.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2016 року вищевказану постанову про закінчення виконавчого провадження було скасовано.

На виконання ухвали суду, 21.06.2016 року державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби ДМУЮ Кисельовим Б.В. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження /а.с.23/.

Державним виконавцем Кисельовим В.Б. 16.06.2016 року на ім'я начальника Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» зроблено запит щодо направлення боржником КП «Комепенергосервіс» на адресу стягувача ОСОБА_2 грошового переказу у сумі 2275, 65 грн./а.с.24/.

Листом від 27.06.2016 року заступник директора Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» повідомив державного виконавця про те, що поштовий переказ № 0155 в сумі 2275,65 грн. на ім'я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, 49125 відправник - КП «Комененергосервіс» до адресного ВПЗ №125 Поштампу Дніпропетровської дирекції УДППЗ «Укрпошта» надійшов 31.12.2015 року та виплачений особисто ОСОБА_2 29.01.2016 року /а.с.25/.

В силу п.8 ч.1 ст.49 Закону України «про виконавче провадження», тобто на підставі повного виконання боржником вимог виконавчого документа, постановою державного виконавця від 14.07.2016 року виконавче провадження було закінчено /а.с.26/.

Звертаючись зі скаргою, заявник посилався на те, що при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець Кисельов Б.В. порушив норми ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не перевірив фактичного виконання рішення суду щодо стягнення з боржника на його користь грошових коштів, тим самим проігнорувавши висновки суду, викладені в ухвалі від 15.06.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення суду не пізніше, ніж на наступний день, після закінчення строку, встановленого частиною 2 статті 25 цього закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання підлягає не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан його виконання.

Згідно п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_2 в частині визнання неправомірною постанови від 14.07.2016 року, суд першої інстанції виходив з того, що КП «Комененергосервіс» виконано у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, державним виконавцем перевірено виконання вказаного судового рішення, а тому суд дійшов висновку, що державний виконавець, в силу п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», обґрунтовано закінчив виконавче провадження, про що виніс відповідну постанову.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального та процесуального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що суд першої інстанції безпідставно вважав лист заступника директора УДППЗ «Укрпошта» від 27.06.2016 року допустимим доказом перерахування йому грошових коштів й виконання боржником рішення суду. Однак, вказані доводи заявника не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України встановлено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Так 16.03.2017 року судом апеляційної інстанції зроблено запит до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», в якому апеляційний суд поставив питання чи отримував ОСОБА_2 поштовий переказ № 0155 на суму 2275,65 грн., відправлений КП «Коменергосервіс» на його адресу: АДРЕСА_1, з метою виконання рішення суду про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 вказаної суми грошових коштів. А також суд апеляційної інстанції просив повідомити дату отримання ОСОБА_2 зазначеного переказу, що, згідно матеріалів справи, надійшов 31.12.2015 року до адресного ВПЗ № 125 Поштамту Дніпропетровської дирекції УДППЗ «Укрпошта». За вимогами запиту від 16.03.2017 року у випадку, якщо ОСОБА_2 отримав кошти за поштовим переказом № 0155, УДППЗ «Укрпошта» слід було направити до апеляційного суду належним чином завірену копію відповідного бланку повідомлення, що заповнювався одержувачем відповідно до вимог п.п.105,106 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку» № 270 від 05.03.2009 року.

Між тим, 12.05.2017 року до суду апеляційного суду Дніпропетровської області від ОСОБА_2 надійшла заява про відвід колегії суддів, що розглядає дану справу, в якій заявник, зокрема, посилався на те, що суддя Максюта Ж.І. вчинила кримінальне правопорушення, відомості про яке викладені у його заяві до прокурора Дніпропетровської області від 04.05.2017 року /а.с.182/.

Як вбачається із вказаної заяви від 04.05.2017 року, ОСОБА_2 посилається на неправомірність направлення суддею Максютою Ж.І. вищевказаного запиту до УДППЗ «Укрпошта», оскільки інформація, яку вона витребовує, містить захищену законом таємницю його кореспонденції, що порушує його права, гарантовані ст.31 Конституції України.

Отже, фактично заявник заперечував щодо з'ясування апеляційним судом відомостей про отримання ним грошових коштів, направлених йому КП «Коменергосервіс» на виконання вимог виконавчого листа № 199/9477/14ц, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 30.04.2015 року про стягнення з КП «Комененергосервіс» на його користь заборгованості у розмірі 2275,65 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта стосовно того, що у справі не з'ясований факт отримання ним грошового переказу та безпідставності постанови про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 59, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що районний суд не викликав у судове засідання ОСОБА_4, яка є заступником директора Дніпропетровської дирекції УДППЗ «Укрпошта», як свідка, для надання показань стосовно наданої нею інформації у листі № 9-Ю-05-2326 від 27.06.2016 року про отримання ним 29.01.2016 року від КП «Коменергосервіс» поштового переказу № 0155 у сумі 2275,65 грн., а тому заявив таке клопотання в апеляційній скарзі.

Між тим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання оскільки, з огляду на вищевикладені обставини справи та норми наведені норми процесуального закону, допит заступника директора Дніпропетровської дирекції УДППЗ «Укрпошта» ОСОБА_4, як свідка, не є належним засобом доказування у даній справі.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції від 11.01.2017 року, в оскаржуваній частині, відповідає вимогам закону, а тому, в силу пп.1 п.1 ч.312 ЦПК України, залишається без змін. Отже, апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 310, 312, 315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко