АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

30 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - судді Кирилюк Г.М.

суддів: Музичко С.Г., Рейнарт І.М.

при секретарі Чумаченко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року,

встановила:

01 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти для утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення сином повноліття.

Свої доводи обґрунтовувала тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 23 квітня 2004 р. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач надавав необхідну матеріальну допомогу на утримання сина та проявив себе турботливим батьком. 26 листопада 2009 року шлюб між ними було розірвано. З травня 2016 року відповідач перестав надавати будь-яку допомогу. Відповідач звільнився з роботи, офіційно не працює. Виходячи з об'єктивної ситуації в Україні, здоров'я та матеріального становища відповідача, відсутності на його утриманні інших осіб, з урахуванням віку дитини просила позов задовольнити.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 800 грн. щомісячно, починаючи з 01 грудня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить змінити рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року в частині розміру стягнення аліментів, встановивши його в сумі 800 грн. В іншій частині рішення суду просить залишити без змін.

Свої доводи мотивує тим, що після звільнення у травні 2016 року він намагався знайти роботу, яка б забезпечувала утримання єдиного сина, проте всі спроби були безуспішні. 17 серпня 2016 року він був змушений стати на облік в Святошинський районний центр зайнятості та отримати статус безробітного. Допомоги по безробіттю ледве вистачає. Його матеріальне становище у зв'язку зі станом здоров'я та відсутністю роботи не дає об'єктивної можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1800 грн. щомісячно, оскільки така сума перевищує його доходи, а стягнення аліментів у вказаному розмірі ставить його у важке матеріальне становище. На даний час він має можливість сплачувати аліменти в розмірі половини від прожиткового мінімуму на дитину - 800 грн. У разі зміни матеріального стану він зможе надавати більшу допомогу сину.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь по справі, пояснення осіб, що беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарг, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбіз 23 квітня 2004 року по 26 листопада 2009 року.

Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Рішення суду в частині наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина сторони не оскаржують.

Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працездатною особою, має можливість надавати матеріальну допомогу своїй дитині, а також з урахуванням визначеного законом розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком, оскільки судом першої інстанції не враховано реальної можливості відповідача сплачувати аліменти у визначеному розмірі.

Відповідно до ч.1 ст. 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що відповідач з 16.06.2016 року не працює (а.с.25).

Відповідно до довідки Святошинського міського центру зайнятості №287 від 31.01.2017 р. ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, з 17.08.2016 р. зареєстрований в Святошинському районному центрі зайнятості та по даний час має статус безробітного (а.с.26).

Як пояснив відповідач в судовому засіданні, він не працює, розмір допомоги по безробіттю становить близько 1200 грн. на місяць. Він також має періодичний та мінливий дохід, коли вдається знайти хоч якусь роботу. В м. Києві він не має власного житла, проживає у квартирі, яку винаймає його дружина. Пояснив, що в змозі надавати допомогу сину в тому розмірі, в якому надавав і раніше - 1 000 грн.

Позивач підтвердила, що до моменту припинення надання їй допомоги на утримання сина, розмір цієї допомоги від відповідача не перевищував 1000 грн. Пояснила, що працює в кафе офіціантом, її дохід становить приблизно 2000 грн. на місяць.

Суд першої не врахував матеріального становища відповідача, тієї обставини, що обов'язок утримання дитини покладається на обох батьків, а також того, що позивач працює та за станом свого здоров'я також має можливість утримувати дитину.

Оскільки судом правильно застосовані норми матеріального права, однак неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, колегія суддів вважає необхідним рішення суду змінити в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи, що розмір допомоги по безробіттю, яку отримує відповідач, не перевищує 1200 грн., ту обставину, що позивач працює та має самостійний дохід, стан здоров'я сторін та неповнолітньої дитини, сукупність зібраних по справі доказів та пояснення сторін, судове рішення в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина підлягає зміні, з відповідним зменшенням розміру аліментів до 1000 грн.

У випадку зміни матеріального становища відповідача позивач не позбавлена можливості звернутись до суду з позовом про зміну розміру аліментів.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317 ЦПК України колегія суддів

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінити.

Зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1800 грн. до 1000 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа № 756/15561/16-ц

Апеляційне провадження №22-ц/796/4790/2017

Головуючий в суді першої інстанції: Жук М.В.

Доповідач в суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.