Справа №162/195/17
Номер провадження 2/162/98/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Гладіч Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любешів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Любешівського району про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

В поданій до суду заяві позивач ОСОБА_1 зазначив, що 01 липня 2016 року померла його мати ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Романа Корця, 55 в с. Любязь Любешівського району Волинської області, на які покійною в його користь 09.02.2006 року складено заповіт, посвідчений ОСОБА_2 сільською радою Любешівського району. Вказав, що інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 немає. Доповнив, що в шестимісячний термін з дня смерті ОСОБА_3 він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Від прийняття спадщини не відмовлявся, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, а тому просить визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами.

На розгляд справи в суд позивач ОСОБА_1 не зявився, у поданій представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_1 заяві позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити, справу розглядати без участі позивача.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Любешівського району в суд на розгляд справи не зявився, у поданій заяві не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1, просить справу розглядати без представника сільської ради.

Суд, дослідивши по справі письмові докази, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

На підставі частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до положень частини 4 статті 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку статті 174 цього ж Кодексу.

Оскільки відповідачем позов визнано, відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Належність спадкодавцю та позивачу на праві власності житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами по вул. Романа Корця, 55 в с. Любязь Любешівського району, наявність даних про прийняття спадщини, підтверджується наданими позивачем та витребуваними судом доказами.

Оскільки викладені у позовній заяві обставини, на які позивач покладається в обґрунтування своїх вимог, сторонами фактично визнаються, то на підставі частини 1 статті 61 ЦПК України суд визнає їх доведеними.

Пунктом 11 частини 1 статті 346 ЦК України визначено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

У відповідності до частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно частин 1 та 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З позовної заяви, поданих позивачем та витребуваних судом доказів вбачається, що покійній ОСОБА_3 належав житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Романа Корця, 55 в с. Любязь Любешівського району, що підтверджується довідкою ОСОБА_2 сільської ради Любешівського району № 302 від 24.02.2017 року та витягом з погосподарської книги № 3 за 2015-2020 роки.

01 липня 2016 року ОСОБА_3 померла, про що свідчить свідоцтво про її смерть серії І-ЕГ № 187361.

Відповідно до заповіту від 09.02.2006 року, посвідченого ОСОБА_2 сільською радою Любешівського району, ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 усе майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі житловий будинок з побутовими будівлями і спорудами, що розташовані в с. Любязь Любешівського району.

В суді доведено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину після смерті спадкодавця, звернувшись в установленому порядку до державного нотаріуса Любешівської державної нотаріальної контори Волинської області по питанню оформлення права власності на спадкове майно, однак постановою державного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані в с. Любязь по вул. Романа Корця, 55 Любешівського району у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на вказаний житловий будинок.

З оглянутих в суді матеріалів спадкової справи № 20/2017 вбачається, що позивач ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом в установленому порядку звернувся до Любешівської районної державної нотаріальної контори Волинської області з приводу оформлення права на спадщину після смерті ОСОБА_3 А також встановлено, що ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 та складається: з права на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,0103 га, розташовану в урочищі Плави, 44 ОСОБА_2 сільської ради; з права на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3975 га, розташовану в урочищі Коростеня, 42 ОСОБА_2 сільської ради; з права на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,2200 га, розташовану в урочищі Білин, 21 ОСОБА_2 сільської ради; з права на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,2200 га, розташовану в урочищі Соса, 22 ОСОБА_2 сільської ради; з права на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,0400 га, розташовану в урочищі Плави, 36 ОСОБА_2 сільської ради.

Таким чином, в суді доведена та обставина, що позивач ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину і звернувся в установленому порядку по питанню оформлення права власності на спадкове майно, тому житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: Волинська область, Любешівський район, с. Любязь, вул. Романа Корця, 55 перебувають у правомірному володінні позивача.

Питання про розподіл судових витрат необхідно вирішити відповідно до вимогст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 60, 174, 212 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1268 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Любешівського району про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітомзадовольнити повністю.

Визнати право власності ОСОБА_1на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: Волинська область, Любешівський район, с. Любязь, вул. Романа Корця, 55.

Стягнути з ОСОБА_2 сільської ради Любешівського району на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) гривень понесених та документально підтверджених судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Любешівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - з дня отримання ними копії цього рішення.

Головуючий: