Справа № 148/2420/16-ц Провадження № 22-ц/772/411/2017Головуючий в суді першої інстанції Штифурко Л. А.
Категорія 43 Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Нікушина В.П.,

суддів Оніщука В.В., Медвецького С.К.,

за участю секретаря Ліннік Я.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Ладижинського дитячого будинку-інтернату, треті особи: які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Заозерненська сільська рада Тульчинського району Вінницької області, Шевченківська районна державна адміністрація в м. Києві, Опікунська рада при виконавчому комітеті Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області про зняття з реєстрації з місця проживання, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 20.12.2016 року, ухвалене у даній справі,

встановила:

В листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд з вказаним вище позовом з вимогою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1.

Мотивуючи позовні вимоги ОСОБА_3 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у неї народилася донька ОСОБА_4, яка є інвалідом 1 групи А з дитинства. Донька з 2001 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_1

З 11 вересня 2002 року ОСОБА_4 зараховано до Ладижинського будинку інтернату для розумово-відсталих дітей, з березня 2013 року вона зареєстрована у цьому інтернаті. З дня зарахування до даного закладу жодного разу не залишала його територію. Рішенням суду від 12.08.2016 року ОСОБА_4 визнано недієздатною.

Оскільки донька постійно проживає у будинку інтернаті, то вона підлягає зняттю з реєстрації у квартирі АДРЕСА_1, так як її реєстрація порушує права позивача, що полягає у збільшені плати за комунальні послуги.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 20 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено, але з ним не погодилась ОСОБА_3 і оскаржила його в апеляційному порядку через свого представника, поставивши питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Поставивши під сумнів законність оскаржуваного рішення вона посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження доводів апеляційної скарги наведені ті ж самі обставини, що при поданні позову.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що з огляду на статтю 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вимога про ухвалення рішення про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_4 є необґрунтованою та не відноситься до повноважень суду, а є компетенцією органу реєстрації.

З такими висновками суду колегія суддів не може цілком погодитись з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що звертаючись з позовом ОСОБА_3 ставить питання про зняття з реєстрації місця проживання її доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, наприклад, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов'язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше).

У зв'язку із цим, відповідно до ст. 16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права.

При цьому слід враховувати, що відповідно до згаданої вище статті 7 Закону питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов'язане і залежать від вирішення питання про житлові права особи, які регулюються нормами житлового і цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 156 Житлового кодексу України; ст. 405 ЦК України).

Таким чином, вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку без вирішення у встановленому законом порядку з дотриманням положень ст. 11 ЦПК України питання про наявність чи відсутність у особи житлових прав не є належним способом захисту.

Таку правову позицію висловила колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у рішенні від 31 січня 2011 року.

А тому, за встановлених по справі обставин, оскаржуване рішення підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦП К України, колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 20.12.2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Ладижинського дитячого будинку-інтернату, треті особи: які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Заозерненська сільська рада Тульчинського району Вінницької області, Шевченківська районна державна адміністрація в м. Києві, Опікунська рада при виконавчому комітеті Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області про зняття з реєстрації з місця проживання відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: