Справа 333/7202/16-ц
провадження 4-с/333/10/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумової І.Й.,

при секретарі Кунець В.В.,

за участю:

заявника ОСОБА_1,

заінтересованої особи ОСОБА_2,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3,

державного виконавця Стеблій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя справу за скаргою ОСОБА_1 щодо оскарження постанови державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 про опис та арешт майна боржника від 06.12.2016 р. по виконавчому провадженню №ЗВП №53057516, заінтересована особа: ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із скаргою, яку доповнив, зазначив, що на підставі рішень Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справам № 333/3313/13-ц, № 333/1657/16-ц, № 333/1657/16-ц з заявника стягнуто заборгованість на користь ОСОБА_2. На підставі вказаних вище рішень суду, Комунарським районним судом м. Запоріжжя були виданні виконавчі листи № 333/3313/13-ц, № 333/1657/16-ц, № 333/1657/16-ц відкрито виконавчі провадження, ЗВП № 53057516. 06 грудня 2016 року державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження при виконанні зведеного виконавчого провадження. На підставі п.2 вказаної вище постанови державний виконавець наклав арешт на 94/200 частини будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Вагонна, 24. Вважає, що вказана постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06 грудня 2016 року винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та інших актів законодавства, які регулюють питання випадків, підстав та умов накладання арешту на майно під час примусового виконання виконавчого документу, а тому така постанова державного виконавця є незаконною та підлягає скасуванню. Однак, державний виконавець, 06 грудня 2016 року вчиняючи виконавчі дії щодо накладення арешту на майно боржника провів їх упереджено та не обєктивно, що загалом призвело до порушення гарантованих прав та інтересів власників житлового будинку. Так, державний виконавець не зясував того, що вказаний будинок не поділений між співвласниками в натурі, зайшов у житлове приміщення, яке не належить заявнику та наклав арешт на майно, яке заявнику не належить. Враховуючи викладене, заявник вважає, що постанова державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06 грудня 2016 року винесена з порушенням встановленого нормами чинного законодавства порядку здійснення виконавчого провадження, в звязку з чим вона є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

У судовому засіданні заявник підтримала свою скаргу та наполягала на її задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у скарзі, додала, що вона не ознайомлювалась з матеріалами справи, державний виконавець не повідомляв її належним чином про примусове входження до її помешкання.

У судовому засіданні державний виконавець Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_5 просив суд відмовити повністю у задоволені скарги та ним були надані письмові заперечення, які додані до матеріалів справи.

Заінтересована особа та її представник у судовому засіданні заперечували, щодо задоволення скарги та просили відмовити, зазначивши, що ОСОБА_1 відомо було, що в державній виконавчій службі знаходиться зведене виконавче провадження. Держаним виконавцем неодноразово ОСОБА_1 повідомлялась про примусове входження до помешкання з залученням понятих та представників правоохоронних органів, але кожний раз вона не зявлялась на дану адресу, в телефонному режимі повідомляла що затримується, та лише після того, як державний виконавець та працівники правоохоронних органів покидали зазначену адресу, вона приїздила. Вважають, що таким чином ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішень та намагається затягнути розгляд справи.

За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

На виконанні в Комунарському відділі державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження (ЗВП) № 53057516 за виконавчими листами № 333/3313/13-ц, № 333/1657/16-ц, № 333/1657/16-ц, які були видані Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу. Дане виконавче провадження оглянуто судом в судовому засіданні.

Згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.12.2016 року державним виконавцем встановлено, що за боржником ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 4-1141 від 24.07.2006 року зареєстровано право власності на 94/200 житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Вагонна, 24.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2015 року задоволено подання державного виконавця Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ про надання дозволу на примусове входження до помешкання боржника ОСОБА_1 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Вагонна, буд 24-а, а саме до 94/200 частин будинку, що належить на праві власності боржникові згідно з договором купівлі-продажу № 4-1141 від 24.07.20106 року з залученням понятих, працівника Комунарського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області для складання акту перевірки майна боржника ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно матеріалів виконавчого провадження, на адресу боржника ОСОБА_1 державним виконавцем неодноразово надсилались повідомлення про дату та час примусового входження до помешкання за адресою: м. Запоріжжя вул. Вагонна, 24, а саме до 94/200 частини будинку, належній боржнику на праві власності та винесено постанови від 18.03.2016 року, 25.04.2016 року, 11.05.2016 року про залучення працівників органів внутрішніх справ для участі у проведенні виконавчих дій. ОСОБА_1 заявами повідомляла державного виконавця про неможливість бути присутньою при виконаючих діях у звязку з хворобою.

Згідно п.4,5,6 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно ч.3 та ч. 4 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на обєкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо зясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності обєкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку.

Згідно ч.1,2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно ч.5 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу VII Наказу Міністерства Юстиції від 02.04.2012 року № 512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень, про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі. Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Вимоги ст.383 ЦПК України передбачають, що учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Посилання скаржника про її необізнаність щодо зведеного виконавчого провадження з вищевказаними виконавчими листами спростовується матеріалами виконавчого провадження, за якими боржник постійно ознайомлювалась з матеріалами виконавчого провадження та вела переписку з державним виконавцем.

Таким чином, судом встановлено, що державний виконавець Нєдєльська О.Г. 06 грудня 2016 року, з дотриманням вимог законодавства, з метою виконання рішень суду провела опис та арешт лише 94/200 частини житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Вагонна, 24, що належить боржнику ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 4-1141 від 24.07.2006року, а не всього будинку, тому це ніяким чином не призвело до порушення гарантованих прав та інтересів власників житлового будинку.

З урахуванням того, що при винесенні постанови державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 06.12.2016 року у повному обсязі виконано вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та інструкції з організації примусового виконання рішень, суд прийшов до висновку про необґрунтованість поданої скарги та про необхідність відмови у її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209-210, 383, 387 ЦПК України, ст.ст.4,5,6,11,56 ЗУ «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 щодо оскарження постанови державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 про опис та арешт майна боржника від 06.12.2016 р. по виконавчому провадженню №ЗВП №53057516, заінтересована особа: ОСОБА_2, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м.Запоріжжя протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й. Наумова