Справа № 462/8507/15 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 22-ц/783/496/17 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шандри М.М.

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Франківський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26 вересня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Франківський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про звільнення від сплати заборгованості за аліментами - відмовлено.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Вважає рішення безпідставним та незаконним у зв'язку з тим, що судом взагалі неправильно встановлено обставини справи, не взято до уваги важливі докази у справі, а також допущено неправильне та однобічне застосування норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суддя свідомо затягував розгляд справи, жодного разу відповідач та третя особа не були присутні у справі, а суддя не вжив жодних заходів для їхньої участі. Крім цього, вказує на те, що суд перекрутив факти ніби то він не в повній мірі виплачував аліменти на дітей, що не відповідає дійсності. Оскільки він кожного місяця виплачував аліменти на дітей по рішенні суду, а заборгованість виникла внаслідок невірного нарахування заборгованості третьою особою по справі. Судом при ухваленні рішення не враховано інтересів його дітей, заборгованості за аліментами він не взмозі платити, оскільки ніде не працює.

В судове засіданні окрім позивача решта осіб, що беруть участь у справі (їх представники) не з'явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників) зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 140, 180, 182, 188, 196, 197 СК України та відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 1997 року по 2003 рік. Під час шлюбу у них народились діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно з розрахунку заборгованості по аліментах за період з 8.05.2007 р. по 2.02.2011 р. сума боргу склала 6338,69 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах за період з 3.02.2011 р. по 30.07.2014 р. сума заборгованості складає 21712,19 грн. Відповідно до вищевказаних розрахунків, позивачем повною мірою не сплачено аліментів на утримання дітей, у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість. Згідно постанови головного державного виконавця Франківського ВДВС ЛМУЮ Харко М.М. ВП № 43698592 від 15.09.2014 про звернення стягнення на доходи боржника, стягнення аліментів проводиться у розмірі 70% із заробітку до погашення заборгованості, яка утворилась станом на 30.07.2014 року. Відповідно до довідки про доходи виданої ТзОВ «Фіакр - Львів» від 16.11.2015 року нарахована заробітна плата за період з 01.01.2015р. по 30.10.2015 р. становить 14430,66 грн., з яких стягнено 8572,93 грн. для сплати аліментів. Суд, дослідивши докази у їх сукупності, вважає, що, оскільки у позивача виникла заборгованість по оплаті аліментів на утримання дітей, а наявність у нього нової сім'ї та дітей не слугує підставою для звільнення останнього від сплати заборгованості, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції вцілому відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж апеляційної скарги не слід вважати обґрунтованими.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Також, відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Крім цього, відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорювалось та не спростовано з позивача на користь відповідача на підставі виконавчих листів №2-3196 від 14.03.2003 року та 2-1634 від 4.11.2011 року стягувались та стягуються аліменти на утримання двох дітей сторін від їх шлюбу, що був укладений 12.03.1997 року, а саме ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4

Згідно розрахунків державного виконавця Волянського А.Л. у позивача станом на 30.07.2014 року наявною була заборгованість зі сплати аліментів на користь відповідача на утримання вказаних дітей у розмірі 21712,19 грн. (а.с. 5-6).

Як вбачається із позовної заяви, матеріалів справи та доводів позивача у суді апеляційної інстанції позивач, посилаючись на те, що: заборгованість по сплаті аліментів йому нарахована помилково; на даний час у нього є інша сім'я, де у нього народилось двоє дітей; те, що з його заробітної плати стягується 70% на погашення заборгованості зі сплати аліментів та стягнення аліментів; а також те, що відповідач незаконно вивезла їх спільних дітей за кордон, - просить його від сплати такої його заборгованості звільнити.

Колегія суддів вважає, що обставини наведені позивачем, відповідно до згаданих норм закону не дають підстав стверджувати про необхідність звільнення позивача від сплати згаданої заборгованості за аліментами.

Так, що стосується доводів позивача про невірне нарахування заборгованості за аліментами, то такі жодними доказами не підтверджені та їх не слід вважати обґрунтованими, навпаки розрахунками, поданими самим позивачем, стверджується вказаний ним розмір заборгованості за аліментами.

Крім цього, позивач, як сторона виконавчого провадження (виконавчих проваджень), не позбавлений права, у випадку невірного нарахування заборгованості оскаржити такі розрахунки державного виконавця у порядку передбаченому Розділом VІІ ЦПК України.

Наявність у позивача іншої сім'ї та двох дітей на утриманні, що підтверджується копією його паспорта (а.с. 84-87) та свідоцтвами про народження дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 не є тією виключною обставиною (що має істотне значення) та може слугувати підставою для його звільнення від заборгованості за аліментами відповідно до ч.2 ст. 197 СК України.

Однак вказана обставина у взаємозв'язку із тією обставиною, що із заробітної плати позивача стягується 70 % для сплати аліментів та погашення заборгованості за такими, можуть бути підставами для його звернення до суду для вирішення питання про відстрочення чи розстрочення сплати заборгованості за аліментами в порядку ч.1 ст. 197 СК України.

Твердження ж позивача про незаконність вивезення відповідачем їх спільних дітей за кордон, що на даний час жодними доказами не підтверджено не слід знову ж вважати підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами.

Вказуючи в апеляційній скарзі про неврахування судом інтересів його дітей у новому шлюбі, позивач не звернув уваги на те, що заборгованість у нього виникла зі сплати аліментів теж на його ж дітей від попереднього шлюбу, інтереси, яких теж повинні бути та враховані судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід відхилити, рішення ж суду слід залишити без змін, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.П. Цяцяк

М.М. Шандра