Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Сидоренко І.О.

при секретарі Рудь Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

19 січня 2017 року позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № б/н від 19.09.2013 року та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем договором № б/н від 19.09.2013 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте відповідач належним чином не виконував зобовязання за договором, в наслідок чого утворилась заборгованість станом на 30.11.2016 року у сумі 11529,55 грн., що складається з заборгованості за кредитом у сумі 1911,77 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 8592,56 грн., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у сумі 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), та у сумі 525,22 грн. штраф (процентна складова). У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом та судові витрати.

У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій вимоги позивача визнала, справу просила розглянути за її відсутності.

Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтву про державну реєстрацію юридичної особи, ОСОБА_2 акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 19.03.1992 року та у зв'язку зі зміною найменування юридичної особи проведена заміна свідоцтва про державну реєстрацію 17.07.2009 року, ПАТ КБ «Приватбанк» включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, що підтверджується довідкою з ЄДРПОУ.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до договору № б/н від 19.09.2013 року встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір, згідно з умовами якого сторонами були прийняті на себе взаємні зобовязання, а саме: відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та зобовязався повернути наданий кредит у визначений договором строк та сплачувати проценти за його користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що кредитний договір укладений сторонами в письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою позивача та відповідачем ОСОБА_1

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданої позивачем, заборгованість за договором укладеним з відповідачем станом на 30.11.2016 року складає 11529,55 грн. ОСОБА_1 заборгованість складається з заборгованості за кредитом у сумі 1911,77 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 8592,56 грн., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у сумі 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), та у сумі 525,22 грн. штраф (процентна складова).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом у сумі 1911,77 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 8592,56 грн. підлягають задоволенню.

При вирішенні питання щодо стягнення штрафів, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VІІ від 02.09.2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VІІ від 02.09.2014 року було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до якого входило м. Словянськ Донецької області.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р.

Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Словянськ Донецької області.

Таким чином, відповідно до Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ від 02.09.2014 року за період з 14.04.2014 року нарахування пені та штрафів, банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції, тобто з 14 квітня 2014 року і до дня набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 з 18.09.2013 року і по даний час зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1, суд приходить до переконання, що на зазначені договірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VІІ від 02.09.2014 року, тобто Банк повинен був не нараховувати або скасувати відповідачу нарахований штраф.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу не підлягають задоволенню.

Отже, аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 10504,33 грн.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При подачі позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір в мінімальному розмірі, що підлягає сплаті при подачі позовної заяви майнового характеру у сумі 1600,00 грн. Отже, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1600,00 грн., що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 549, 638 ч. 1, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213- 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: Донецька область, м. Словянськ, пров. Багратіона, буд. 13, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на р/р 3111, , МФО № 305299, суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.09.2013 року, станом на 30.11.2016 року, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 1911,77 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 8592,56 грн., а у загальному розмірі 10504 (десять тисяч пятсот чотири) грн. 33 коп. та судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_3