Справа № 184/69/17
Номер провадження 2/184/99/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2017м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Гукової Р.М.,

за участю секретаря Попівніч Н.І.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2017 року позивач звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вищевказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог, позивач вказує, що 25.07.2009 року між нею та відповідачем у відділі ДРАЦС Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 128 був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося, оскільки за своїми характерами вони виявились абсолютно протилежними людьми та мають різні погляди на подружнє життя. У вересні 2016 року позивач з відповідачем повністю припинили сумісне проживання та усі колишні сімейні стосунки, у тому числі і ведення спільного господарства. Позивач вважає, що подальше примирення та спільне життя з відповідачем неможливе. Тому звернулась до суду з даним позовом та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що між нею та відповідачем припинені всі шлюбні відносини. Наданий судом місячний строк для примирення нічого в їхніх стосунках не змінив. Шлюб між нею та відповідачем носить формальний характер, тому просить його розірвати.

Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечує, посилаючись на те, що його намагання примиритись та зберегти сімю позитивного результату не дали.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин а також те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Детально вивчивши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, приймаючи до уваги те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти позову, наданий судом місячний строк на примирення подружжя позитивного результату не дав, суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Майнового спору сторони не мають.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що місячний строк для примирення не дав позитивного результату та позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу- задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 25 липня 2009 року у відділі ДРАЦС Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 128, між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1 залишити прізвище "Бєлькова".

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_6