Придніпровський районний суд м.Черкаси

Провадження № 2/711/145/17
Справа № 711/8285/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року Придніпровський районний суд

м. Черкаси

В складі: головуючого судді Колода Л.Д.

При секретарі Василенко О.Г.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18 травня 2016 року на перехресті вулиць ОСОБА_3 та Чіковані в м.Черкаси відбулося ДТП за участю автомобіля марки Renault Kangoo, д.н.з. СА 8857 BE та автомобіля НОМЕР_1, керування якого здійснював ОСОБА_2

Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 03 червня 2016 року по справі № 711/4879/16-п ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні вищезазначеного ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу. При цьому встановлено, що автомобілю марки Renault Kangoo було нанесено механічні пошкодження.

Після ДТП, позивач не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди письмово надала страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Отримавши рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси, що вступило в законну силу, позивач звернулася до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» із заявою про відшкодування. 20 червня 2016 року ПрАт «Страхова компанія «Уніка» повідомила позивача листом від 14.06.2016 року за №00193659, що за результатом розгляду заяви про відшкодування внаслідок ДТП, розмір страхового відшкодування складає 14025,98 гривень.

Із розміром суми страхового відшкодування позивач не погодилася, адже на той момент, уклавши 11 червня 2016 року договір про технічне обслуговування та ремонт автомобіля, мала інформацію, що ремонт авто буде коштувати не менше 20 000 грн.

22 червня 2016 року позивач надала для проведення відновлювально-ремонтних робіт пошкоджений автомобіль Renault Kangoo, д.н.з. СА 8857 BE, фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4

Позивач 20 липня 2016 року забрала зазначений автомобіль з ремонту, сплативши 36 025 гривень. 04 липня 2016 року позивач по виписці з карткового рахунку, дізналася, що 24 червня 2016 року на її рахунок надійшло 14 025,98 гривень. Дана сума відповідала розміру суми страхового відшкодування, що зазначався в листі ПрАт «Страхової компанії «УНІКА» від 14.06.2016 року. На її заперечення щодо неповноти розміру суми страхового відшкодування та того, що позивач не підписувала будь-якого погодження щодо суми страхового відшкодування, отримала відповідь, що в разі незгоди з їх діями можна звернутися до суду.

Згідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до 4.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як зазначається в ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як роз'ясняється в п. 4 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно абз. 3 п.6 вищезазначеної Постанови, не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

Як зазначено в п. 14 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювана шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як роз'яснено в п. 13 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року, враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Окрема складова вартості завданих позивачу збитків - це відшкодування витрат, понесених внаслідок пошкодження автомобіля при ДТП, що пов'язано з укладанням договору оренди легкового автомобіля. Для того укладу життя, який позивач вибудувала для себе, для зручностей її сім'ї, їй постійно і щоденно потрібен автомобіль. Тому 20 червня 2016 року позивач та ОСОБА_5 уклали договір оренди автомобіля. Термін дії договору складав один місяць, а орендна плата 4 000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

У відповідності до п. 3 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року, позови, що виникають із відносин відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, пред'являються до суду за загальними правилами підсудності, визначеними главою 1 розділу III ЦПК. При цьому суд має враховувати право позивача на пред'явлення позову про відшкодування шкоди також за його зареєстрованим місцем проживання чи перебування, або за місцем завдання шкоди (частини третя, шоста статті 110 ЦПК), чи виконання договору у разі виникнення спору із договору страхування (частина восьма статті 110 ЦПК).

Позивач вважає, що збитки, які вона отримала внаслідок ДТП становлять:

- ремонт автомобіля 369025 гривень,

- витрачені кошти на оренду іншого автомобіля, що складають 4000 гривень.

Так як позивачу частково було відшкодовано кошти, то вважає, що ПрАт «Страхова компанія «Уніка» повинна відшкодувати: 36025 - 14025,98 + 4000 = 25 999,02 гривні

В зв»язку з цим просить постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_6 акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на її користь суму страхового відшкодування в розмірі 25 999 гривень 02 коп. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь шкоду , як відшкодування за оренду іншого автомобіля в сумі 4 000 грн. Стягнути з ОСОБА_6 акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_2 на користь її користь судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 та її представники по довіреності в судове засідання не з»явилися, про день слухання справи позивач повідомлена, подала заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутності, позов задовольнити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_6 акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлений, подав заперечення на позов, в якому в позові просить відмовити.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з»явися, про день слухання справи повідомлений, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази в результаті всебічного, повного та обєктивного їх дослідження , суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Позивач, як на підставу своїх позовних вимог посилається на те, що18 травня 2016 року на перехресті вулиць ОСОБА_3 та Чіковані в м.Черкаси відбулося ДТП за участю автомобіля марки Renault Kangoo, д.н.з. СА 8857 BE та автомобіля НОМЕР_1, керування якого здійснював ОСОБА_2Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 03 червня 2016 року по справі № 711/4879/16-п ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні вищезазначеного ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу. 20 червня 2016 року ПрАт «Страхова компанія «Уніка» виплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 14025,98 гривень. Із розміром страхового відшкодування позивач не згідна та вважає, що з відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» слід стягнути 25 999,02 грн.

Однак з такі доводи позивача не можуть бути покладені в основу судового рішення. Судом встановлено, що 07.09.2015 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Уніка» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/8821118. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 2107 д.р.н. СА0173АЕ.

Правовідносини, що склались між сторонами, регулюються нормами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV.

Відповідно до 2.1. вказаного закону відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього закону.

Згідно вимог п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону «У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством».

Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» «проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом». Ч. 3 цієї статті встановлено, що проведення незалежної оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування під час вирішення спорів.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Страховиком було замовлено авто-товарознавче дослідження про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу марки ОСОБА_8 д.р.н. СА8857ВЕ у судового експерта ОСОБА_9, який має вищу технічну освіту за спеціальністю «інженер-механік і кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 12.2. «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру матеріального збитку, заподіяного їх власникам», стаж роботи з 1995 року. З цією метою 07.06.2016 року експертом у присутності представника позивача було оглянуто пошкоджений транспортний засіб марки ОСОБА_8 д.р.н. СА8857ВЕ

Таким чином, розмір збитку по пошкодженому автомобіля страховиком було визначено на підставі Звіту за результатами експертного автотоварознавчого дослідження від 13.06.2016 року № 060/16 .

Згідно звіту, вартість відновлювального ремонту без урахування зносу становить 29 043,37 грн., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля ОСОБА_8 д.р.н. СА8857ВЕ, з ПДВ на запасні частини складає - 16 322,76 грн., а без ПДВ - 14 025,98 грн.

Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст.41 Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

14.06.2016 року позивач надала Страховику заяву на виплату, в якій просила виплатити страхове відшкодування та перерахувати на особисті реквізити.

Страховиком було визначено вартість матеріального збитку без врахування податку на додану вартість на запасні частини, та яка склала 14 025,98 грн.

14.06.2016 року Страховиком було складено страховий акт № 00193659, а 15.06.2016 року страхове відшкодування було перераховане на рахунок позивача. Після виплати позивач до страхової компанії з актом виконаних робіт не зверталася.

Тому суд вважає, що відповідач приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» виконало свої зобов'язання за полісом АІ/8821118 у повному обсязі.

Що ж стосується доводів позивача про те, що вона проводила ремонт у ФОП ОСОБА_10, то позивачем не надано суду належних та допустимих доказів з приводу того, що ФОП ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем, має ліцензію на виконання ремонтних робіт транспортних засобів. В зв»язку з цим позов в цій частині до задоволення не підлягає.

Крім цього не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення із відповідача ОСОБА_2 коштів, оплачених за оренду автомобіля в сумі 4 000 грн. Позивачем надано суду договір оренди легкового автомобіля у приватної особи , однак на договорі відсутня відмітка, що він зареєстрований в компетентних органах, в тесті договору відсутні дані про свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а статтею1194 ЦК України не передбачена відповідальність особи, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, по оплаті оренди транспорту.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд вважає, що права позивача відповідачами ніяким чином не порушені, а тому позов до задоволення не підлягає.

Поскільки відсутні підстави для задоволення позову, то відсутні підстави і для вирішення питання про відшкодування судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1166, 1194 ЦК України, ст. ст. 8,10, 79, 60,61, 88, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, суд ,-

В и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції до апеляційного суду Черкаської області.

Головуючий: ОСОБА_11