Справа № 182/4917/16-ц
Провадження № 2/0182/109/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.01.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

за участю

секретаря - Снєгульської В.М.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство ОСОБА_2 „ПриватБанк звернувся з позовом до ОСОБА_1 та просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором №б/н від 15.07.2008 року в розмірі 14385,92 грн., яка складається з 4000 грн. заборгованість за кредитом, 9224,69 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 661,23 грн. штраф (процентна складова), а також понесені судові витрати в розмірі 1378 грн.( а.с.2-3)

В обґрунтування позову послався на те, що відповідач отримав кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з „Умовами та правилами надання банківських послуг, „Правилами користування платіжною карткою та „Тарифами банку, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом в заяві. За договором строк дії картки складає 12 місяців, якщо на протязі цього строку жодна зі сторін договору не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідач не виконує свої зобовязання за договором внаслідок чого виникла заборгованість.

В судову засідання представник позивача не зявився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності? на позовних вимогах наполягає в повному обсязі. ( а.с. 20)

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував та суду пояснив, що позивач пропустив строк звернення з цим позовом до суду, оскільки строк дії картки сплив ще в липні 2009 року, просить застосувати строки давності до предявлених позовних вимог, він заборгованості перед банком не має, додані до позову умови та правила надання банківських послуг баче вперше та їх не підписував. Він вніс останні платіж за карткою 15.08.2012 року і з того часу жодних претензій від банку не отримував щодо наявності заборгованості. До того ж нову перевипущену пластикову картку після липня 2009 року він не отримував, оскільки вважав, що достатньо погасити заборгованість по картці, яка закінчила свій строк дії.

Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 15.07.2008 року отримав 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки ( а.с.7).

Згідно розрахунку ОСОБА_1 станом на 31.07.2016 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 14385,92 грн. ( а.с. 4-6)

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку ОСОБА_1 останній раз поповнював картковий рахунок 15.08.2012 року, що не заперечувалось відповідачем в судовому засіданні ( а.с.6)

Як вбачається із змісту позовної заяви та пояснень відповідача в судовому засіданні кредитну картку відповідачу було видано на строк 12 місяців.

Позивач в позовній заяві посилається на те, що договір з ОСОБА_1 є пролонгованим, оскільки на протязі цього строку жодна зі сторін договору не поінформувала іншу сторону про припинення дії договору.

Однак суд з такими доводами позивача не може погодитись, оскільки пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладення договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, однак як вбачається з розрахунку боржник свої зобовязання за договором від 15.07.2008 року не виконав і позивачем не надано суду доказів, що після закінчення строку дії договору в липні 2009 року банк видавав боржнику грошові кошти і нову платіжну картку.

Отже строку дії договору -платіжної кредитної картки, яка видана ОСОБА_1 15.07.2008 року , закінчився 14.07.2009 року.

Як зазначено вище, судом встановлено, що платежі за кредитним договором відповідач продовжував здійснювати до 15.08.2012 року, а з позовом позивач звернувся лише 08.09.2016 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог. Згідно із частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, письмового договору між сторонами про збільшення строку позовної давності не укладалось.

Оскільки як вище встановлено, право на позов у позивача виникло у вересні 2012 року року, коли ОСОБА_1 припинив сплачувати кошти за заборгованістю по кредитному договору, то суд дійшов до висновку, що пред`явлення позову тільки 08.09.2016 року відбулось зі спливом строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку, що у позові ПАТ КБ „ПриватБанк слід відмовити повністю відповідно до статті 256-261, 266, 267 ЦК України у звязку зі спливом позовної давності.

Керуючись Постановою Верховного суду від 01.07.2015 року № 2-757цс15, Постановою Верховного суду від 24.09.2014 року № 6-103цс14, Постановою Верховного суду від 17.09.2014 року № 6-95цс14, Постановою Верховної суду від 01.10.2014 року № 6-134цс14, Постановою Верховного суду від 01.10.2014 року № 6-133цс14, Постановою Верховного суду від 22.10.2014 року № 6-127цс14 , ст.ст. 251, 256-261,266,267 ЦК України, ст.ст. 10,11,60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_2 „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити .

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд

Суддя: ОСОБА_4