Справа №592/8762/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/16/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 жовтня 2016 року

в справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_3, треті особи: Національний банк України, Публічне акціонерне товариство "Омега Банк" про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 жовтня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено у звязку з їх необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог з тих підстав, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права.

При цьому ПАТ "Дельта Банк" посилається на те, що судом невірно застосовані статті Закону України "Про іпотеку", оскільки суд проігнорував ч. 2 ст. 35 названого Закону, якою передбачено що положення частини першої цієї статті щодо направлення іпотекодавцю письмової вимоги про усунення перешкод не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Судом не враховано висновки Конституційного суду, що право особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом та іншими нормативно-правовими актами.

Крім того, судом першої інстанції зроблено безпідставний висновок про передчасність подачі позову банку з посилання на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження виконання вимог ст. 33, 35 Закону України "Про іпотеку", адже позивачем було надано до суду докази направлення ОСОБА_3 досудової вимоги №31/4-08/10242/15 від 27 серпня 2015 року. Судом не враховано умови укладеного договору.

Також зазначає, що безпідставним та помилковим є посилання у рішенні суду на те, що відповідачем здійснюються платежі на виконання умов договору у сумах, не менших ніж передбачено графіком погашення заборгованості, адже згідно розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку позичальник з березня 2015 року повністю припинив здійснювати, щомісячні платежі на погашення заборгованості, чим порушив п. 3.1, 3.2, 3.3, 3,6 кредитного договору.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

09 вересня 2015 року ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, свої вимоги мотивував тим, що 26 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк" та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 40 000 доларів США, з 11,90 відсотків річних в іноземній валюті за користування кредитом та на строк до 25 жовтня 2037 року включно.

В цей же день, тобто 26 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір, відповідно до якого відповідач передав у іпотеку банку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на праві власності.

25 травня 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ "Сведбанк" передало ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами, тобто ПАТ "Дельта Банк" набуло право вимоги по кредитному договором ОСОБА_3 від 26 жовтня 2007 року та відповідним договорам забезпечення.

ПАТ "Дельта Банк" посилався на те, що відповідач не виконує зобовязання за укладеним договору, у звязку з чим утворилася заборгованість, яка становить 591491,66 грн., а тому просить в рахунок основного зобовязання звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за ПАТ "Дельта Банк".

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

26 жовтня 2007 року між АТ "ТАС-Комерцбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк") та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №014/1007/71-653, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) у розмірі 40000 доларів США на строк користування до 25 жовтня 2037 року зі сплатою 11,9% річних.

Пунктом 3.1. кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язується здійснювати погашені заборгованості за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок щомісяця через касу банку згідно додатку №1, що є невід'ємною частиною цього договору, якщо інше не передбачене цим договором.

Відповідно до п. 3.2. кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом, на суму щоденного залишку заборгованості кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення. При розрахунку процентів за кількість днів у році приймається - 360. При цьому враховується перший день та не враховується останній день користування кредитом.

Згідно з п. 4.6. кредитного договору, проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником через касу банку на відповідний рахунок щомісяця в період з "01" по "20" число включно, за попередній календарний місяць; проценти нараховані за останній календарний місяць фактичного користування кредитом, сплачуються позичальником одночасно з погашенням кредиту.

Відповідно до п.п. 5.1.1. кредитного договору, позичальник зобов'язується забезпечити своєчасне повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, сплату комісій, у порядку та строк, встановлені цим договором, а також сплату неустойок та відшкодування банку збитків у випадках неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань, передбачених цим договором.

Пунктом 8.1. кредитного договору встановлено, що за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості. При розрахунку суми пені за кількість днів у році приймається - 360 (т.1 а.с.4-11).

З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за вищевказаним кредитним договором, 26 жовтня 2007 року між АТ "ТАС-Комерцбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк") та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки.

Відповідно до названого договору іпотеки в іпотеку було передане нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

Вартість предмета іпотеки сторони визначили 247450 грн., що за курсом НБУ на день укладення цього договору становить у еквіваленті 49000 доларів США.

Відповідно до п. 10.3. іпотечного договору, іпотекодержатель має право обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з п. 11. іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобов'язання повністю або частково у т.ч. якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобовязання, а також в інших випадках, передбачених основним зобовязанням та цим договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основ зобов'язання (як основного боргу, так і процентів за ним).

Пунктом 12 іпотечного договору, за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя:

12.1. За рішенням суду;

12.2. У безпосередньому порядку на підставі виконавчого напису нотаріусу;

12.3. Згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладене в пп. 12.3.1. та 12.3.2. цього пункту договору.

12.3.1. Задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

12.3.2. Продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 Закону України "Про іпотеку" (т.1 а.с.12).

25 травня 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ПАТ "Сведбанк" відступило ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема до складу вимог було включено і право вимоги виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором №014/1007/71-653 від 26 жовтня 2007 року, укладеним між АТ "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_3 (т.1 а.с.17-21).

Як на підставу для задоволення позову ПАТ "Дельта Банк" посилалось на те, що ОСОБА_3 не виконує взяті на себе перед банком зобовязання.

Станом на 28 липня 2015 року заборгованість по кредитному договору № №014/1007/71-653 від 26 жовтня 2007 року становить 26810,09 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28 липня 2015 року складає 591491,66 грн., з яких:

- заборгованість по тілу кредиту 25151,76 доларів США (еквівалент 554905,12 грн.);

- заборгованість по відсотках 1658,33 доларів США (еквівалент 36586,54 грн.) (т.1 а.с.14).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачем були порушено умови договору, що завдало збитків іпотекодержателю чи змінило обсяг його прав.

Проте колегія суддів з даним висновком суду погодитись не може.

Відповідно до ст. ст. 1, 5, 11 Закону України "Про іпотеку" іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

За загальним правилом ч. 1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Іпотечним договором передбачено, що іпотекодержатель має право у разі невиконання повністю або частково позичальником основного зобов'язання, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В п. 16 іпотечного договору передбачено, що договір діє до виконання іпотекодавцем свого основного зобовязання.

27 серпня 2015 року ПАТ "Дельта Банк" направив ОСОБА_3 лист-вимогу про сплату простроченої заборгованості за вихідним № 31/4-08/10242/15, що передбачено ст. 33 Закону України "Про іпотеку" (т.1 а.с.15-16).

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки виникає, зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. У разі порушення позичальником обов'язків, встановлених кредитним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Право іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки передбачене в Законі (ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку").

Такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, як набуття іпотекодержателем права власності на нього, передбачений п. 12 іпотечного договору від 26 жовтня 2007 року.

Не виконання своїх зобовязань за кредитним договором ОСОБА_3, починаючи з березня 2015 року, підтверджується матеріалами справи та не заперечується і самим відповідачем. У звязку з цим у позивача виникло право вимагати дострокового повернення всієї заборгованості, яка станом на 28.07.2015 року становила 591491,66 грн., за рахунок іпотечного майна, шляхом визнання права власності на нього за банком.

Вартість квартири згідно висновку субєкта оціночної діяльності станом на 30.09.2016 року становить 518427 грн. (а.с. 57-76 т. 2). Даний висновок складений відповідно до вимог п. 12.3.1. іпотечного договору, тому даною вартістю і повинно бути визнано право власності на квартиру за банком.

У звязку з цим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову згідно вимог ст. 309 ЦПК України.

Враховуючи, що іпотечним майном в даній справі забезпечено споживчий кредит отриманий ОСОБА_3 в іноземній валюті, дана квартира використовується ним як місце постійного проживання, іншого нерухомого житлового майна він не має, тому на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню.

Сплачений апелянтом судовий збір в сумі 4019,40 грн. підлягає відшкодуванню за рахунок ОСОБА_3 згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 жовтня 2016 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити.

В рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості за кредитним договором № 014/1007/71-653 від 26 жовтня 2007 року у розмірі 591 491,66 грн., з яких: тіло кредиту 554 905,12 грн., відсотки 36 586,54 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 26 жовтня 2007 року, укладеним з ОСОБА_3, а саме: двокімнатну квартиру під № 35, в будинку під № 33 по проспекту М. Лушпи, у м. Суми, загальною площею 48,95 кв. м, житловою площею 28,4 кв. м, ринкова вартість якої станом на 30 вересня 2016 року відповідно до висновку субєкта оціночної діяльності становить 518 427 грн., що належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 26 жовтня 2007 року, шляхом визнання права власності на вказаний предмет іпотеки за Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" ().

Визнати за Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" право власності на двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 48,95 кв. м.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" 4 019,40 грн. за апеляційний розгляд.

Рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на квартиру за Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" не підлягає виконанню на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -