АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 759/1954/17 Головуючий у 1 - й інстанції: Сенько М.Ф.
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді: - Ратнікової В.М.

суддів: - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» Гарвасюка Віталія Юрійовича на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни про визнання дій протиправними, визнання недійсним та скасування свідоцтва на право власності, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни про визнання дій протиправними, визнання недійсним та скасування свідоцтва на право власності.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник позивача Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» Гарвасюк Віталій Юрійович подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права. Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції помилково послався на те, що позивач оскаржує дії нотаріуса при виконанні останнім повноважень у сфері державної реєстрації прав власності, що є делегованими повноваженнями держави, оскарження яких здійснюється в порядку адміністративного судочинства, так як Публічним акціонерним товариством «Кристалбанк» пред'явлені вимоги про визнання недійсними та скасування виданих нотаріусом свідоцтв, що передує внесенню відомостей до реєстру та є функцією, яку відповідач вчиняє саме як нотаріус, а не як державний реєстратор. Зазначив, що спір щодо визнання неправомірними дій нотаріуса при оформленні та видачі свідоцтв не є публічно - правовим, а тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В судовому засіданні представник позивача Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» Гарвасюк Віталій Юрійович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Змисловська Тетяна Василівна в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи судом повідомлялася у встановленому законом порядку, причину своєї неявки суду не повідомила, а тому, колегія суддів вважає можливим розглядати справу у її відсутність.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 лютого 2017 року Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк» звернулося до Святошинського районного суду м Києва з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни про визнання дій протиправними, визнання недійсним та скасування свідоцтва на право власності.

В поданій позовній заяві позивач просив суд визнати недійсними та скасувати оформлені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Тетяною Василівною на ім'я Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» Свідоцтва № 415 від 21 вересня 2016 року та № 441 від 30 вересня 2016 року про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни про визнання дій протиправними, визнання недійсним та скасування свідоцтва на право власності.

Постановляючи дану ухвалу, суд першої інстанції виходив з положень п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, зазначаючи, що позивач фактично оскаржує дії нотаріуса, вчинені ним на виконання делегованих повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а тому даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, з огляду на що у відкритті провадження за поданим позовом варто відмовити.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам процесуального законодавства, з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Перелік обставин, які є підставою для відмови у відкритті провадження за поданим в порядку цивільного судочинства позовом, встановлений частиною 2 ст. 122 ЦПК України, зокрема,суддя відмовляє у відкритті провадження у справі у разі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Звертаючись до суду з даним позовом в порядку цивільного судочинства, Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк» просив визнати недійсними та скасувати видані нотаріусом свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, у зв'язку з порушенням вимог законодавства при їх видачі, тобто оскаржувало нотаріальну дію.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

При цьому, діючими нормативно - правовими актами прямо не визначено, до суду якої юрисдикції має звертатися особа, права якої порушено нотаріальною дією або відмовою в її вчиненні.

У зв'язку з цим, при вирішенні питання щодо визначення юрисдикції спорів з приводу оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні необхідно з'ясовувати характер спірних правовідносин та встановлювати, чи вчиняє нотаріус при виконанні оскаржуваних дій будь-які владні повноваження.

За вказаним критерієм визначається, в порядку адміністративного чи цивільного судочинства підлягає розгляду відповідний спір.

Компетенція судів щодо розгляду цивільних справ визначена в статті 15 ЦПК України. Відповідно до даної статті, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З урахуванням зазначеного, варто зробити висновок, що у випадку, коли при вчиненні оскаржуваної дії нотаріус не виступає як особа, що вчиняє владні повноваження, такі спори повинні розглядатися в позовному провадженні за правилами цивільного судочинства як спір про право, оскільки між юридичними особами відсутній спір про право цивільне чи господарське, при цьому правовідносини не є господарськими у розумінні Господарського процесуального кодексу України, а оскаржувані дії не є реалізацією владних повноважень, які оскаржуються в порядку Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни при оформленні та видачі свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, порядок вчинення яких регулюється статтею 72 Закону України «Про нотаріат» та главою 12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 22 лютого 2012 року.

За своїм характером вказані дії є діями, які нотаріус вчиняє саме при реалізації своєї діяльності в порядку посвідчення і документального оформлення об'єктивно існуючих фактів, прав та обов'язків, які суб'єкти права покладають на себе за своїм бажанням, а не при реалізації дій в порядку виконання делегованих державою владних повноважень.

Враховуючи правову природу оскаржуваної Публічним акціонерним товариством «Кристалбанк» нотаріальної дії, яка полягає в оформленні і видачі документу, що посвідчує право власності, спір про правомірність чи неправомірність видачі такого свідоцтва є спором про право, а не спором про реалізацію нотаріусом владних повноважень.

При цьому, виконання нотаріусом реєстраційних дій в порядку Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відбувається вже після вчинення цим нотаріусом нотаріальної дії з нерухомим майном, внаслідок якої виникає речове право, що підлягає реєстрації.

Таким чином, оформлення і видача свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна передує внесенню до реєстру відомостей про таке речове право на даний об'єкт, а тому оскарження самого правовстановлюючого документу без пред'явлення вимог про скасування його реєстрації в Реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не стосується виконання нотаріусом будь-яких владних повноважень.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про відкриття провадження за поданим Публічним акціонерним товариством «Кристалбанк» позовом правову природу пред'явлених вимог не визначив, характер оскаржуваної позивачем нотаріальної дії не з'ясував, помилково послався на те, що спір між сторонами виник з приводу виконання нотаріусом делегованих державою повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За наведених обставин, оскільки судом першої інстанції не було дотримано визначеного процесуальним законодавством порядку вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника позивача Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» Гарвасюка Віталія Юрійовича є обґрунтованими, ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року про відмову у відкритті провадження постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому, за правилом п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

В частині вимог апеляційної скарги представника позивача Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» Гарвасюка Віталія Юрійовича про відшкодування судових витрат за подання апеляційної скарги розмірі 1600,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Право сторони на відшкодування понесених нею судових витрат закріплене в статті 88 ЦПК України.

При цьому, частина 5 цієї статті визначила, що у разі, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що за наслідками розгляду даної апеляційної скарги суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування ухвали суду першої інстанції з одночасною передачею питання на новий розгляд, виходячи зі змісту ч. 5 ст. 88 ЦПК України понесені апелянтом судові витрати не підлягають відшкодуванню на цій стадії судового розгляду.

Разом з тим, виходячи із закріпленого в ч. 1 ст. 88 ЦПК України принципу відшкодування понесених стороною у справі судових витрат у разі задоволення її позовних вимог, позивач Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк» не позбавлене права отримати відшкодування витрат за подання скарги, за результатами розгляду по суті даної цивільної справи, у разі задоволення позовних вимог повністю або частково.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» Гарвасюка Віталія Юрійовича задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року про відмову у відкритті провадження скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: