Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Марго Групп» про зміну підстави та дати звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, вихідної допомоги та моральної шкоди, за касаційною скаргою директора товариства з обмеженою відповідальністю «Марго Групп» - Гаршина Кирила Михайловича на рішення апеляційного суду Черкаської області від 26 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він з 14 жовтня 2013 року працював менеджером зі збуту у відділі корпоративних продаж Київської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Марго Групп» (далі - ТОВ «Марго Групп»). Звільнений відповідно до наказу директора товариства від 10 вересня 2014 року № 100-к на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін.

Зазначав, що 10 вересня 2014 року під тиском працівників відділу кадрів ТОВ «Марго Групп» він написав заяву, в якій просив звільнити його за угодою сторін з 11 вересня 2014 року. Однак на наступний день подав відповідачу заяву про визнання недійсною заяви від 10 вересня 2014 року, просив змінити підставу звільнення на ч. 3 ст. 38 КЗпП України, а саме за власним бажанням. Заява прийнята не була, тому в цей день він відправив її поштою.

Вказував, що після звільнення роботодавець не видав йому трудову книжку, яка була отримана його представником лише 17 листопада

2015 року, після ухвалення рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 жовтня 2015 року, яким зобов'язано ТОВ «Марго Групп» видати ОСОБА_4 його трудову книжку.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_4 просив стягнути з ТОВ «Марго Групп» 12 702 грн 06 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день видачі трудової книжки, змінити підставу його звільнення на ч. 3 ст. 38 КЗпП України, а дату звільнення - на

17 листопада 2015 року, зобов'язати відповідача внести відповідний запис у трудову книжку, стягнути на його користь вихідну допомогу в сумі 2 656 грн 64 коп. на підставі ст. 44 КЗпП України та 10 000 грн - у відшкодування моральної шкоди, заподіяної затримкою у видачі трудової книжки.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 січня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 26 травня 2016 року рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ТОВ «Марго Групп» на користь ОСОБА_4 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 12 702 грн 06 коп. та 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди, а всього загальну суму 17 702 грн 06 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі директор ТОВ «Марго Групп» - ГаршинК.М., посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Черкаської області від 26 травня 2016 року, залишити в силі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 січня 2016 року.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних у кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач при звільненні ОСОБА_4 діяв згідно вимог чинного законодавства. При цьому судом зазначено, що затримка у видачі позивачу трудової книжки була зумовлена відмовою ОСОБА_4 від її отримання.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції щодо правомірності визначення відповідачем підстави звільнення та нарахування заробітної плати. Однак зазначив, що вина відповідача у затримці видачі трудової книжки позивачу встановлена рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 жовтня 2015 року, що відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню, а тому на підставі ст.. 235 КЗпП України дійшов висновку про стягнення на користь позивача середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_4 зазначеними діями відповідача.

Даний висновок суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом директора ТОВ «Марго Групп» від 10 вересня 2014 року № 100-к, виданого на підставі заяви ОСОБА_4, 11 вересня 2014 року останнього було звільнено з роботи за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до акту від 11 вересня 2014 року в цей день об 11 год. ОСОБА_4 самовільно залишив робоче місце, відмовився забрати трудову книжку та підписувати документи, що оформлялись у зв'язку із його звільненням.

19 вересня 2014 року ТОВ «Марго Групп» отримало заяву

ОСОБА_4 про недійсність його заяви про звільнення за угодою сторін та вимогу про його звільнення за власним бажанням.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від

26 жовтня 2015 року, яке не оскаржувалось та набрало законної сили, зобов'язано ТОВ «Марго Групп» видати ОСОБА_4 трудову книжку.

Представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 отримав у відповідача трудову книжку позивача 17 листопада 2015 року.

Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Пунктом 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від

29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція)передбачено, що якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Відповідно до ч. 4 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з положеннями ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд апеляційної інстанції вірно визначився із характером спірних правовідносин, нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, законно та обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову. При цьому судом правильно на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України було враховано встановлені рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 жовтня 2015 року обставини щодо затримки у видачі позивачу трудової книжки та недотримання відповідачем вимог

п. 4.2 Інструкції.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції вимог ст. ст. 294, 297 ЦПК України при прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_4 є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Докази та обставини, на які посилається директор ТОВ «Марго

Групп» - Гаршин К.М. у касаційній скарзі, були предметом розгляду у суді апеляційної інстанції, при їх дослідженні і встановленні судом було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу директора товариства з обмеженою відповідальністю «Марго Групп» - Гаршина Кирила Михайловича відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

В.М.Коротун

Л.М.Мазур