Провадження № 2/750/404/17

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2017 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Коверзнева В. О.,

з участю: секретаря судового засідання Мачачі І. П., відповідача;

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Військового інституту телекомунікацій та інформатизації до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі,

в с т а н о в и в:
26.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, в сумі 23569 грн 47 коп. та судових витрат у сумі 1600 грн.

В обґрунтування позову послався на дострокове розірвання відповідачем контракту, через небажання продовжувати навчання.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, при цьому надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач позов не визнав. Він пояснив, що позивач не створив йому належних соціально-побутових умов для проживання і навчання у вищому військовому навчальному закладі, що стало причиною звернення у вересні 2015 року з рапортом про відмову від укладення контракту, який позивач тривалий час не розглядав і видав наказ про відрахування лише в груді 2015 року. В зв`язку з цим, відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

На підставі наказу начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації (далі ВІТІ) від 18.08.2015 № 165 відповідача, який прибув для навчання із військової частини НОМЕР_1 (смт. Десна Чернігівської області), було зараховано до списків особового складу ВІТІ і визнано таким, що приступив до навчання та зарахований на котлове забезпечення з 19.08.2015 року (а. с. 13).

У подальшому відповідач звернувся до відповідача із рапортом про відмову від укладення контракту (без дати), зазначивши в рапорті про свою згоду добровільно відшкодувати витрати на навчання, а тому наказом начальника ВІТІ від 14.12.2015 № 249 відповідача було відраховано з навчання, виключено із списків особового складу ВІТІ та всіх видів забезпечення, в тому числі й котлового (а. с. 25, 14).

Як убачається з розрахунку позивача (а. с. 20-24), за час фактичного навчання на відповідача було витрачено 23569 грн 47 коп., зокрема:

-грошове забезпечення 17749 грн 45 коп.,

-продовольче забезпечення 5468 грн 94 коп.,

-речове забезпечення 322 грн 80 коп.,

-медичне забезпечення 28 грн 28 коп.

Частинами першою, третьою, п`ятою, десятою статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон) встановлено наступне:

- підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки;

- зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань;

- з курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт;

- курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Таким чином, Законом передбачено, що навчання у вищих військових навчальних закладах здійснюється лише на контрактній основі, а зарахування до цих навчальних закладів громадян України проводиться лише на добровільних засадах.

Суд констатує, що зарахування відповідача до ВІТІ відбулося на підставі його добровільного волевиявлення, після успішного складання вступних іспитів; у подальшому саме відповідач виступив ініціатором припинення навчання та, як наслідок цього, припинення усіх інших правових відносин з відповідачем. Водночас, до моменту вирішення питання про відрахування з ВІТІ, відповідач в повному обсязі використовував надані йому позивачем послуги, пов`язані з його утриманням, і витрачав на себе грошові кошти, які йому щомісячно перераховувалися в якості грошового забезпечення.

Та обставина, що відповідач відмовився від підписання контракту, не звільняє його від обов`язку відшкодувати державі в особі позивача витрати, пов`язані з його утриманням і навчанням у ВІТІ, оскільки цей обов`язок прямо закріплений в статті 25 Закону, а також випливає з положень частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України, якими визначено, що особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Оскільки відповідач відмовився від укладення контракту, вважається, що він отримував грошові кошти, що витрачалися позивачем на його утримання без відповідної правової підстави.

Вищевикладене в сукупності є безумовною підставою для задоволення цього позову.

Керуючись статтями 10, 79, 88, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Військового інституту телекомунікацій та інформатизації витрати, пов`язані з його утриманням у вищому військовому навчальному закладі, в сумі 23569 грн 47 коп. та 1378 грн у відшкодування судових витрат, а всього 24947 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот сорок сім) грн 47 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку, встановленому статтею 294 ЦПК України.

Суддя В. О. Коверзнев