Провадження № 2/554/715/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.03.2017 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі :

головуючого судді - Січиокно Т.О.

за участю: секретаря - Ромахової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтава раді про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановленні порядку участі батька у вихованні дитини,-

в с т а н о в и в :

у грудні 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить зобовязати ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3; визначити наступний порядок спілкування батька з дитиною, а саме враховуючи його фізичний стан зобовязати ОСОБА_2М, в зручний для неї час привозити (хоча б один раз на місяць) дитину на день до нього (для особистого спілкування і прийняття участі у її вихованні) за адресою: 38541, вул. Шкільна, 10 с.Стасі Диканського району Полтавської області, завчасно повідомивши його про це за телефоном НОМЕР_1, 051 -9-37-16 чи електронною поштою onatsko@gmail/com.

Позов позивачем мотивований тим, що він являється батьком малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилася у шлюбі із ОСОБА_2

30.06.2015 року даний шлюб розірвано. 03.04.2013 року з ним стався нещасний випадок в результаті якого він отримав тілесні ушкодження та визнаний інвалідом першої групи, в даний час є прикутим до ліжка. З вересня 2013 року відповідач припинила спілкуватися з ним та чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною.

29.06.2016 року він звернувся до служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтава раді щодо встановлення графіку зустрічей з дитиною. Не дивлячись на складений графік, відповідач його не виконує, оскільки у ньому не зобовязано останню привозити дитину за місцем його проживання.

У судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_4 заперечив проти задоволення позову, зазначивши, що відповідач не чинить перешкод у спілкуванні батька з дитиною та не заперечує проти його участі у її вихованні. Натомість позивач сам не виявляє інтересу до дитини, не робить спроб спілкуватися з нею, не цікавиться її життям, попередньо не звертався до неї з проханням узгодити час побачень.

Третя особа: представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтава раді ОСОБА_5 заперечив проти задоволення позову вказавши, що рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтава раді визначено порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3, а саме за попередньою домовленістю з матірю дитини та у її присутності спілкування один раз на місяць у вихідний день з можливістю відвідування місця проживання батька, враховуючи погодні умови, не порушуючи режиму дня та турбуючись про стан здоровя дитини. Позивач жодного разу не повідомляв орган опіки та піклування про факти вчинення перешкод та невиконання відповідачем даного рішення.

Суд, заслухавши пояснення позивача, третьої особи, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку:

позивач ОСОБА_1 являється батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено даними Свідоцтва про її народження серії І-КЕ 172407, виданого 28.02.2013 року Октябрським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського МУЮ у Полтавській області.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтава від 28.05.2015 року шлюб, зареєстрований 11.11.2011 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану ПМУЮ, актовий запис № 1709 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Місце проживання дитини ОСОБА_3 визначено з матірю ОСОБА_2

29.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районої у м.Полтава раді із заявою про складення та затвердження графіку його зустрічей із дитиною ОСОБА_3 .

За результатами розгляду даної заяви, 25.10.2016 року рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтава раді № 217 визначено порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3, а саме за попередньою домовленістю з матірю дитини та у її присутності спілкування один раз на місяць у вихідний день з можливістю відвідування місця проживання батька, враховуючи погодні умови, не порушуючи режиму дня та турбуючись про стан здоровя дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України № 789 ХІІ від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з частинами 2, 3 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

У відповідності до статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Згідно ч.5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Таким чином, сімейним законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення (ст.158 СК України). У випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

За нормою ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності; результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

З аналізу наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності суд приходить до висновку про відсутність доказів того, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні позивача з донькою ОСОБА_3, що проявлялися б у порушенні балансу спілкування дитини з кожним з батьків та у небажанні матері надати можливість для зустрічей батька за донькою.

Окрім цього, представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтава раді ОСОБА_5 пояснив суду, що позивач жодного разу не повідомляв орган опіки та піклування про факти вчинення перешкод та невиконання відповідачем рішення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтава раді № 217 про порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, про відсутність підстав для визначення судом способу спілкування батька з дитиною, оскільки рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтава раді № 217 було визначено порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3, а саме за попередньою домовленістю з матірю дитини та у її присутності спілкування один раз на місяць у вихідний день з можливістю відвідування місця проживання батька, враховуючи погодні умови, не порушуючи режиму дня та турбуючись про стан здоровя дитини. Даних про те, що позивач попередньо домовлявся з матірю дитини про спілкування з нею, а остання чинила перешкоди у цьому та відмовлялася привезти до її до нього суду не надано.

З урахуванням вищевказаного суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п.п. 47, 48 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року « Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

З урахуванням вищенаведеного одна година роботи адвоката складає 640 грн. (1600 грн. /100х40% = 640 грн.), виходячи з розміру мінімальної заробітної плати встановленої із 01.12.2016 року, тобто яка діяла на момент подачі позову до суду.

Із матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів відповідача у судових засіданнях представляв адвокат ОСОБА_4, що підтверджено даними ордеру про надання правової допомоги, витягу з договору про надання юридичних послуг від 01.02.2017 року.

До справи додано перелік робіт, виконаних адвокатом, їх вартість та квитанції про оплату гонорару у розмірі 1000 грн.

Так, представник ОСОБА_4 брав участь у двох судових засіданнях (02.03.2017 року та 09.03.2017 року). Окрім цього, ним було підготовлено заперечення на позовні вимоги позивача.

Виходячи із складності справи, враховуючи роботу адвоката ОСОБА_4, повязану із пошуком та вивченням нормативних документів, судової практики, підготовку та складання заперечень на позовну заяву, його участь у двох судових засіданнях, суд вважає що вартість правової допомоги склала 1000 грн.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судової витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн.

Судові витрати за подачу позову до суду необхідно віднести на рахунок держави, оскільки позов залишено без задоволення, а позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтава раді про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановленні участі батька у вихованні дитини залишити без задоволення.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2судові витрати на правову допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особою, яка не була присутньою під час проголошення рішення в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя Т.О.Січиокно