Справа № 144/1119/16-ц Провадження № 22-ц/772/148/2017Головуючий в суді першої інстанції Герман О. С.
Категорія 44Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Луценка В.В., Берегового О.Ю.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., позивачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення

перешкод у користуванні майном шляхом звільнення житла,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Теплиць-кого районного суду Вінницької області від 23 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

09 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернулася у Теплицький районний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у ко-ристуванні майном шляхом зобов'язання звільнити житлове приміщення ( а. с. 2, 15-16), посилаючись на наступні обставини. З березня 2015 року за усною до-мовленістю з позивачкою ОСОБА_4 заселилася в будинок АДРЕСА_1, що нале-жить ОСОБА_2 на праві власності, та без реєстрації використовує його для власного проживання. Однак, домовленостей щодо покупки будинку відпові-дачка не виконує, житло на вимогу ОСОБА_2 не звільняє, чим порушує права власника на користування і розпорядження своєю власністю. За таких фактич-них обставин ОСОБА_2 просила суд її позов задоволити.

Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 23 листопада 2016 року позов задоволений. Зобов'язано ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні належним їй на праві приватної власності будин-ком АДРЕСА_1, шляхом звільнення житлового будинку та присадибної ділянки, яка не-обхідна для обслуговування даного будинку ( а. с. 49-50 ).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, відповідач-ка ОСОБА_4 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рі-шення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ( а. с. 54-57 ).

Апелянтка вважає оскаржуване рішення незаконним, необгрунтованим, не-справедливим, таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в су-ді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до норм статей 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути за-конним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рі-шення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими дока-зами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обгрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведе-ність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власницею будинку АДРЕСА_1. Така фак-тична обставина підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 лютого 2009 року № 21845472, довідкою Соболівсь-кої сільської ради від 04 серпня 2016 року № 996 ( а. с. 6, 8 ), жодною із сторін у справі не оскаржується. Суд підкреслив, що правовідносини, які виникли і ма-ють місце між сторонами у справі, регулюються нормами Цивільного кодексу України, а саме Главами 28, 29 щодо права власності на житло, захисту права власності. Крім цього, пунктом першим статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фі-зична особа має право мирно володіти своїм майном.

Наголошуючи на тому, що відповідачкою у справі визнані факти належності будинку на праві власності ОСОБА_2, користування цим житлом з квітня 2015 року по теперішній час саме ОСОБА_4, що є перешкодою у ко-ристуванні своєю власністю для позивачки у справі, суд знайшов позов доведе-ним, таким, що підлягає задоволенню.

Висновок суду є правильним, об'єктивним та справедливим.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ще раз підтверджує встановлені судом фактичні обставини справи та посилається на досягнення домовленості із ОСОБА_2 про придбання будинку у власність шляхом укладення договору купів-лі-продажу, передачу 25 березня і 19 квітня 2015 року у зв'язку з цим позивачці коштів у загальній сумі 14 тисяч гривень в рахунок майбутніх платежів за не-рухомість, про що ОСОБА_2 написала відповідні розписки. В подальшому власниця будинку відмовилася від оформлення договору купівлі-продажу бу-динку, не повернувши ОСОБА_4 отримані 14 тисяч гривень, через що у лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу. Рішенням апеляційного суду від 31 травня 2016 ро-ку позов ОСОБА_4 задоволений, але справа перебуває у провадженні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в ній відкрито провадження, але рішення ще не прийняте. У зв'язку з ви-кладеним ОСОБА_4 просила її апеляційну скаргу задоволити.

Мотиви апеляційної скарги ОСОБА_4 не заслуговують на увагу, во-ни не є об'єктивними, достатніми підставами для її задоволення і скасування за-конного, обгрунтованого судового рішення від 23 листопада 2016 року.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції правильно встановив правовід-носини, що склалися між сторонами у справі, не помилився у застосуванні тих норм матеріального права, що регулюють ці правовідносини; суд не порушив норм процесуального права.

Частина третя ст. 10, частини 1, 2 ст. 11 ЦПК України визначають, що кож-на сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на під-ставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апе-ляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстан-ції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального пра-ва. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з од-них лише формальних міркувань.

Керуючись нормами статей 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів апеляційного суду -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 23 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошен-ня, однак вона може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом: