Справа № 515/718/16-ц
Провадження № 2/515/58/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря Коренчук О.Е.

позивача ОСОБА_1

відповідача 1 ОСОБА_2

представника відповідача 2 ОСОБА_2

відповідача 3 ОСОБА_3

представника відповідача 4 ОСОБА_4

представника відповідача 5 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області циві- льну справу за позовом ОСОБА_1 до прокурора Білгород-Дністровської міс- цевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2, прокуратури Одеської області, слідчого СВ Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3, Головного управління Національної поліції в Одеській області, Дер- жавної казначейської служби України

про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 моральну шкоду, еквівалентну 190 мінімальним заробітним платам на мо- мент прийняття рішення, посилаючись на наступні обставини.

20.05.2014 р. він звернувся до Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області з зая- вою про вчинення злочину за ознаками ст.191 КК України. Заяву було зареєстровано, але поруше- ння кримінальної справи затягувалось, тому йому прийшлось звертатися зі скаргою до прокура- тури Одеської області. 01.082014 р. було відкрито кримінальне провадження № 00003 59, але за ознаками іншого злочину. Слідчий Алєксєєнко О.А. неодноразово, порушуючи вимоги КПК України, закривав провадження і не направляв йому копію постанови про це. Про закриття провадження йому стало відомо випадково з інших джерел. Прокурору Бролінському Р.О. про це було відомо, але він виявляв бездіяльність. Вважає, що зазначені посадові особи вступили у змову і намагаються закрити зазначене кримінальне провадження, чим затягують час проведення досудо- вого розслідування, порушуючи розумні строки його проведення. В результаті цього йому заподі- яно моральну шкоду, що виявилося у зміні звичайного способу життя, втраті нормальних життє- вих звязків, зниженні працездатності від недосипання, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, змусило приймати ліки.

Позивач у судове засідання не зявився, у позовній заяві просив справу розглянути за його від- сутності за станом здоровя.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не визнали позовні вимоги, вважаючи їх без- підставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке. Заява ОСОБА_1 від 20.05.2014 р. була зареєстрована органом внутрішніх справ за № 964, але рішення по ній прийма- лось органом дізнання, слідство до неї не має відношення. За заявою ОСОБА_1 від 23.06.2014 р., надісланої до прокуратури Одеської області, за фактом шахрайських дій слідчим Алєксєєнком А.О. внесно відомості до ЄРДР за № 0000359 01.08.2014 р. за ознаками злочину, перед- баченого ч.1 ст.190 КК України, оскільки кваліфікація у заяві ОСОБА_1 не знайшла свого під- твердження при вивченні матеріалів. У зазначеному кримінальному провадженні тричі приймало- ся рішення про закриття кримінального провадження, про що ОСОБА_1 надсилалися повідом- лення та постанови про закриття кримінального провадження. Посилання позивача на порушення строків досудового розслідування є необгрунтованим, оскільки у зазначеному кримінальному про- вадженні про підозру нікому не повідомлялося. Крім того, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження заподіяння ними йому моральної шкоди у вигляді моральних чи фізичних страж- дань, погіршення стану здоровя, а також не надано пояснень та доказів з приводу визначення роз- міру завданої моральної шкоди.

Судом до участі у розгляді даної справи в якості співвідповідачів було залучено прокуратуру Одеської області, Головне управління Національної поліції в Одеській області та Державну казна- чейську службу України, представники яких у судове засідання не зявилися, надали заперечення проти позову, в яких позовні вимоги не визнали, вважаючи їх необґрунтованими, та просили від- мовити у їх задоволенні.

Заслухавши пояснення та доводи відповідачів, що з'явилися у судове засідання, представника прокуратури Одеської області, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про від- сутність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Копією заяви від 17.05.2014 р. (а.с.4-а) підтверджується, що ОСОБА_1 звертався до Татар- бунарського РВ ГУМВС України в Одеській області з заявою про вчинення злочину за ознаками ст.191 КК України, яку було отримано органом внутрішніх справ 20.05.2014 р.

Керівництвом Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області було повідомлено по- зивача про отримання його заяви і її реєстрацію за № 964 та повідомлено, що при проведенні пере- вірки порушень діючого законодавства не встановлено, а дії, відображені в заяві, є громадянсько- правовими, у звязку з чим йому рекомендовано звернутись до суду з приводу придбання та вико- ристання майнового паю, що вбачається з копії повідомлення (а.с.5).

З копії скарги від 18.09.2015 р. (а.с.6) видно, що позивач звертався до прокуратури Одеської об- ласті зі скаргою на бездіяльність слідчого Алєксєєнка О.А.

Судом встановлено, що 01.08.2014 р. до чергової частини Татарбунарського РВ ГУМВС Украї- ни в Одеській області з прокуратури Татарбунарського району надійшла заява ОСОБА_1 про вчинення стосовно нього шахрайських дій, відомості про зазначене кримінальне правопорушення за ознаками ч.1 ст.190 КК України слідчим Алєксєєнком О.А. було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань того ж дня за № 0000359.

Постановою старшого слідчого СВ Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3 від 24.09.2014 р. (копія на а.с.29-30) закрито кримінальне провадження № 0000359 від 01.08.2014 р. у звязку з встановленням відсутності події кримінального правопо- рушення. Приймаючи таке рішення, слідчий виходив з того, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 виник спір щодо поділу майна, який може бути вирішений тільки судом, а достатніх доказів про заволодіння ОСОБА_6 грошовими коштами ОСОБА_1, що заподіяло останньому збитки, не встановлено, а тому у діях ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відсутній склад злочину.

Копією повідомлення від 27.09.2014 р. (а.с.28) підтверджується, що про прийняте представни- ком органу досудового розслідування рішення позивач повідомлявся і йому надсилалась копія по- станови.

Прокурором Татарбунарського району Одеської області 14.10.2014 р. скасовано зазначену пос- танову слідчого Алєксєєнка О.А. у звязку з тим, що її винесено завчасно, без зясування всіх об- ставин вчиненого кримінального правопорушення, а матеріали провадження направлено до СВ для подальшого проведення досудового розслідування, що слідує з копії постанови (а.с.145-146).

21 березня 2015 року слідчим Алєксєєнком О.А. після доопрацювання знову винесено постано- ву (копія на а.с.32-33), якою закрито кримінальне провадження № 0000359 від 01.08. 2014 р. у звязку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення. Мотивація прийнятого рішення аналогічна попередній.

Про прийняте слідчим рішення позивач повідомлявся шляхом направлення йому повідомлення від 23.03.2015 р. та копії постанови про закриття кримінального провадження (а.с.31).

Ухвалою слідчого судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 25.06.2015 р. скаргу ОСОБА_1 задоволено, а зазначену постанову слідчого Алєксєєнка О.А. скасовано у звязку з передчасним її винесенням, без зясування обставин, на які вказував ОСОБА_1, що вбачається з копії постанови (а.с.147-148).

27 січня 2016 року слідчим Алєксєєнком О.А. винесено постанову (її копія на а.с.35-37), якою закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у звязку з встановлен- ням відсутності у їх діях складу кримінального правопорушення, як передбаченого ст.190 КК Ук- раїни, так і передбаченого ст.191 КК України, оскільки зазначені особи не являються службови- ми особами, відсутнє належне підтвердження передачі ОСОБА_6 майнового паю ОСОБА_7, який би міг привласнити чи розтратити його.

Згідно копії повідомлення від 27.01.2016 р. (а.с.34), про прийняте слідчим Алєксєєнком О.А. рі- шення позивач повідомлявся та йому було надіслано копію згаданої постанови.

Але дану постанову представника досудового розслідування ухвалою слідчого судді Татарбуна- рського районного суду Одеської області від 12.04.2016 р. скасовано у звязку з неповнотою досу- дового розслідування, що видно з копії ухвали (а.с.151-152).

Постановою слідчого Алєксєєнка О.А. від 19.05.2016 р. (її копія на а.с.153-154) закрито кримі- нальне провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у звязку з встановленням відсутності у їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України.

ОСОБА_1 оскаржено зазначену постанову слідчого Алєксєєнка О.А., проте, ухвалою слі- дчого судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 06.06.2016 р. у задоволенні йо- го скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0 000359 від 01.08.2014 р. стосовно ОСОБА_6, ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушен- ня, передбаченого ст.190 КК України, відмовлено, що слідує з копії ухвали (а.с.142-143). Ухвала слідчого судді не оскаржувалась в апеляційному порядку і набрала законної сили.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вже звертався до Генеральної прокуратури, прокуратури Одеської області та прокуратури Татарбунарського району Одеської області з аналогічним позо- вом з тих же підстав і за тих самих обставин.

Але рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 10.02.2016 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07.04.2016 р. (а.с.38-39,41-42), у задово- ленні його позовних вимог було відмовлено.

Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку про таке.

Слідчим Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3 01.08. 2014 р. до ЄРДР за № 0000359 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, за фактом вчинення шахрайських дій стосовно позивача.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 22.09.2014 р. слідчого Алєксє- єнка О.А. зобовязано здійснити всі процесуальні дії, відповідно до вимог КПК України щодо пов- ного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що видно з її копії (а.с.149-150).

Тричі зазначеним представником органу досудового розслідування приймались рішення про за- криття згаданого кримінального провадження на підставі, що передбачено п.2 ч.1 ст.284 КПК Ук- раїни, про що позивач повідомлявся і, являючись обізнаним про їх прийняття, оскаржував їх. І хоча рішення про закриття кримінального провадження від 24.09.2014 р., 21.03.2015 р., 27.01.2016 р. слідчим було прийнято передчасно, без зясування всіх обставин справи, що служило підставою для їх скасування прокурором та слідчим суддею, проте правильність їх висновку було підтверд- жено постановою про закриття кримінального провадження від 19.05.2016 р., з якою погодився Татарбунарський районний суд Одеської області та ухвалою від 06.06.2016 р., яка набрала закон- ної сили, відмовив ОСОБА_1 у задоволенні його скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000359 від 01.08.2014 р. стосовно ОСОБА_6, ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України.

Посилання позивача на те, що, виносячи постанови про закриття кримінального провадження, слідчий порушував КПК України, не містять правових доводів, оскільки ст.284 КПК України пере- дбачено випадки, в яких кримінальне провадження закривається. І слідчий, проводячи розсліду- вання, має право прийняти відповідне рішення, в тому числі, і закрити провадження.

Доводи позивача про те, що про прийняті слідчим рішення він не повідомлявся, спростовують- ся наданими доказами - копіями повідомлень, які були досліджені у судовому засіданні.

Твердження позивача про те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, домовивши- сь, затягували час проведення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провад- женні, чим порушували розумні строки слідства, є неспроможними, а тому не можуть бути прий- няті до уваги, оскільки за змістом ст.219 КПК України строк досудового розслідування починає спливати з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але у даному провадженні ні- кому про підозру не повідомлялось, тому відсутні підстави вбачати у діях зазначених відповідачів порушення розумних строків досудового розслідуваня.

На час розгляду даної справи відсутні належні і допустимі докази встановлення порушення ви- мог кримінального процесуального законодавства слідчим Алєксєєнком О.А. та неправомірної бе- здіяльності прокурора Бролінського Р.О.

Відповідно до ч.6 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшу- кову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на зага- льних підставах.

А за змістом ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Для відшкодування моральної шкоди з підстав, передбачених ст.ст.1167 ч.1, 1176 ч.6 ЦК Украї- ни, необхідно довести наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача і вину особи у запо- діянні шкоди.

У деліктних правовідносинах обовязок довести наявність шкоди, її розмір, протиправність по- ведінки і вину особи покладається на позивача.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона по- силається як на підставу своїх вимог і заперечень…

Проте позивачем не надано суду необхідних та достатніх обєктивних доказів, на підставі яких можливо задоволення його позовних вимог, а судом їх не добуто.

Зважаючи на те, що позивач належними і допустимими доказами не довів факту порушення слі- дчим ОСОБА_3 вимог КПК України та незаконної бездіяльності прокурора Бролінського Р.О. про проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000359 від 01.08.2014 р., а також їх вини, відповідно, у порушенні криміналь- но-процесуального законодавства та незаконній бездіяльності, то йому має бути відмовлено у по- зові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.57-60, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до прокурора Білгород-Дністровської місцевої проку- ратури Одеської області ОСОБА_2, прокуратури Одеської області, слі- дчого СВ Татарбуна рського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3, Головного управління Національної поліції в Одеській області, Державної казна- чейської служби України про відшкоду вання моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому за- сіданні під час проголошення рішення - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Тимошенко