Справа № 129/3075/16-ц Провадження № 22-ц/772/1074/2017Головуючий в суді першої інстанції Ковчежнюк В. М.
Категорія 57Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24 березня 2017 року м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Матківська М.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф»

на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 10 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф» про визнання недійсним договору фінансового лізингу, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,

В с т а н о в и в :

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 10 лютого 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» на користь ОСОБА_2 73 000 грн., сплачених відповідно до квитанції № 115 від 3 листопада 2016 року за нікчемним договором фінансового лізингу № 1396 від 3 листопада 2016 року, та 2 500 грн. витрат на оплату юридичної допомоги.

В задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання договору фінансового лізингу № 1396 від 3 листопада 2016 року та стягнення моральної шкоди відмовлено через безпідставність.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вважаю, що справа підлягає поверненню до суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно положень ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання розподілу судових витрат між сторонами (п. 6).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України рішення суду складається із резолютивної частини із зазначенням: висновку суду про задоволення позову або відмову в позові повністю або частково; висновку суду по суті позовних вимог; розподілу судових витрат; строку і порядку набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Як вбачається із матеріалів справи, під час ухвалення оскаржуваного рішення про часткове задоволення позову судом першої інстанції питання розподілу судового судових витрат між сторонами вирішено лише в частині витрат на правову допомогу, а в частині судового збору - питання не вирішено.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Частиною 1 статті 220 ЦПК України передбачено, що якщо судом не вирішено питання про судові витрати, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення (п. 3).

Крім того із матеріалів справи вбачається, що цивільна справа не оформлена належним чином.

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 30 листопада 2016 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 28 грудня 2016 року на 11.30 год.

Із журналу судового засідання від 28 грудня 2016 року вбачається, що по справі було оголошено перерву. При цьому дату наступного судового засідання в журналі судового засідання не зазначено.

10 лютого 2017 року судом першої інстанції було ухвалено оскаржуване рішення у справі. При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які дані про наступні судові засідання (після 28 грудня 2016 року): журнали судового засідання, довідки про неявку сторін в судові засідання тощо.

Відповідно до ч. 7 ст. 297 ЦПК України при надходженні неналежно оформленої справи, з нерозглянутими зауваженнями на правильність і повноту фіксування судового процесу технічними засобами або з нерозглянутими письмовими зауваженнями щодо повноти чи неправильності протоколу судового засідання, або без вирішення питання про ухвалення додаткового рішення суддя-доповідач повертає справу до суду першої інстанції, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.

За таких обставин розгляд апеляційної скарги неможливий і цивільна справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для належного оформлення та вирішення питання про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат в частині судового збору.

На підставі викладеного і керуючись ч. 7 ст. 297 ЦПК України,

У х в а л и в :

Цивільну справу № 129/3075/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф» про визнання недійсним договору фінансового лізингу, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди повернути до Гайсинського районного суду Вінницької області для належного оформлення та вирішення питання про ухвалення додаткового рішення в строк до 24 квітня 2017 року.

Суддя: /підпис/ М.В. Матківська

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська