Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/598/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

22.03.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів: Кіселика С.А., Суровицької Л.В.

секретар Яковлєва Ю.Ю.

за участю представника боржника

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 січня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області ОСОБА_4, зацікавлені особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд зі скаргою на дії старшого державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області ОСОБА_4.

Зазначав, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 січня 2004 року з нього на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття. На виконання рішення суду старшим державним виконавцем Бондар Ю.В. складено акт опису та арешту майна від 28 липня 2016 року та накладено арешт на майно: супутникову антену та три алюмінієвих бідони ємністю 40 літрів, яке належить його співмешканці ОСОБА_6

Просив визнати дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області ОСОБА_4 неправомірними, скасувати акт опису та арешту майна від 28 липня 2016 року.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 січня 2017 року в задоволенні скарги відмовлено. Суд дійшов висновку про відсутність порушення прав боржника державним виконавцем при складенні акту опису та арешту майна .

В апеляційній скарзі представник боржника просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про задоволення скарги в повному обсязі. Зазначає, що при розгляді скарги судом порушено строки розгляду, передбачені ст.386 ЦПК України. Також суд не взяв до уваги надані боржником докази, що підтверджують право власності співмешканки боржника ОСОБА_6 на описане та арештоване майно.

В засіданні апеляційного суду представник боржника підтримала доводи апеляційної скарги.

Державний виконавець та стягувачі повідомлені про час та місце розгляду справи під розписку ( а.с.100-109), в засідання апеляційного суду не прибули.

Стягувач ОСОБА_6 подала письмову заяву про задоволення апеляційної скарги та розгляд справи за її відсутності (а.с.110 ).

ВДВС подав письмове заперечення на апеляційну скаргу, оскільки ухвала суду є законною, а загальна заборгованість ОСОБА_3 за виконавчими документами становить 35370 грн.67 коп., просив розглянути справу за відсутності представника ВДВС (а.с.112-117).

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи (ч.2 ст.305 ЦПК України)

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п.9 ч.3 ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обовязковість судових рішень. Судові рішення, що набрали законної сили , обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (стаття 14 ЦПК України).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на виконанні у державного виконавця перебувають виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_3 судового збору в сумі 243 грн.60 коп., аліментів в розмірі 1/6 частини доходу на користь ОСОБА_6 на утримання доньки Анастасії, 31 грудня 2000 року, заборгованості по аліментам на момент повноліття сина ОСОБА_7 у сумі 26978 грн.83 коп. на користь ОСОБА_5. Загальна сума заборгованості за виконавчими документами становить 35370 грн.67 коп. (а.с.21-29).

При примусовому виконанні зазначених виконавчих листів 28 липня 2016 року було описано та арештовано майно: супутникова антенна та 3 алюмінієві бідони (а.с.4-5).

Згідно з ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції на час складання опису й арешту майна) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до ч.4 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Порядок зняття арешту з майна встановлено ст.60 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

У п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» розяснено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.3 ЦПК України).

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Оскільки доводи скарги боржника (а.с.1-2) зводяться до того, що описане та арештоване державним виконавцем майно, належить не боржнику, а ОСОБА_6, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність порушення його прав державним виконавцем.

Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують, а посилання боржника про порушення його прав державним виконавцем є безпідставними.

Порушення судом першої інстанції строків розгляду скарги не призвели до неправильності її вирішення.

Оскільки судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону, то апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, п.4 ч.1 ст.314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 січня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: С.А.Кіселик

ОСОБА_8