Справа № 372/1203/16-ц Головуючий у І інстанції Проць Т. В.
Провадження № 22-ц/780/142/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 4 12.01.2017
УХВАЛА

Іменем України

12 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Коцюрби О.П.,

Суддів - Журби С.О., Ігнатченко Н.В.,

При секретарі Волинець Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності, -

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з даним позовом в обґрунтування якого зазначив, що 01.01.2014 року між сторонами був укладений договір оренди житлового будинку з дворовими спорудами з правом викупу. За даним договором, строк оренди становив два роки з дати прийняття обєкта за актом приймання-передачі. Крім того, вказаним договором було передбачено, що обєкт, який орендується переходить у власність орендаря за умови сплати суми у розмірі 1800000 грн. Перехід права власності відбувається шляхом укладення сторонами договору купівлі-продажу. Він свої зобовязання за договором виконав, сплатив зазначену у ньому суму та звернувся до відповідача з вимогою укласти договір купівлі-продажу обєкта оренди. Відповідач від укладення договору відмовився, зазначивши, що на даний час ціна домоволодіння є набагато вищою, ніж зазначено у договорі. Позивач просив у судовому порядку визнати за ним право власності на житловий будинок з дворовими спорудами, що розташований по вул. Старокиївській, 22 в смт.Козин, Обухівського району, Київської області.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25 липня 2016 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просив, скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 липня 2016 року, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог. Зазначив, що рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 липня 2016 року є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального так процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 липня 2016 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 січня 2014 року між ОСОБА_3, як орендодавцем та ОСОБА_2В., як орендарем укладено договір оренди житлового будинку з дворовими спорудами з правом викупу. Предметом договору є житловий будинок з дворовими спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Старокиївська, 22, смт. Козин, Обухівського району, Київської області, загальною площею 535,9 кв.м., житловою площею 98,1 кв.м. Дворові споруди: сауна - площею 77 кв.м., свердловина, огорожа. Вартість обєкта - 1 800 000 грн. Строк оренди складає 2 роки з дати приймання обєкта за актом приймання-передачі. Орендна плата становить 75 000 грн. щомісячно.

Згідно п. 8.1 вказаного договору, обєкт, що орендується переходить у власність орендаря за умови сплати ним суми у розмірі, що складає 1 800 000 грн.

Сторони визнають, що позивач на виконання умов договору оренди передав, а відповідач прийняв 1 800 000 грн., тому вказана обставина в силу ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Відповідно до письмового повідомлення від 27 квітня 2016 року, ОСОБА_3 пропонує ОСОБА_2 переглянути вартість обєкта оренди та відмовляється від укладення договору купівлі-продажу.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду, ЦК України передбачає лише у ст. 335 та ст. 376 цтого Кодексу. У всіх інших випадках, право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

В ч.1 ст.11 ЦПК України вказано, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, за»явлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів, визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

В ході розгляду справи позивачем не надано суду належних і допустимих доказів щодо набуття ним права власності на житловий будинок з дворовими спорудами, що розташований по вул. Старокиївська, 22 в смт. Козин, Обухівського району, Київської області.

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, і на яку посилався позивач в обґрунтування позовних вимог, не породжує, а підтверджує вже наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідч не визнає, заперечує, або оспорює наявне у позивача право власнсоті, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його парво власності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з думкою Обухівського районного суду Київської області про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Так як Обухівський районний суд Київської області розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначився із законом, який їх регулює, порушень законодавства при розгляді справи не допустив, тому, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно відхилити, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 липня 2016 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів.

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: