Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/225/17
Провадження № 2/273/251/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Новицького Є. А. секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2017 року ОСОБА_2 (далі також позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі також відповідач) про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла в м. Баранівка Житомирської області ОСОБА_4-бабуся позивача.

У зв'язку із смертю ОСОБА_4 відкрилася спадщина на майно, що належало їй на день смерті, а саме: індивідуальний житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Позивач на день смерті проживала разом із спадкодавцем, а тому є такою, що прийняла спадщину. Окрім неї, право на спадщину мав її рідний брат-ОСОБА_3 та син померлої-батько позивача ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4

У січні 2017 р. позивач звернулася до приватного нотаріуса Баранівського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вище вказаний будинок з господарськими спорудами, однак їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві і даних про його реєстрацію.

Зважаючи на викладене, позивач вирішила звернутися до суду з позовною заявою за захистом свого права на спадщину з проханням визнати за нею право власності на жилий будинок з господарськими спорудами.

Позивач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію Баранівського районного суду подала заяву та просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила ухвалити рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію Баранівського районного суду подав письмову заяву у якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення рішення.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 р. померла ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_3 р. виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Баранівського районного управління юстиції у Житомирській області. (а.с. 11).

Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що належало їй на день смерті, а саме: індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Позивач прийняла спадщину, так як на день смерті проживала та була зареєстрованою з померлою ОСОБА_4 що відповідає змісту довідки від 17.05.2016 року №2843 виданої відділом житлово-комунального господарства та благоустрою Баранівської міської ради та заяви про прийняття спадщини від 13.06.2016 р. №191 (а.с.17,18).

Окрім неї, право на спадщину мали: її брат ОСОБА_3, який від спадщини відмовився на користь позивача, про що свідчить відповідна заява в матеріалах спадкової справи від 13.06.2016 р. №192; батько ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується Свідоцтвом про смерть виданого Барановським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирської області. (а.с. 10).

З метою отримання Свідоцтва про право на спадщину на вказане вище майно, позивач звернулася до приватного нотаріуса Баранівського районного нотаріального округу. Однак, Постановою від 30.01.2017 р. №87/2016/02-31 нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане вище майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві і даних про його реєстрацію. (а.с. 20).

Довідкою КП «Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 21.06.2016 року №147 посвідчено той факт, що дійсно за спадкодавцем ОСОБА_4 не зареєстроване право власності на будинок, 4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Житловий будинок було збудовано в 1965 році, а решту господарських будівель і споруд біля нього в період з 1965 по 1980 р.р., що відповідає запису Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок. (а.с. 14).

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, що відповідає приписам пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Окрім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року. Законом України "Про власність". Законом України від 7 грудня 1990 року № 533- XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

Таким чином, будівництво будинку та надвірних споруд було завершено до набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції 2003 року. Тому враховуючи те, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року Цивільний кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для встановлення виникнення права власності у спадкодавця на зазначене майно слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Стаття 100 ЦК УРСР 1963 року визначала, що громадяни могли мати у власності житловий будинок. Норми ЦК УРСР в редакції 1963 року не передбачали обов'язкову державну реєстрацію нерухомого майна.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1297 ЦК України встановлюється обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, звернутись до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Враховуючи той факт, що позивач дійсно є спадкоємцем померлого та прийняла спадщину в порядку і в строки передбачені ст.ст. 1268, 1270 ЦК України, з огляду на неможливість іншим чином оформити право власності на нерухоме майно спадкодавця у зв'язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд дійшов висновку, що в даному випадку вимоги про визнання за позивачем права власності на спадкове майно є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 що належав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року в м. Баранівка Баранівського району Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Є. А. Новицький