Справа № 439/1982/14-ц
У Х В А Л А

про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України

30 березня 2017 р. м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді Петейчука Б.М.

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Бродівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівської області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в :

Державний виконавець Бродівського районного ВДВС ГТУЮ Львівської області звернувся в суд із поданням, у якому просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_3.

У поданні державний виконавець Бродівського районного ВДВС ГТУЮ Львівської області вказує, що на виконанні у Бродівському районному ВДВС ГТУЮ Львівської області перебуває виконавчий лист: № 439/1982/14-ц виданий 09.02.2015р. про стягувати з ОСОБА_3, 1988р.н., аліменти на користь ОСОБА_4, 1995р.н., на сина ОСОБА_5, 24.05.2013р.н. у твердій грошовій сумі у розмірі 500 (пятсот) гривень, щомісячно, починаючи з 25.11.2014р. до досягнення дитиною повноліття.

11.04.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Державним виконавцем перевірено майновий стан боржника та зясовано, що боржник не володіє на праві приватної власності майном, на яке б могло бути звернено стягнення, про що свідчить інформаційна довідка з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.03.2017 року.

Державним виконавцем неодноразово скеровувались виклики боржнику по місцю проживання боржника за адресою: с. Боратин , Бродівського району, Львівської області. На виклик до державного виконавця 21.09.2016 року зявився боржник та повідомив, що на даний час немає можливості сплачувати аліменти ,так як безробітній, але зобовязується сплатити заборгованість до 01.12.2016 року, що виникла по аліментах , а також сплачувати аліменти щомісячно, в розмірі визначеному рішенням суду, про що свідчить акт державного виконавця від 21.09.2016 року з підписом боржника - ОСОБА_3

Проте боржником станом на 28.03.2017 року так і не сплачено борг по аліментам і взагалі не сплачуються аліменти, хоча щомісячно боржнику скеровуються виклики, які боржник ігнорує.

Рішення суду боржник не виконує, аліменти не сплачує, це дає можливість стверджувати, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду, адже йому відомо про свій обовязок сплачувати аліменти.

Державним виконавцем перевірено майновий стан боржника, та згідно відповідей реєструючих органів встановлено, що боржник являється безробітним та не має інших видів доходів.

Стягнення аліментів, згідно виконавчого документу, проводиться в сумі 500,00 грн. щомісячно. Заборгованість по аліментах станом на 28.03.2017 року становить 8000,00 грн. Заборгованість вирахувана з 25.11.2014 року.

Наявність невиконаних зобовязань, покладених на боржника судовим рішенням є підставою для порушення кримінальної справи та обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Державний виконавець, покликаючись на ст. 377-1 ЦПК України та ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", просить подання задовольнити, оскільки наведене дає підстави вважати, що боржник свідомо ухиляється від виконання виконавчих документів.

Дослідивши подання державного виконавця Бродівського районного ВДВС ГТУЮ Львівської області про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України, перевіривши обставини, на які покликається заявник, доказами, суд приходить до висновку, що таке подання є підставним та підлягає до задоволення, виходячи із таких міркувань.

Відповідно до ч. 3 п. 19 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Відповідно до норм ЦПК України та Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» (ст. 6 вказаного Закону) одним із заходів забезпечення виконання рішення може бути тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливо на підставі судового рішення за поданням державного виконавця лише у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

Згідно із ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене у частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Як вбачається з матеріалів подання у Державній виконавчій службі Бродівського району перебуває на виконанні виконавчий лист: № 439/1982/14-ц виданий 09.02.2015р. про стягувати з ОСОБА_3, 1988р.н., аліменти на користь ОСОБА_4, 1995р.н., на сина ОСОБА_5, 24.05.2013р.н. у твердій грошовій сумі у розмірі 500 (пятсот) гривень, щомісячно, починаючи з 25.11.2014р. до досягнення дитиною повноліття.

11.04.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження (а.с. 35).

Сума боргу по виконавчому документу становить 8000 грн..

Боржнику, при відкритті виконавчого провадження вказано про необхідність самостійно виконати виконавчі документи у 7-ми денний термін з дня винесення постанови державним виконавцем про відкриття виконавчого провадження. Проте боржником боргові зобовязання не виконані.

Державним виконавцем під час виконання рішення суду встановлено, що згідно інформації наданої на запити майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

Державним виконавцем неодноразово скеровувались виклики боржнику по місцю проживання боржника за адресою: с. Боратин, Бродівського району, Львівської області. На виклик до державного виконавця 21.09.2016 року зявився боржник та повідомив, що на даний час немає можливості сплачувати аліменти ,так як безробітній, але зобовязується сплатити заборгованість до 01.12.2016 року, що виникла по аліментах , а також сплачувати аліменти щомісячно, в розмірі визначеному рішенням суду, про що свідчить акт державного виконавця від 21.09.2016 року з підписом боржника - ОСОБА_3

Проте боржником станом на 28.03.2017 року так і не сплачено борг по аліментам і взагалі не сплачуються аліменти, хоча щомісячно боржнику скеровуються виклики, які боржник ігнорує.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що в боржника відсутнє майно на праві власності, однак ОСОБА_3 рішення не виконує. Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів. Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

Слід зазначити, що чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення» і практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

У сучасній українській мові слово «ухилення» тлумачиться так: - відступати, відхилятися, вивертатися; - намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; - навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону № 41404-ХVІІІ від 05.10.2016р., означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

На думку суду, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв 'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом певного строку не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону № 41404-ХVІІІ від 05.10.2016р., зокрема, за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Звертаючись до суду з поданням державний виконавець надав суду копію постанови про відкриття виконавчого провадження, копію виконавчого листа від 25.01.2015р., копію відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.03.2017р., розрахунок заборгованості по сплаті аліментів з ОСОБА_3 копію акту державного виконавця від 21.09.2016 року з підписом боржника - ОСОБА_3 та копії викликів державного службовця, що стверджується обізнаність його із наявним невиконаним зобовязанням, що на нього покладено.

Таким чином, державним виконавцем надано докази, які на думку суду, свідчать про те, що боржнику відомо про наявність у нього невиконаних зобовязань, які виникли на підставі виконавчого листа № 439/1982/14-ц від 22.01.2015 року, що виданий Бродівським районним судом, а також, що боржник ухиляється від виконання зобов'язання, покладених на нього згідно вказаного судового рішення, оскільки не вжив жодних дій до зменшення заборгованості по аліментах, які зобов?язався сплатити до 01.12.2016.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Подання державного виконавця Бродівського ВДВС ГТУЮ у Львівської області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, - задовольнити.

Тимчасово обмежити громадянина України, ОСОБА_3, іпн. НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за межі України до моменту фактичного погашення у повному обсязі заборгованості, яка виникла під час виконання виконавчого листа № 439/1982/14-ц від 22.01.2015 року, виданого 09.02.2015р. Бродівським районним судом.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення та іншими заінтересованими особами протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_6