Єдиний унікальний номер 243/9581/16-ц Номер провадження 22-ц/775/218/2017
Головуючий у 1 інстанції: Пронін С.Г.
Доповідач : Новікова Г.В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Новікової Г.В.,

суддів: Азевича В.Б., Курило В.П.,

при секретарі: Марченко Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Словянського міськрайонного суду від 26 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду державного майна України про стягнення індексації заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він працював у ВАТ «Содовий завод» з 02 вересня 1985 року по 05 травня 2004 року. З 1997 року заробітна плата виплачувалась нерегулярно.

Рішенням Словянського міськрайонного суду від 12 липня 2012 року стягнуто з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 12801,82грн.

Рішенням цього ж суду від 28 жовтня 2016 року стягнуто з відповідача на його користь індексацію заробітної плати починаючи з 01 червня 2004 року по 01 серпня 2016 року у сумі 45405,50грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 06 травня 2004 року включно у сумі 71007,25грн.

Виконавчі листи своєчасно були надані ліквідатору ВАТ «Содовий завод», але до цього часу не виконані.

24 січня 2013 року одержано листа №11-05-00801 від Фонду Державного майна України в Донецькій області, в якому зазначено, що станом на 01.01.2013 року в реєстрі державних корпоративних прав у Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутного капіталу ВАТ «Содовий завод».

18 жовтня 2013 року від Державної виконавчої служби України одержано лист №К-326-3992, в якому зазначено, що постановою господарського суду Донецької області від 04.09.2003.5/174 Б ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом, всі виконавчі документи передані арбітражному керуючому.

За весь час державні органи не вжили заходів щодо сплати заборгованості із заробітної плати та виконання рішень суду, не припинили порушення його прав. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Оскільки ВАТ «Содовий завод» на 100% є державним підприємством, то згідно ст.619 ЦК України поряд із відповідальністю боржника встановлена додаткова субсидіарна відповідальність іншої особи,якою є Фонд державного майна. Так як основний боржник відмовився задовольнити вимоги кредитора,кредитор може предявити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність, тобто до Фонду. Просив стягнути з Фонду державного майна України заборгованість по індексації заробітної плати у сумі 45405,50грн.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 26 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позов. Зазначав, що рішення є, на його думку, неправильним та необґрунтованим, і таким, яке підлягає скасуванню. Порушені права позивача, які гарантовані статтями 3, 6, 8, 21, 24, 28, 32, 43, 46, 55, 59 Конституції України, статтями 5, 115, 116, 117 Кодексу законів про працю України, статтею 1 Першого Протоколу, статтями 6, 13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини. За весь час державні органи не вжили заходів щодо сплати заборгованості із заробітної плати та виконання рішення суду, не припинили порушення його прав протягом тривалого часу. За цей час інфляція поглинула нараховану заробітну плату. Індексація заробітної плати є складовою частиною заробітної плати, працівник має право звернутися із позовом про стягнення сум індексації без обмеження будь - яким строком, незалежно від того, чи були такі суми нараховані законодавцем.

Станом на 01 січня 2013 року за даними реєстру державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутного капіталу ВАТ «Содовий завод», тому згідно зі ст. 619 ЦК України якщо поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи, яким є Фонд Державного майна України.

В судове засідання зявився ОСОБА_2, представник Фонду Державного майна України в судове засідання не з`явився,однак звернувся із заявою про слухання справи у його відсутність.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що воно ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законів.

Відмовляючи в задоволені позову про індексацію стягнутої заборгованості, суд виходив з відсутності підстав. Відповідач в силу ст.176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ « Содовий завод», оскільки не є його правонаступником.

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам у справі та нормам матеріального права.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював на ВАТ "Содовий завод " з 02 вересня 1985 року по 05 травня 2004 року. З 1997 року заробітна плата виплачувалась нерегулярно.

Рішенням Словянського міськрайонного суду від 12 липня 2012 року стягнуто з ВАТ "Содовий завод " на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 12801,82грн.

Рішенням цього ж суду від 28 жовтня 2016 року стягнуто з ВАТ "Содовий завод " на його користь індексацію заробітної плати, починаючи з 01 червня 2004 року по 01 серпня 2016 року у сумі 45405,50грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 06 травня 2004 року включно у сумі 71007,25 грн..

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 4 вересня 2003 року ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура.

Відповідно д ч. 1 ст. 619 ЦК України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова(субсидіарна) відповідальність іншої особи. Субсидіарна(додаткова) відповідальність виникає у випадках, передбачених договором або законом. Суть субсидіарної відповідальності полягає у залученні поряд з основним боржником додатково (субсидіарного) боржника.

Частиною 1 ст. 176 ЦК України визначено, що держава, автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.23 Закону України « Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрутом щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не зроблено раніше.

Згідно з абз. 15 ч.1 статті 25 « Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на ліквідатора покладено обов'язок щодо реалізації майна банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, зокрема із заробітної плати, у порядку , передбаченому законом.

Згідно з ч.2,3 ст.111 ЦК України виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленої статтею 112 цього Кодексу, відповідно до проміжного ліквідаційного балансу, починаючи від дня його затвердження за винятком кредиторів четвертої черги, виплати яким провадяться зі спливу місяця від дня затвердження проміжного ліквідаційного балансу. У разі недостатності у юридичної особи, що ліквідується , грошових коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія здійснює продаж майна юридичної особи.

З врахуванням вищенаведеного суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що правовідносини, які склалися між ВАТ " Содовий завод " та Фондом державного майна України, є правовідносини засновника та створеного ним підприємства, за якими засновник не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах засновника. Такі відносини відповідають нормам чинного цивільного законодавства, зокрема положенням ст.ст. 152, 176 ЦК України, а тому положення ст. 77 ГК України на правовідносини ВАТ " Содовий завод " та Фонду державного майна України не розповсюджуються.

За таких обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки законом не передбачена додаткова (субсидіарна) відповідальність Фонду державного майна України поряд із відповідальністю ВАТ " Содовий завод " і який не є правонаступником товариства.

Доводи скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Словянського міськрайонного суду від 26 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Судді: