Справа № 545/2544/16-ц
Провадження № 2/545/52/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2017 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Стрюк Л.І.

при секретарі Артеменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до кредитного договору № PLPDAK08950006 від 05.09.2005 року ПАТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 9296 доларів США на термін до 03.09.2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,33% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. У забезпечення виконання кредитних зобовязань у цей же день між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки. Проте відповідачі належним чином не виконали зобовязання по зазначеному договору, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 10259,93 доларів США, яку й просили стягнути солідарно з відповідачів.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити.

Представник відповідачів у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку із пропуском строків позовної давності; при цьому автоматичнее списання коштів із зарплатного рахунку не вважає такими, що переривають строк давності, оскільки проведені без відома власника карти.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 05.09.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № PLPDAK08950006, відповідно до якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит в розмірі 9296 доларів США на термін до 03.09.2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,33% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 12-13). З метою забезпечення виконання кредитних зобовязань між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 05.09.2005 року укладено договір поруки, відповідно до положень цього договору поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, винагород, штрафів, пені та інших платежів; у випадку не виконання боржником кредитного договору, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (а.с. 14).

Згідно з рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16.05.2012 року передано в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом вилучення у ОСОБА_1 заставного майна, а саме: автомобіль ВАЗ, модель 21104, 2005 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: ХТА7329, реєстраційний номер : ВІ 1371 АС, що належить ОСОБА_1 на праві власності; у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № PLPDAK08950006 від 05.09.2005 року в сумі 34457,70 грн. звернуто стягнення на предмет застави (а.с.58-59).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно з ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Певний період часу, початок якого визначений календарною датою або подією, починається з наступного дня після вказаної дати або дня події, які, в свою чергу, до цього строку не включаються.

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253-255 цього Кодексу.

Строк як часова категорія характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, обчислюваний роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року цього строку, а коли він обчислюється місяцями, то у відповідне число останнього місяця строку.

Отже трирічний строк позовної давності у спорі, що виник між сторонами, обчислюється з 04.09.2010 і закінчується 03.09.2013 року.

Відповідна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13).

Як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся до суду 01.07.2016 року.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Ухвалою суду від 01.11.2016 року витребувано з ПАТ «КБ «Приватбанк» відомості та документальні підтвердження внесення ОСОБА_1 грошових платежів на погашення заборгованості за кредитом у період з 16 травня 2012 року по 17 травня 2016 року та інформацію про те, яким чином відбувається списання коштів в автоматичному режимі для зарахування у погашення заборгованості по кредиту ОСОБА_1, яка позивачем не виконана.

Також позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування тверджень відповідача про самовільне, без його згоди та відома, перерахування позивачем коштів з зарплатної карти на погашення заборгованості по кредитному договору № PLPDAK08950006 від 05.09.2005 року.

У наданих відповідачем виписках з особового рахунку(а.с. 46) значиться про «автоматичне погашення простроченої заборгованості».

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати ці дії такими, що переривають перебіг строку позовної давності, оскільки позивачем не доведено факту вчинення цих дій саме за волевиявленням відповідача, як це передбачено ч. 1 ст. 264 ЦК України.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі вкладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 208-218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом 10 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - у той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3