Справа № 219/841/17
Провадження № 2/219/1298/2017
24 березня 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Фролової Н.М., при секретарі Шкурат К.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Комунальне підприємство «Веста», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_5 комітет Світлодарської міської ради про зняття з реєстрації місця проживання та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
До суду надійшла позовна заява ОСОБА_3, в якій вона просить: зняти з реєстрації місця проживання в квартирі №81 в будинку №47 «а» в м. Світлодарськ Бахмутського району Донецької області ОСОБА_4, та визнати таким, що втратив право користування квартирою №81 в будинку № 47 «а» в м. Світлодарськ Бхмутського району Донецької області.
Ухвалою суду в судовому засіданні було замінено третю особу Відділ реєстрації місця проживання Світлодарської міської ради, оскільки вона не є юридичною особою на ОСОБА_5 комітет Світлодарської міської ради, який залучено до участі у розгляді справи в якості третьої, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.
Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справ повідомлялася належним чином.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з наведених в позові підстав. Просив суд позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав, тому на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу за його відсутності, у заочному порядку.
Представник третьої особи Комунального підприємства «Веста» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшла заява в якій представник третьої особи просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримують
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_5 комітету Світлодарської міської ради ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що житлові відносини між громадянами України регулюються Житловим кодексом України. Стаття 72 Житлового кодексу України дійсно містить умови визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, але дана норма міститься у главі 2 Житлового кодексу України, що визначає користування жилими приміщеннями в будинках державного та громадського житлового фонду. Таким чином коло субєктів на яких розповсюджується дана норма права є наймач та члени його сімї. Відповідно до статті 61 Житлового кодексу України наймач це особа на імя якої видано ордер у будинках державного або громадського житлового фонду та яка уклала з наймодавцем договір найму жилого приміщення. Згідно наданих доказів, а саме свідоцтва про право власності, відповідач є не наймачем, а власником 1/3 частини жилого приміщення за адресою м. Світлодарськ буд. № 47 «а» кв. №81. Порядок користування жилим будинком (квартирою) що належить громадянинові на праві власності регулюється главою 6 Житлового кодексу України. Положення цієї глави не містять норми позбавлення права користування та зняття з реєстрації власника жилого приміщення. Натомість статтею 155 глави 6 Житлового кодексу У країни гарантовані права громадян, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), шляхом заборони вилучення або позбавлення права користування жилим будинком крім випадків визначених законодавством. Враховуючи, що непроживання особи в квартирі, що належить їй на праві власності не є підставою для зняття з реєстрації вважає вимоги необґрунтованими. Враховуючи , що позивач та відповідач є співвласниками за приписом статті 355 Цивільного кодексу України то у відповідності до статті 360 вони несуть зобовязання кожен за свою частку перед третіми особами самостійно і якщо позивач зазнає значних втрат внаслідок утримання майна, яке знаходиться у спільній частковій власності це є зовсім іншою вимогою. Стосовно несплати житлово-комунальних послуг відповідачем, звертає увагу на те, що відносини, що виникають у сфері надання та споживання послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875. Вищевказаний нормативно-правовий акт не містить такої санкції, як виселення власника з його жилого приміщення за несплату житлово-комунальних послуг. З аналізу норм законодавства взагалі у позивача не має права вимагати виселення відповідача, оскільки норми закону не надають позивачці права такої вимоги. Натомість відповідно до частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України «Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійснені». Умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-,тепло-,газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот) визначено постановою Кабінету міністрів України від 21.10.1995 № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива». Пунктом 7 постанови визначено умови розрахування субсидії у випадку коли кількість фактично проживаючих зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб є меншою, ніж кількість зареєстрованих у такому приміщенні (будинку) осіб та орган що уповноважений приймати рішення з цього питання. Даний нормативно - правовий акт взагалі не регулює питання зняття з реєстрації особи у звязку із відсутністю її проживання за місцем реєстрації. Вважає, що жодного доказу на твердження позивача про те, що відповідач заважає користуватися їй своїм майном не надано, натомість відсутність відповідача за місцем реєстрації навпаки підтверджує можливість позивача вільно користуватися та володіти своїм майном.
Суд, заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку.
На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі.
Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого 09 червня 2005 року, квартира, яка знаходиться за адресою: м. Світлодарськ, буд 47 «а» кв. 81 належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_4 1/3 ч., ОСОБА_3 1/3 ч., ОСОБА_8 1/3 ч. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с.11).
Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7821564 від 20.07.2005 року, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на праві приватної власності, у рівних частка -1/3, є власниками квартири, розташованої за адресою: Донецька область, АДРЕСА_1 (а.с.12).
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 1статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Зазначені положення закону кореспондуються зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право вільно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього прав чи обмежений в його здійсненні.
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Однак, суд звертає увагу, що відповідач є співвласником квартири, розташованої за адресою: Донецька область, АДРЕСА_1.
Посилання позивача та її представника на те, що відповідач не приймає участі в утриманні житла, не здійснює оплату житлово-комунальних послуг, не проживає за місцем реєстрації понад один рік, а також на те, що наявність реєстрації відповідача в квартирі перешкоджає позивачу в отриманні субсидією не є підставою для визнання відповідача, таким, що втратив право користування жилим приміщення та зняття його з реєстрації місця проживання в квартирі, співвласником якої він являється.
Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі за безпідставністю.
Керуючись ст.ст. 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Комунальне підприємство «Веста», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_5 комітет Світлодарської міської ради про зняття з реєстрації місця проживання та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - відмовити в повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М.Фролова