Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/2559/16-ц
Номер провадження: 2/511/113/17
31 січня 2017 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Гринчак С. І.,
секретаря - Чернецької А.В.
позивача - ОСОБА_1
представника третьої особи - Ісаєва О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав,
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, повторно, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином - поштою, рекомендованим листом з повідомлення про вручення ( а.с. 34), особисто ( а.с. 21, 33), заяви про перенесення слухання справи суду не надав.
Представник третьої особи: служба у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області, Ісаєв О.С., який діяв на підставі довіреності від 25 листопада 2016 року, не заперечував щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4.
Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення по справі в порядку ст.224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, давши оцінку обґрунтованості заявлених вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з 02 жовтня 2010 року з ОСОБА_3, який розірвано рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.03.2013 року ( а.с.3).
Від шлюбу в них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком якої, згідно свідоцтва про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області від 24.05.2012 року на підставі актового запису № 13, є відповідач ОСОБА_3. ( а.с. 5).
Також судом встановлено, що ОСОБА_3 не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до дитини, вихованням доньки не займається і взагалі не приймає участі у її житті та вихованні, матеріальної допомоги не надає.
Згідно судового наказу Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.11.2012 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30.10.2012 року до досягнення доньки повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6. ( а.с.17).
Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.01.2017 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 164 ч.1 КК України, та призначено ОСОБА_3 покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік ( а.с.35-36).

Факти ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обов'язків відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4, підтверджується також поясненнями свідків.

Свідки: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, які є сусідами позивача в судовому засіданні пояснили, що їм достовірно відомо, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків у відношенні своєї неповнолітньої доньки, життям її не цікавиться, вихованням її не займався і не займається, не піклується про фізичний і духовний її розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування, матеріальної допомоги на її утримання не надає.

У суду не має підстав ставити під сумніви пояснення вказаних свідків.

Як було встановлено у судовому засіданні, відповідач не допомагає матеріально забезпечувати доньку, тому всі витрати на виховання дитини несе позивачка.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до довідки № 2307 від 28.10.2016 року, виданої виконавчим комітетом Роздільнянської міської ради, донька - ОСОБА_4, 2012 року народження проживає з матір'ю, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9 ).

Згідно акту обстеження умов проживання від 06.12.2016 року неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1 - для виховання та розвитку дитини є всі необхідні речі. Батько дитини - ОСОБА_3 не піклується та не займається своє донькою (а.с.37).

Питання щодо позбавлення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, розглядалося на засіданні районної комісії з питань захисту дитини 27.07.2016 року, де було прийнято рішення надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4. ( а.с. 11-12)

Факти ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обов'язків відносно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 повністю підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються Державою.

В ст.150 СК України зазначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 тривалий час не цікавиться життям доньки, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчанням та підготовку до самостійного життя, суд приходить до висновку, що відповідач повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону).

Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, та приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, враховуючи самоусунення відповідача від виховання дитини, суд вважає, що вимоги позивача про позбавлення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,. підлягають задоволенню.

Судовий збір по справі складає 551,20грн. який повністю сплачено позивачем при зверненні до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.150, 164, 165, 166, 180, Сімейного кодексу України, Постановою №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст. 10, 11,60, 209, 212, 214-215, 218, 224- 229 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. І. Гринчак