Номер провадження: 22-ц/785/1114/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Цюри Т.В., Сидоренко І.П.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до головного державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління державного казначейства у м. Одеса, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, третя особа ОСОБА_5 про визнання торгів, що відбулися та акту про реалізацію нерухомого майна недійсними,-

встановила:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання торгів, що відбулися та акту про реалізацію нерухомого майна недійсними (а. с. 1-4).

Представник позивача звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: 56/1000 частин дачних будівель, розташованих у Дачно будівельному кооперативі ім. 1-го Травня за адресою: м. Одеса, Золотий берег № 35, що належить ОСОБА_5 (а. с. 16-17).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2016 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено (а. с. 20-21).

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а. с. 22-24).

Заслухавши суддю - доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В порядку ст. 152 ЦПК України, способами забезпечення позову, зокрема можуть бути накладення арешту на майно (п. 1 ч. 1). Частина 3 цієї ж статті передбачає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на охорону матеріально - правових інтересів позивача, що гарантують за його позовом реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.

Керуючись нормами процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, які наведенні у п. 6 Постанові Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» за № 9 від 22 грудня 2006 року, про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до головного державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління державного казначейства у м. Одеса, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, третя особа ОСОБА_5 про визнання торгів, що відбулися, що акту про реалізацію нерухомого майна недійсними.

Представник позивача подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на 56/1000 частин дачних будівель, розташованих у Дачно будівельному кооперативі ім. 1-го Травня за адресою: м. Одеса, Золотий берег № 35, що належить ОСОБА_5, обґрунтовуючи її тим, що відповідач ОСОБА_4 має намір продати нерухоме майно, що належить ОСОБА_5, після реєстрації права власності на своє імя, що у разі продажу унеможливить виконання рішення суду.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд виходив з того, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 56/1000 частин дачних будівель, розташованих у Дачно будівельному кооперативі ім. 1-го Травня за адресою: м. Одеса, Золотий берег № 35, не належить відповідачу по справі, а належить іншій особі - ОСОБА_5

Такий висновок суду відповідає матеріалам справи і вимогам процесуального закону.

Крім цього, звертає увагу той факт, що позивачі просили суд обрати заходи забезпечення, які не перебувають у необхідному (обовязковому) правовому звязку із позовними вимогами та предметом позову. Так, вимоги про визнання торгів, що відбулися та акту про реалізацію нерухомого майна недійсними є вимогами немайнового характеру і вони не можуть бути забезпечені шляхом накладення арешту на майно третьої особи. Мета застосування заходів забезпечення позову полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначене врахував, належним чином з'ясував правову сутність виниклих між сторонами правовідносин та межі забезпечення, прийняв до уваги інтереси осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга носить описовий характер, доводів правового характеру не містить.

За таких обставин, судова колегія вважає, що ухвала Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2016 року є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

ОСОБА_6