Справа № 474/1024/14-ц
Провадження № 4-с/474/26/17
УХВАЛА

про відвід

30.03.17 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Степанова В.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Сокола Федора Григорійовича у цивільній праві за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - об'єкта незавершеного будівництва, -

встановив:

01.10.2014р. ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - об'єкта незавершеного будівництва.

Ухвалою суду від 21.10.2014р. відкрито провадження у справі (суддя Тихоненко М.І.).

Згідно розпорядження керівника апарату Врадіївського районного суду Миколаївської області від 07.02.2017р. у відповідності до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у зв'язку з тим, що рішенням Вищої Ради Правосуддя від 31.01.2017р. суддю Тихоненка М.І. відправлено у відставку, в зв'язку з чим повноваження останнього, як судді, припинені, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

07.02.2017р. повторним автоматизованим розподілом справи головуючим суддею визначено суддю Сокола Ф.Г. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2017р. за підписом ОСОБА_5.).

30.03.2017р. відповідачем ОСОБА_2 заявлено відвід головуючому судді у справі ОСОБА_6

Так, в заяві про відвід останній стверджує, що 16.03.2017р. близько 09 год. 30 хв. ОСОБА_7 в присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повідомив його проте, що рішення суду буде не на його користь, оскільки голова Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_10 зробить все, що попросить ОСОБА_7, а суддя Сокол Ф.Г., в свою чергу, виконає прохання голови суду.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_2 додатково пояснив, що йому відомо, що ОСОБА_7 впливає на винесення суддями Врадіївського районного суду Миколаївської області рішень у справах. Також, зазначив, що голова суду ОСОБА_10 здійснює діяльність щодо обробітку земель разом із ОСОБА_7, має у власності свинарник та аптеку, живе не на одну зарплату, про що відомо всім, однак останній не несе жодної відповідальності. При цьому пояснив, що оскільки ОСОБА_10 є головою суду, суддя Сокол Ф.Г. виконає його вказівки щодо розгляду даної справи.

Також ОСОБА_2 на обґрунтування заяви про відвід зазначив, що головуючий у справі суддя Сокол Ф.Г. був головуючим суддею у справі за його позовом про захист честі та гідності, при розгляді якого брав до уваги не докази, а слова осіб, проте зазначив, що наданий час не звернувся з апеляційною скаргою на рішення суду у вказаній справі, а тільки планує подати апеляційну скаргу.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_2 вважає, що головуючий у справі суддя Сокол Ф.Г. є упередженим та необ'єктивним.

Водночас слід наголосити на тому, що на запитання головуючого судді щодо наявності об'єктивних фактів, які свідчать про упередженість та необ'єктивність головуючого та втручання в роботу суду чи суддів, ОСОБА_2 зазначив, що такі факти йому не відомі.

Представник позивача ОСОБА_11 в судовому засіданні зазначив, що заява про відвід не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_2 не наведено об'єктивних підстав для відводу головуючого судді.

Статтею 20 ЦПК України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання;

2) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

3) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі;

4) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді;

5) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

Згідно ст. 24 ЦПК України, у разі заявлення відводу суд повинен вислухати особу, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думку осіб, які беруть участь у справі.

Заява про відвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та розглянувши матеріали заяви про відвід головуючого судді, судом встановлено наступне.

Оскільки ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що йому не відомо про повідомлення суддями Врадіївського районного суду Миколаївської області про факти втручання в їх роботу чи роботу суду, а також про встановлення вказаних фактів іншим шляхом, судом зроблені відповідні запити до канцелярії суду, голови суду та суддів.

Згідно відповідей наданих головою суду ОСОБА_10, суддею Сорочан А.В. та канцелярією Врадіївського районного суду Миколаївської області вбачається, що судді Врадіївського районного суду Миколаївської області не зверталися з жодними повідомленнями про втручання в їх діяльність як суддів щодо здійснюють правосуддя безпосередньо ОСОБА_7, сторонами у справі, представниками, іншими особами, суддями чи іншими працівниками судової системи, тощо, в порядку визначеному ч. 4 ст. 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та в інший спосіб.

Також, відповідно до відповідей, відсутні судові рішення, результати перевірок щодо діяльності Врадіївського районного суду Миколаївської області та дотримання суддями вимог законодавства, в яких було встановлено факти втручання в роботу суду, в тому числі в роботу електронного документообігу суду чи в роботу суддів.

Крім того, слід наголосити на тому, що ОСОБА_2 не надано суду жодних доказів, які б підтверджували упередженість та необ'єктивність судді Сокола Ф.Г., як не наведено жодних об'єктивних підстав про це стверджувати. При чому, з пояснень ОСОБА_2 слідує, що упередженість та необ'єктивність судді Сокола Ф.Г. випливає з того, що голова суду ОСОБА_10 може впливати на його рішення у даній справі.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон), здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Звернення до суду громадян, організацій чи посадових осіб, які відповідно до закону не є учасниками судового процесу, щодо розгляду конкретних справ судом не розглядаються, якщо інше не передбачено законом.

Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні утримуватися від заяв та дій, що можуть підірвати незалежність судової влади.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 48 Закону, суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.

Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Згідно ст. 52 Закону, суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.

Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Водночас, п. 2 ч. 7 ст. 56 Закону визначено, що суддя зобов'язаний дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Статтею 58 Закону визначено, що питання етики суддів визначаються Кодексом суддівської етики, що затверджується з'їздом суддів України за пропозицією Ради суддів України.

У відповідності до ст.ст. 5 та 6 Кодексу суддівської етики (далі - Кодекс), незалежність судді під час здійснення правосуддя є передумовою дії принципу верховенства права та невід'ємною складовою справедливого суду.

Суддя повинен виконувати свої професійні обов'язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи набудь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Статтею 15 Кодексу визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов'язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об'єктивного рішення у справі.

Згідно п.п. 1.1. та 1.4. Бангалорських принципів поведінки судді від 16.05.2006р., схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006р. № 2006/23 (далі - Бангалорські принципи), суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

У тих випадках, коли рішення у справі має бути прийняте суддею одноособово, він діє незалежно від своїх колег по суду.

У відповідності до п. 2.5. Бангалорських принципів, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Нижче наведені приклади таких випадків:

1. У судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

2. Раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи як важливий свідок.

3. Суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 209 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею, а в разі колегіального розгляду - суддями, які розглядали справу

Статтею 212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Водночас, порядок перегляду судових рішень визначений Розділом V ЦПК України.

З аналізу вищевикладеного законодавства вбачається, що як на національному рівні так і на міжнародному рівні врегульовано питання щодо діяльності суддів, в тому числі вирішення питання про відводів судді, при чому визначено поняття упередженості та необ'єктивності судді та умови, за яких суддя зобов'язаний заявити собі самовідвід та умови, за яких заява про відвід судді підлягає задоволенню.

Так, зокрема п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України визначено, що суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Однак, під час розгляду заяви про відвід головуючого судді, ОСОБА_2 не наведено жодних обставин та не надано жодних доказів, які б свідчили про упередженість та необ'єктивність головуючого судді.

Так, твердження ОСОБА_2 про вплив ОСОБА_7 на голову суду, який в подальшому вплине на суддю Сокола Ф.Г. при винесенні рішення у цій справі, базуються виключно на припущеннях ОСОБА_2, які він зробив після розмови з ОСОБА_7 та не підтвердженні жодними доказами чи посиланнями на існування об'єктивних обставин.

Щодо посилань ОСОБА_2, як на підставу для відводу головуючого судді, на те, що під головування судді Сокола Ф.Г. розглянуто іншу справу, в якій брав участь ОСОБА_2, слід зазначити наступне.

Суддя здійснює правосуддя на професійній основі та оцінює докази у відповідності до вимог процесуального законодавства, а тому незгода ОСОБА_2 з прийнятим суддею рішенням при розгляді іншої справи, не пов'язаної з даною справою не є підставою для відводу судді. При цьому слід наголосити, що процесуальним законодавством чітко прописано порядок оскарження рішення суду, якщо сторона по справі не згодна з прийнятим судовим рішенням.

Таким чином, з сукупності вищезазначеного вбачається, що заява ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Сокола Ф.Г. є безпідставна та необґрунтована, а відтак не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 20, 24, 25, 209, 210 ЦПК України, -

ухвалив:

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про відвід головуючого у справі судді Сокола Федора Григорійовича - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.Г. Сокол