АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/19/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2 Гончаренко Т. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівБондаренка С. І., Новікова О. М.
при секретаріЛюбченко Т. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 09 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про виділення в натурі частки у майні, яке є спільною частковою власністю,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернулася до суду із указаним позовом, яким, з урахуванням послідуючих уточнень, просила виділити в натурі та визнати за нею право власності на кімнату 1-3, площею 17,3 кв.м., в будинку АДРЕСА_1, яка відповідає розміру 1/3 її частки в спільній частковій власності, та зобов'язати її в послідуючому добудувати мінімально необхідну нормовану площу до житлового будинку - коридор та кухню. Виділити в натурі та визнати право власності на кімнату 1-1, площею 3,8 кв.м., кімнату 1-2, площею 17,8 кв.м., та кімнату 1-4, площею 16,4 кв.м., в будинку АДРЕСА_1, яка відповідає розміру 2/3 частки відповідачки за ОСОБА_6, яку зобов'язати між кімнатами 1-2 та 1-3 замурувати прохід за її рахунок, мотивуючи про те, що сторони у справі мають у спільній частковій власності житловий будинок АДРЕСА_1. На даний час позивачка постійно проживає в даному житловому будинку і змушена користуватися спільним входом та кімнатами, які належать ОСОБА_6 Між сторонами справи постійно виникають сварки та непорозуміння відносно порядку користування спільним житловим будинком, отже виникла необхідність у добудові до кімнати позивачки кухні та окремого входу до житлового будинку.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 09.02.2016 позов задоволено та виділено ОСОБА_7 1/3 частки будиковолодіння АДРЕСА_1, що складає у житловому будинку «А-1» - кімната 1-3 площею 17,3 кв.м. вартістю 27335,88 грн., що менше 1/3 частки на 18,43-17,3+1,13 кв.м., вартістю 27335,88 грн., що менше 1/3 частки в одиницях вартості на 29126,67 -27335,88 + 1790,79 грн.

З урахуванням надвірних будівель:

огорожа №1 (спільне користування 1/2 частина) вартістю 226,50 грн.

хвіртка №2 (спільне користування - 1/2 частина) вартістю 79,50 грн.

хвіртка №3 (спільне користування - 1/2 частина) вартістю 52,50 грн.

частина сараю ,Б площею основи 2,7 кв.м.(вхід до погреба) вартістю 860,20 грн.

погріб, літера «б» вартістю 5507,0 грн.

Разом по надвірним спорудам 6725,70 грн. Всього по будинковолодінню 6725,70=27335,88+ 34061,58 гривень, що менше 1/3 частини в одиницях вартості на 35100,00-34061,58+1038,42 грн.

Виділити ОСОБА_6 2/3 частки будиковолодіння АДРЕСА_1,що складає у житловому будинку «А-1» - коридор 1-1 площею 3,8 кв.м. вартістю 60044,41 грн., житлову кімнату 1-2 площею 17,8 кв.м. вартістю 28125,93 кв.м., кухню 1-4 площею 16,4 кв.м. вартістю 25913,78 грн. Разом 38,0 кв.м. вартістю 60044,12 грн., що більше 2/3 частки на 38,0-36,87+1,13 кв.м. вартістю 60044,12, що більше 2/3 частки в одиницях вартості на 60044,12-58253,33 +1790,79 грн.

З урахуванням надвірних будівель:

Частина сараю, «Б» (без входу до погреба) вартістю 9780,80 грн.

Сарай «В» вартістю 1055,00 грн.

Огорожа №1 (спільне користування -1/2 частина) вартістю 226,50 грн.

Ворота №2 (спільне користування - ? частина) вартістю 79,50 грн.

Хвіртка №3 (спільне користування -1/2 частина) вартістю 52,50 грн.

Разом по надвірним будівлям: 11194,30 грн. Всього по будинковолодінню

11194,30=60044,12+71238,42 грн., що більше 2/3 частини в одиницях вартості на 71238,42-70200+1038,42 грн.

Враховуючи, що після поділу в натурі частина ОСОБА_6 стала більша в грошовому виразі на 1038,42 грн. то слід стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 компенсацію в сумі 1038,42 грн.

Для забезпечення ізольованого користування частками в житловому будинку, які виділяються кожному співвласнику, необхідно виконати переобладнання приміщень: зобов'язати ОСОБА_6 здійснити демонтаж дверного прорізу між приміщеннями 1-2 і 1-3; зобов'язати ОСОБА_7 здійснити улаштування нового дверного прорізу в віконному прорізі в приміщенні 1-3.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з'ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення. В обґрунтування вказує на те, що сторони не вирішували у позасудовому порядку питання про виділ в натурі часток у спільній власності. Поділ будинку можливий лише у разі оформлення прав на землю під цим будинком. При вирішення експертом питань про можливість поділу будинку, він вийшов за межі поставлених судом питань, так як вказав, що реальний розподіл будинку неможливий, оскільки площа кімнати, яка виділяються одному із співвласників, є меншою ніж мінімально допустима площа однокімнатної квартири. Варіант розподілу будинку з добудовою розроблено експертом з порушенням вимог щодо наявності відповідного дозволу органу місцевого самоврядування на перепланування об'єкту нерухомості, який у даній справі відсутній. Позивачкою не надано доказів наявності права власності чи користування на земельну ділянку, на якій знаходиться будинок.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що запропонований експертом варіант поділу між сторонами справи нерухомого майна, відповідає вимогам законодавства та буде належним чином сприяти реалізації їх прав щодо цього майна.

Однак погодитися з правильністю таких висновків суду першої інстанції колегія суддів не може, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.02.2008 за реєстром №850 ОСОБА_7 має право на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд в АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці розміром 2240,0 кв.м. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.02.2008 за реєстром № 846, ОСОБА_6 має право на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд в АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці розміром 2240,0 кв.м.

Відповідно до договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 03.09.2009 за реєстром №1116 ОСОБА_6 придбала у ОСОБА_8 1/3 частину житлового будинку з надвірними спорудами за АДРЕСА_1.

Отже на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.02.2008 та договору купівлі - продажу частини житлового будинку від 03.09.2009 ОСОБА_6 має на праві приватної власності 2/3 частини вказаного житлового будинку з надвірними спорудами.

Указані фактичні обставини сторонами не оспорюються.

Частиною 1 статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Як вірно вказано судом першої інстанції, згідно п. 6 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру); виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Далі, згідно ч.1 ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Отже для визначення технічної можливості розділити в натурі між сторонами будинку, який належить їм на праві спільної часткової власності, є необхідним призначення відповідної експертизи.

Ухвалою суду від 29.09.2015 у справі призначена судова будівельно-технічна експертиза на вирішення якої поставлено наступні питання:

- встановити варіанти розподілу житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до часток права власності на житловий будинок 1/3 та 2/3 частки?

- визначити компенсаційну вартість житлового будинку АДРЕСА_1 Черкаської області?

Висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 19.10.2015 №17/15 встановлено, зокрема, наступне.

Реальний розподіл спірного будинку не можливий, так як площа однієї з новоутворених квартир, складає 18,43 кв.м., що менше мінімально допустимої площі однокімнатної квартири (30 кв.м.).

Одночасно, експертом вказано про можливість поділу домоволодіння при умові добудови мінімально необхідної нормованої площі до житлового будинку коридора та кухні. Саме на підставі таких тверджень експертом розроблено варіант поділу домоволодіння з надвірними спорудами.

Суд першої інстанції при винесенні рішення по справі вказаних висновків експерта щодо неможливості реального розподілу спірного будинку не врахував, провів реальний розподіл вказаного будинку, виділивши позивачці лише одну кімнату, площа складає 18,43 кв.м., що менше мінімально допустимої площі однокімнатної квартири (30 кв.м.) без вирішення у встановлений законом спосіб питання щодо добудови мінімально необхідної нормованої площі до житлового будинку.

Зазначені висновки суду першої інстанції безсумнівно не відповідають вимогам законодавства.

Згідно ч.ч.6, 7 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Незгода суду з висновком експерта повинна бути мотивована в рішенні або ухвалі.

У свою чергу, ч.ч.1, 2 ст.212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

З урахуванням сукупного аналізу висновку експерта від 19.10.2015 №17/15 та наведених норм права, колегія суддів вважає, що цей висновок експерта слід оцінити критично, оскільки він містить суперечливі твердження щодо неможливості реального розподілу будинку у зв'язку з замалою площею, яка виділяється одному із співвласників, та одночасно містить вказівку про можливість такого поділу із здійсненням добудови до будинку.

При цьому у матеріалах справи відсутні докази того, що позивачка, як особа, яка має здійснити добудову до будинку (як однієї з умов реального розподілу домоволодіння), має право власності чи користування щодо земельної ділянки, яка буде знаходитися під цією добудовою, а також отримала відповідний дозвіл органу місцевого самоврядування, на території якого знаходиться земельна ділянка, що в розумінні вимог глави 6 ЗК України є необхідною умовою для здійснення житлової забудови.

Без наявності правовстановлюючих документів щодо земельної ділянки та відповідних дозволів органу місцевого самоврядування фактично йтиме мова про здійснення самочинного будівництва .

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Далі, згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Це становить принцип диспозитивності цивільного судочинства.

Сторони у справі не заявляли інших клопотань про призначення експертизи для встановлення можливості реального розподілу між ними житлового будинку.

Таким чином колегія суддів прийшла до висновку про те, що позовні вимог у справі є необґрунтованими у зв'язку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до положень ст.309 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Отже рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 09.02.2016 у даній справі слід скасувати у зв'язку з недоведеністю обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, та порушенням норм процесуального права щодо законності та обґрунтованості судового рішення (ст.213 ЦПК України) та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог за необгрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу - задовольнити.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 09 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про виділення в натурі частки у майні, яке є спільною частковою власністю - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про виділення в натурі частки у майні, яке є спільною частковою власністю - залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :