Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/5239/16-ц Головуючий у 1-й інст. Шалота К. В. Категорія 50 Доповідач Худяков А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Худякова А.М.,

суддів: Косигіної Л.М.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання Гайдамащук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 24 листопада 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання доньки

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 31січня 1998 року у неї народилась дочка ОСОБА_4, батьком якої є відповідач.

Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання неповнолітньої доньки, яка навчається, просила стягнути щомісячно з ОСОБА_3 аліменти на користь дочки в розмірі 50% від всіх видів доходу позивача до досягнення дочкою 23 років.

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 подала заяву про збільшення позовних вимог, якій зазначала, що дочка ОСОБА_5 в період з 01.09.2013 року по 30.06.2016 року навчалась в Житомирському кооперативному коледжі бізнесу і права на контрактній основі, вартість якого склала 21300 грн., які були сплачені позивачем особисто. У вересні 2016 року дочка вступила до Київського національного торговельно-економічного університету та продовжуватиме навчання на денній формі по 30.06.2019 року, загальна вартість якого становить 49470 грн., з яких позивачем сплачено 7475 грн., оплата за послуги з проживання в гуртожитку становить 3960 грн. за один рік.

Посилаючись як на підставу позову на ст.ст.180,181,185,198-200 СК України позивачка просила:

- стягнути з відповідача аліменти на користь дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 30 відсотків від всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку;

- стягнути з відповідача на користь позивач додаткові витрати на оплату навчання доньки ОСОБА_4 в Київському національному торговельно-економічному університеті в розмірі 1/2 витрат на навчання, згідно договору про навчання (підготовку) №2515д/6кс-2016 від 25.08.2016 року до досягнення дочкою двадцятитрьохрічного віку, починаючи з 01.09.2016 року та продовжуючи до закінчення дочкою навчання на денній формі в університеті;

- стягнути з відповідача на користь позивач додаткові витрати на оплату 1/2 вартості послуг по відшкодуванню проживання в гуртожитку на час навчання доньки ОСОБА_4 в Київському національному торговельно-економічному університеті до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку, починаючи з 01.09.2016 року та продовжуючи до закінчення дочкою навчання на денній формі в університеті;

- стягнути з відповідача на користь позивач додаткові витрати на оплату вартості навчання доньки ОСОБА_4 в Житомирському кооперативному коледжі бізнесу і права на денній формі навчання згідно Договору №ФК-9/13-2 про навчання студенту від 06.08.2013р. в розмірі 1/2 витрат на навчання, а саме: 10650 грн.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 24 листопада 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь та утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 01.09.2016 року і до закінчення навчання дочки, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2 понесені додаткові витрати на навчання дочки ОСОБА_5 в Житомирському кооперативному коледжі бізнесу і права в розмірі 5400 грн.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконання.

Вирішено питання про стягнення судових витрат

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на повнолітню дочку за весь час навчання та проживання в Київському національному торговельно-економічному університеті є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.

З даним висновком погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками повнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200,201 цього Кодексу).

У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Вирішуючи спір та встановивши, що підстави для стягнення додаткових витрат з відповідача відсутні, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, навівши відповідні мотиви з посиланням на розяснення, які викладені у правовому висновку згідно постанови Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та на правильність судового рішення не впливають. Суд першої інстанції врахував матеріальне становище відповідача та його спроможність сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу).

На підставі викладеного, суд обєктивно оцінив зібрані по справі докази, дав їм правильну правову оцінку і ухвалив обґрунтоване рішення, підстав для скасування або зміни якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 24 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді