Справа № 331/4831/16-ц
Провадження 2/331/67/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
27 січня 2017 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Жукової О.Є.
при секретарі Бойко М.О.
за участю позивача ОСОБА_1
представника позивача - ОСОБА_2
представника третьої особи ОСОБА_3
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, що дії у власних інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила усунути їй перешкоди в користуванні квартирою 76 в будинку 145 по вул. Гоголя в м. Запоріжжі та визнати ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у вказаній квартирі.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачка ОСОБА_1 є власником спірної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло та договору дарування. Відповідачі , як члени сім»ї її брата ОСОБА_7, з 1996 року в квартирі не проживають ,нею не користуються, не беруть участі в утриманні житла та оплаті комунальних платежів , чим порушують права позивача як власника .
В судовому засіданні позивачка та її представник надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві , наполягали на задоволенні позову .
Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_6, належним чином повідомлені про час та місце слухання справи , до суду не з?явилися, в зв?язку з чим, на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідачів на підставі доказів наявних в матеріалах справи.
Представник третьої особи не заперечувала проти задоволення позову, зазначивши, що в даному випадку права неповнолітньої дитини не порушуються, оскільки її батько забезпечений житлом.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 , приходить до наступних висновків.
Так судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 20.09.2004 року № 1499 та договором дарування від 08.11.2004 року (а.с.7-12) .
Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_6, та ОСОБА_5 зареєстровані в спірному житлі як члени сім»ї наймача, а саме, як дружина та діти брата позивача ОСОБА_7 , що підтверджено випискою з домової книги (а.с.132) .
Разом з тим, судом встановлено , що відповідачка ОСОБА_4 в квартирі не проживає з 1996 року , її діти ОСОБА_6, та ОСОБА_5 в ній ніколи не проживали , що підтвердженого актом № 123 від 30.06.2016 року та показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.
Крім того, судом встановлено, що чоловік відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_7 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 18 лютого 1998 року по теперішній час (а.с.179).
Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Статтею 155 ЖК України передбачено, що жилі квартири, що є у приватній власності громадян, не може бути у них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилою квартирою.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права власності і розпорядженні своїм майном.
Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до вимог ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення , придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункту, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Частиною другою зазначеної статті встановлено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років , вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено що відповідачі не проживають у спірному житлі більше року ,чоловік ОСОБА_4 та батько ОСОБА_6, та ОСОБА_5, має зареєстроване місце проживання , суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право використовувати спірне житлове приміщення для проживання , не є членами сім"ї власника, , а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
При цьому, суд вважає, що з огляду на наявність у ОСОБА_7 житла, в розумінні вимог Закону України « Про охорону дитинства» , неповнолітній ОСОБА_5 житлом забезпечений .
На підставі ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 217,218,224-226 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4, що дії у власних інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити .
Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні квартирою № 76 в будинку № 145 по вул. Гоголя в м. Запоріжжі та визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: О.Є. Жукова