Справа № 317/4844/16-ц
№/п 2/317/230/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мінгазова Р.В.,

при секретарі Капто Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади у особі Григорівської сільської ради, третя особа Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до територіальної громади у особі Григорівської сільської ради, третя особа Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно.

В позові позивачка зазначила, що 23.12.2015 року померла її матір ОСОБА_2. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки загальною площею 4,33 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Позивачка стверджує, що прийняла спадщину, відкриту після смерті ОСОБА_2 у встановленому законодавством порядку, шляхом звернення до Василівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець за законом. Від імені ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області 23 лютого 2009 року за реєстровим № 4, за яким земельну ділянку було заповідано на імя позивачки. Однак, спадщину за заповітом вона не приймала. При оформленні своїх спадкових прав на земельну ділянку зясувалось, що оригінал правовстановлюючого документу на вказану ділянку площею 4,33 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий на імя спадкодавця ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) Р.А. не зберігся, вона має тільки копію державного акту про право власності на землю. Відповідно до положень Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видати спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку нотаріус не має можливості, оскільки для цього необхідно надати саме оригінал правовстановлюючого документу щодо належності майна спадкодавцеві. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.11.2016 р. №1068/02-31 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на те, що на теперішній час позивачка не має можливості отримати дублікат правовстановлюючого документу на земельну ділянкутому, що правоздатність фізичної особи припиняється з її смертю, позивачка просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 4,33 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, яка належала при житті ОСОБА_2 на підставі державного акту про право приватної власності на землю ІV-ЗП № 016626, виданим Запорізькою районною адміністрацією 23.04.2003 року. Акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 518.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не з'явилась, однак надала суду заяву в якій позов підтримала повністю, наполягала на його задоволенні.

Представник відповідача територіальна громада в особі Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області у судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій зазначив, що користується своїм правом не приймати участь в розгляді справи, позов визнає, не заперечує проти його задоволення.

Представник третьої особи - Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не з'явився, заперечень суду не надав; про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

У звязку з чим, на підставі ст..197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у звязку з наступним.

Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ЖС №337414, виданим 25.12.2015 року Виконавчим комітетом Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області.

Факт родинних відносин позивачки ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження серія ПШ №453274 від 13.06.1955 року, виданим Оревичською сільською радою Хойнікського району Гомельської області, з якого вбачається, що матірю позивача ОСОБА_5 є ОСОБА_3; свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-ЖС №268549 від 30.10.1974 року, виданим Бердянським горвідділом РАЦС Запорізької області, з якого вбачається, що позивач ОСОБА_5 змінила прізвище на «Горголя»; свідоцтвом про укладення шлюбу серія ІІ-ЖС №403718 від 27.06.1987 року, виданим Виконавчим комітетом Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області, з якого вбачається, що матір позивача ОСОБА_6 змінила прізвище на «Радченко»

Право власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку підтверджується копією державного акту про право приватної власності на землю серія ІV-ЗП № 016626, виданим Запорізькою районною адміністрацією 23.04.2003 року, а кт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 518; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-016 від 30.11.2016р.

Відповідно до довідки № 1610 від 31.05.2016 р. виданої Приморською сільською радою Василівського району Запорізької області ОСОБА_2 дійсно була зареєстрована на день смерті за адресою: с.Приморське, вул.Весела, буд.47, Василівського району Запорізької області. На день смерті разом з померлою зареєстрованих не було.

Згідно дослідженої спадкової справи № 121/2016 відкритої після смерті ОСОБА_2, померлої 23.12.2015 року вбачається, що позивачка звернулася до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької областіз заявою про прийняття спадщини за законом. В матеріалах спадкової справи наявний заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області 23 лютого 2009 року за реєстровим № 4, за яким спірну земельну ділянку було заповідано на імя позивачки. Інших спадкоємців за заповітом або за законом немає.

Постановою Василівської державної нотаріальної контори Запорізької областіпро відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.11.2016 р. №1068/02-31 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії.

Всі викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, ніким не заперечуються.

Суд не піддає сумніву достовірність документів, наданих представником позивача як докази.

Згідно з п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить спадкоємцям на загальних підставах зі збереженням його цільового призначення.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 1216-1218, 1225, 1261 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 197, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади у особі Григорівської сільської ради, третя особа Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку площею 4,33 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 померлої 23.12.2015.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області.

Суддя Р.В. Мінгазов