Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1458/16-ц

23 травня 2017 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: судді Битківського Л.М.

з участю секретаря Дякун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 19 травня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за №4140. Відповідно до вказаного виконавчого напису запропоновано стягнути з позивачки грошові кошти в сумі 731778,80 грн., які є її боргом за кредитним договором №SAMDN9240 від 09 жовтня 2008 року, укладеним між нею та ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк». Строк, за який провадиться стягнення, - 7 років 6 місяців 8 днів, а саме з 09 жовтня 2008 року по 17 квітня 2016 року.

Заявлений позов мотивовано тим, що вищевказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства. Так, згідно ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Кредитний договір №SAMDN9240 було укладено 09 жовтня 2008 року на строк 1 рік по 09 жовтня 2009 року. Тобто право вимоги виникло 10 жовтня 2009 року та завершилось 10 жовтня 2012 року. Таким чином приватним нотаріусом ОСОБА_2 оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням встановлених законодавством строків.

Окрім того, сума боргу, зазначена у виконавчому написі від 19 травня 2016 року -731778,80 грн. - не є безспірною. Рішеннями Богородчанського районного суду від 26 вересня 2013 року у справі №338/1427/13-ц та від 15 жовтня 2015 року у справі №338/1071/15-ц, які набрали законної сили, з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» вже стягнуто заборгованість за кредитним договором №SAMDN9240 від 09 жовтня 2008 року в загальному розмірі 301152,23 грн. За таких обставин у приватного нотаріуса ОСОБА_2 були відсутні достатні підстави вважати, що розмір її (ОСОБА_1Я.) заборгованості перед відповідачем є безспірним, отже виконавчий напис вчинено необґрунтовано.

До того ж нотаріус включила до безспірних вимог банку за договором кредиту і витрати по вчиненню виконавчого напису в розмірі 1700 грн. Однак до «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих нотаріусів», затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172, такі витрати не включені, а відповідно не можуть додаватись до загальної суми виконавчого напису.

На підставі викладеного просить виконавчий напис, вчинений 19 травня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за №4140, визнати таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково наголосив, що нотаріусом не враховано вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», згідно якої виконавчий напис може бути вчинено лише якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше 3 років, а якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Нотаріусом не взято до уваги правову позицію Верховного Суду України, що висловлена у постанові від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс 14. Зокрема Верховний суд України вказав, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячний платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Тому просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не відомі, позиції з приводу заявлених вимог суду не подав.

Приватний нотаріус ОСОБА_2 у письмових поясненнях на позов вказала, що виконавчий напис був вчинений нею правомірно, з дотриманням ст.ст. 87, 88 ЗУ Про нотаріат» та п.п.3.1., 3.2. гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України на підставі наданих представником ПАТ КБ «ПриватБанк» документів, що підтверджують безспірність заборгованості: кредитного договору та виписки з рахунку боржника. Про будь-які спори щодо розміру заборгованості за кредитним договором №SAMDN9240 від 09 жовтня 2008 року чи винесені судом рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вказаним договором кредитор її не повідомляв.

Зазначає також, що строк давності нею порушено не було. Посилається при цьому на те, що за відсутності прямо передбачених чиним цивільним законодавством та законодавством про нотаріат доказів про виникнення права вимоги кредитора в інший момент часу, відрахування нотаріусом строків вчинення виконавчого напису в порядку ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» згідно ст. 253 ЦК України має здійснюватись з дня, наступного за днем направлення кредитором боржнику вимоги про виконання останнім його зобовязань за цивільними правовідносинами. Коли ж законом чи договором передбачена сплата боржником кредитору процентів, комісії, неустойки та/або інших додаткових платежів, розмір заборгованості боржника періодично змінюється з кожним випадком донарахування цих платежів до основної суми заборгованості, внаслідок чого у ті ж моменти відбувається відповідне оновлення права вимоги кредитора. У такому разі відрахування нотаріусом строку вчинення виконавчого напису може здійснюватись з дня, наступного за днем направленням кредитором боржнику останньої за хронологією вимоги, але лише за умови, що визначені в ній відповідно до закону чи договору суми боргу відрізняються від розміру вимог, раніше направлених тим же кредитором тому ж боржнику за тим же правочином.

Вказала також, що згідно розяснень Пленуму ВСУ (Постанова №2 від 31 січня 1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» з подальшими змінами), в справах щодо оспорювання виконавчого напису боржник може оспорити в позовному провадженні лише правильність вимог, зазначених у виконавчому написі. Предметом спору в даному випадку не є дійсний розмір боргу ОСОБА_1 перед кредитором або відсутність такого, а дотримання нотаріусом діючого законодавства при вчиненні виконавчого напису, однак такі порушення, навіть якби вони були допущені, не можуть бути підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Просила у задоволенні позову відмовити, справу розглянути без її участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем дійсно 09 жовтня 2008 року укладено кредитний договір №SAMDN9240.

19 травня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №4140. Відповідно до вказаного виконавчого напису запропоновано стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 731778,80 гривень, які є її боргом за кредитним договором №SAMDN9240 від 09 жовтня 2008 року, укладеним між нею та ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк». Запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 7991,58 долар США; залишок заборгованості за відсотками - 19147,70 доларів США; штраф (фіксована частина) - 19,49 доларів США; штраф (відсоток від суми заборгованості) - 1306,96 доларів США, що всього становить 28465,73 доларів США, за курсом НБУ станом на 17 квітня 2016 року - 730078,80 гривень; витрати, повязані з вчиненням виконавчого напису - 1700 грн. Строк, за який провадиться стягнення, - 7 років 6 місяців 8 днів, а саме з 09 жовтня 2008 року по 17 квітня 2016 року (а.с.5)

Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачає вчинення нотаріусом виконавчого напису, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Вирішуючи питання про визнання таким, що не підлягає виконанню, оскаржуваного виконавчого напису, суд виходить з того, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє безспірність заборгованості в контексті наявності документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису по стягненню кредитної заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин, нотаріусу подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

У поданих суду письмових поясненнях нотаріус ОСОБА_2 зазначила, що виконавчий напис нею був вчинений на підставі наданих банком документів, що підтверджували безспірність заборгованості, зокрема кредитного договору та виписки з рахунку боржника.

Перелік отриманих від відповідача документів, на думку суду, не давав підстав для вчинення виконавчого напису.

Зокрема, договір №SAMDN9240 від 09 жовтня 2008 року, відповідно до ст. 634 ЦК України, є договором приєднання, умови якого є встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах. Такий договір укладений шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Згідно пункту 2 Договору, невідємною частиною цього Договору є Умови і правила надання банківських послуг та Правила користування платіжними картками (в редакції, яка діяла на момент підписання Договору). Як слідує з пояснень нотаріуса, вони разом з самими Договором їй не подавались, а відтак нотаріус, за відсутності цих складових кредитного договору, не могла перевірити доводи стягувача стосовно безспірності заявленого стягнення.

Також у поданій нотаріусу виписці з рахунку боржника (а.с.6) відсутні дані про строки погашення заборгованості. Примітка про строк погашення 5 днів з моменту відправки письмової вимоги про усунення порушень зроблена без посилання на конкретний пункт Договору і її правова природа не зрозуміла.

Крім того, судом встановлено, що за рішеннями Богородчанського районного суду від 26 вересня 2013 року та від 15 жовтня 2015 року, які набрали законної сили, за позовами банку було постановлено стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № SAMDN9240 від 09 жовтня 2008 року. Зокрема, за рішенням від 26 вересня 2013 року на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за вищевказаним кредитним договором, наявну станом на 25 грудня 2012 року, в сумі 17289,37 доларів США, а саме: заборгованість за кредитом - 8000 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом - 8369,68 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 36,79 доларів США, штраф - 882,90 долари США (а.с.9-10). Згідно рішення суду від 15 жовтня 2015 року на користь банку з позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором № SAMDN9240 від 09 жовтня 2008 року в розмірі 7743 долари США 95 центів, в тому числі: різницю між поточною заборгованістю та задоволеною раніше судом - 7352,57 дол. США; штраф: 23,75 дол.США (фіксована частина) і 367,63 дол.США (процентна складова) (а.с.11-12).

В той же час відповідач про існування судових рішень нотаріуса не поінформував, а подав нотаріусу розрахунок за період з 09 жовтня 2008 року по 17 квітня 2016 року без врахування прийнятих судом рішень, які набрали законної сили і якими було дано оцінку правовідносинам сторін. Поданий нотаріусу розрахунок є суперечливим, не відповідає тим вимогам, які банк ставив у позовних заявах. Так, у рішенні від 26 вересня 2013 року суд задовольнив вимогу банку про стягнення, крім іншого, комісії за користування кредитом в сумі 36,79 дол.США, а в рішенні від 15 жовтня 2015 року - штрафу (фіксованої частини) 23,75 дол.США. В той же час у поданому нотаріусу розрахунку в графі нарахована комісія зазначено 0, а фіксована частина штрафу вказана 19,49 дол.США.

За наведених обставин у нотаріуса при вирішенні питання про вчинення виконавчого напису були відсутні достатні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем є безспірною.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за №4140, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 28465,73 доларів США, а саме: 7991,58 долара США залишку заборгованості за кредитом; 19147,70 доларів США залишку заборгованості за відсотками; 19,49 доларів США штрафу (фіксована частина) та 1306,96 доларів США штрафу (відсоток від суми заборгованості), що за курсом НБУ станом на 17 квітня 2016 року - 730078,80 гривень; а також 1700 грн. витрат, повязаних з вчиненням виконавчого напису.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги позивачем - в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення, відповідачем, третьою особою - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Битківський Л.М.