Справа № 697/50/17
№ пров. 2/697/153/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

в складі : головуючого судді Русакова Г.С.

при секретарі Береговій А.А.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в м. Каневі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пономар» про стягнення безпідставно набутого майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Канівського міськрайонного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пономар» про стягнення 261 204,00 грн., як безпідставно набутої відповідачем за рахунок позивача, суми коштів.

У позові позивач також просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 2 612,04 грн. витрат на сплату судового збору.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що з метою придбання грибного міцелію Онікс на підставі виписаних відповідачем рахунків № 713 від 09.08.2016 р., № 795 від 23.08.2016 р., № 987 від 21.09.2016 р., № 1010 від 28.09.2016 р. та № 1055 від 06.10.2016 р. перерахував на рахунок відповідача в установі банку 261 204,00 грн. Утім зобов'язання між сторонами з приводу вказаної суми коштів не виникли, договори купівлі-продажу або поставки не укладені, грибний міцелій Онікс відповідачем позивачу не переданий, інші зобов'язання між сторонами відсутні. На письмову вимогу позивача про повернення 261 204,00 грн. відповідач відповіді не дав і кошти не повернув, у зв'язку з чим позивач й вимагає стягнення цієї суми коштів з відповідача на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України як безпідставно набутої відповідачем.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити оскільки вважає, що ОСОБА_3 з метою придбання грибного міцелію Онікс на підставі виписаних відповідачем рахунків № 713 від 09.08.2016 р., № 795 від 23.08.2016 р., № 987 від 21.09.2016 р., № 1010 від 28.09.2016 р. та № 1055 від 06.10.2016 р. перерахувала на рахунок ТОВ «Пономар» в банку 261 204,00 грн. Утім зобов'язання між сторонами з приводу вказаної суми коштів не виникли, договори купівлі-продажу або поставки не укладені, грибний міцелій Онікс відповідачем позивачу не переданий. На письмову вимогу позивача про повернення 261 204,00 грн. відповідач відповіді не дав і кошти не повернув, у зв'язку з чим позивач й вимагає стягнення цієї суми коштів.

У судовому засіданні, яке відбулося 16.02.2017 року за участю сторін, представник відповідача проти позову заперечив з підстав повного виконання відповідачем зобов'язань щодо передачі позивачу грибного міцелію Онікс на суму 261 204,00 грн. через замовлених позивачем перевізників, за товарно-транспортними накладними №Р7903 від 11.08.2016р., №Р7904 від 11.08.2016р., №Р8748 від 24.08.2016р., №Р8749 від 24.08.2016р., №Р10102 від 21.09.2016р., №Р10103 від 21.09.2016р., №Р10357 від 28.09.2016р., №Р10415 від 29.09.2016р., №Р10797 від 08.10.2016р.

Крім того представник відповідача подав заяву про залучення до участі у справі перевізників: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФЕДОСОВ ТРАНС", Приватне підприємство "АВАЛОН 2002", Приватне підприємство "СПЕЦАВТОКОМПЛЕКТ-Ж.С.А.", ОСОБА_4, як третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та клопотання про виклик свідків, працівників ТОВ «Пономар», які відпускали товар Позивачу та водія який перевозив товар, а також клопотання про особисту присутність позивача в судовому засіданні.

Канівський міськрайонний суд вказані заяву і клопотання представника відповідача залишив без задоволення через недостатню обґрунтованість наявності підстав для залучення перевізників до участі у справі третіми особами і відсутність значення для вирішення даного спору вказаних у клопотаннях відомостей.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представника позивача і відповідача суд встановив наступне:

За квитанцією № 52 від 10.08.2016 року на суму 63 000,00 гривень позивач перерахував відповідачу на його рахунок в установі банку 63 000,00 грн. як плату за грибний міцелій Онікс згідно з рахунком відповідача;

За квитанцією № 9 від 24.08.2016 року на суму 58 500,00 гривень позивач перерахував відповідачу на його рахунок в установі банку 58 500,00 грн. як плату за грибний міцелій Онікс згідно з рахунком відповідача;

За квитанцією № 18 від 21.09.2016 року на суму 67 500,00 гривень позивач перерахував відповідачу на його рахунок в установі банку 67 500,00 грн. як плату за грибний міцелій Онікс згідно з рахунком відповідача;

За квитанцією № 17 від 28.09.2016 року на суму 63 000,00 гривень позивач перерахував відповідачу на його рахунок в установі банку 63 000,00 грн. як плату за грибний міцелій Онікс згідно з рахунком відповідача;;

За квитанцією № 121 від 06.10.2016 року на суму 9 204,00 гривень позивач перерахував відповідачу на його рахунок в установі банку 9 204,00 грн. як плату за грибний міцелій Онікс згідно з рахунком відповідача.

Отже, за вказаними вище п'ятьма квитанціями позивач на підставі виставлених йому відповідачем рахунків від № 713 від 09.08.2016 р., № 795 від 23.08.2016 р., № 987 від 21.09.2016 р., № 1010 від 28.09.2016 р. та № 1055 від 06.10.2016 р. перерахував відповідачу на його рахунок в установі банку 261 204,00 грн. як плату за грибний міцелій Онікс.

Рахунки відповідача містять відомості про найменування постачальника (продавця) - товариства з обмеженою відповідальністю "Пономар", його адресу і банківські реквізити, найменування покупця ОСОБА_3, артикул товару, його найменування, кількість, одиницю виміру, ціну і загальну суму вартості товару.

За твердженням представника відповідача останній за товарно-транспортними накладними від №Р7903 від 11.08.2016р., №Р7904 від 11.08.2016р., №Р8748 від 24.08.2016р., №Р8749 від 24.08.2016р., №Р10102 від 21.09.2016р., №Р10103 від 21.09.2016р., №Р10357 від 28.09.2016р., №Р10415 від 29.09.2016р., №Р10797 від 08.10.2016р., поставив позивачу через перевізників та передав позивачу усю оплачену ним за вказаними вище квитанціями кількість грибного міцелію Онікс. При цьому відповідач виконував зобов'язання, яке як він вважає виникло у нього перед позивачем після перерахування останнім грошових коштів.

Згідно з ч.1 ст.218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 638 Цивільного кодексу України встановлено:

1. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

2. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.642 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Частина 2 ст. 642 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства суд дійшов до висновку, що надіслання відповідачем позивачу рахунків від № 713 від 09.08.2016 р., № 795 від 23.08.2016 р., № 987 від 21.09.2016 р., № 1010 від 28.09.2016 р. та № 1055 від 06.10.2016 р., які містять усі істотні умови договору купівлі-продажу, є пропозиціями укласти відповідні договори (офертою), а вчинені позивачем дії щодо сплати за цими рахунками вказаних у них сум грошей є прийняттям цих пропозицій (акцептом), а це означає про укладення сторонами у спрощений спосіб за кожним із вказаних рахунків договорів купівлі-продажу грибного міцелію Онікс.

Отож відносини, які склалися між сторонами у даному спорі, є договірними.

Оскільки ОСОБА_3, як позивач і як сторона відносин з Відповідачем, виступає як фізична особа, а не підприємець такі правовідносини також регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», який визначає:

п.22 ст.1 - споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника;

п.7 ст.1 договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами;

п.8 ст.1 договір, укладений на відстані, - договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв'язку.

Отже, надання Позивачкою копій квитанцій про сплату за товар - грибний міцелій Онікс, свідчить про те, що позивачка мала намір отримувати товар, не відмовлялась від нього, та про те, що відповідно до ЗУ "Про захист прав споживачів", між сторонами існують договірні відносини.

Частина 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України ця норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути сплачені за товар кошти.

Таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі N 6-122цс14.

За таких обставин, враховуючи договірний характер спірних правовідносин сторін, до яких не підлягає застосуванню ст. 1212 Цивільного кодексу України, позов ОСОБА_3, з вказаних у ньому підстав задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 13, 109, 118, 119, 122, 209 ЦК України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,.

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Товаристава з обмеженою відповідальністю «Пономар» про стягнення безпідставно набутого майна - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Канівський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий / підпис/ ОСОБА_5

З оригіналом згідно: оригінал зберігається при матеріалах справи № 697/50/17

Головуючий Г . С . ОСОБА_5