Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі :

Головуючого судді ЛАСТОВКИ Н.Д.

за участю секретаря Панасюк Ю.В.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ? частки (але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду до отримання донькою повної вищої освіти.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 16.08.2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Черкаським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, про що вчинено запис в книзі реєстрації актів про одруження за № 1178. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину, не допомагає позивачу вести домашнє господарство, не забезпечує в достатній мірі утримання дитини, не приділяє їй часу. Доньці встановлено діагноз - бронхіальна астма, вона потребує дорогого вартісного лікування та щорічного оздоровлення в соляних шахтах. Відповідач, не маючи інших аліментних та будь-яких інших зобов'язань, матеріальної допомоги на виховання та оздоровлення дитини не надає, що шкодить інтересам дитини та є підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

05.12.2016 року позивачем до суду надано заяву про додаткову вимогу, відповідно до якої позивач просить ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти щомісячно в розмірі ? частки від заробітку відповідача на користь позивача на утримання дочки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до отримання донькою повної вищої освіти, а також позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 за необхідності лікування або обстеження ОСОБА_4, а також забезпечення літнього відпочинку, сплачувати на користь позивача 50% від сум, зазначених у документах про сплату лікування або обстеження, оздоровлення та відпочинку, виданих організацією, що проводитиме лікування, оздоровлення чи обстеження або організовуватиме відпочинок протягом тридцяти днів з моменту представлення йому вказаних документів. (а.с. 62)

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з урахуванням внесених уточнень, з підстав, що містить зміст позовної заяви та заяви про додаткову вимогу.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково з підстав, що містять письмові заперечення проти позову, долучені до матеріалів справи, додатково пояснив, що твердження позивача щодо ухилення відповідача від матеріального забезпечення їх спільної дитини не відповідає дійсності, відповідач та позивач працюють в АТ «Райффайзен банк Аваль» на майже однакових посадах, мають регулярний дохід практично в однаковому розмірі, відповідач не заперечує проти сплати аліментів на користь позивача на утримання їх спільної доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак позивач заперечує вимоги позивача в частині розміру заявлених аліментів, вважає його завищеним, не заперечує проти сплати аліментів у розмірі 1/8 частини від заробітку щомісячно, крім того вимоги позивача щодо сплати відповідачем аліментів після досягнення дитиною повноліття та стягнення додаткових витрат на майбутнє - відповідач вважає передчасними. (а.с. 25-28; 129-131)

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала позицію свого довірителя щодо часткового визнання позову з підстав, що містять пояснення відповідача, дані ним в судовому засіданні, та письмові заперечення проти позову, долучені до матеріалів справи. (а.с. 25-28; 129-131)

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до положення ч.1, ч. 2 статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу Українирегулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.

Судом встановлено, що від зареєстрованого 16.08.2003 року шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Придніпровського районного управління юстиції м. Черкаси Черкаської області від 12.10.2004 року, Актовий запис № 902. (а.с. 7; 8)

За даними Довідки, виданої ТОВ «Інвестбудгаличина» від 08.12.2016 року в квартирі АДРЕСА_1, яка придбана ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 26.10.2015 року, зареєстровано: ОСОБА_1, 1980 року народження, та ОСОБА_4, 2004 року народження. (а.с. 97-98; 99)

Згідно Виписки № 5426 із медичної карти стаціонарного хворого у поліклініку за місцем проживання, складеної Київською міською дитячою клінічною лікарнею № 2, ОСОБА_4 (період надходження у стаціонар з 24.07.2016 року по 04.08.2016 року) має захворювання - бронхіальна астма. (а.с. 9-10)

Відповідно до Довідки, виданої директором Дитячої музичної школи № 9 від 28.11.2016 року № 119, ОСОБА_4 навчається у Дитячій музичній школі № 9 по класу фортепіано (п'ятий рік навчання). Заборгованість по оплаті навчання відсутня. (а.с. 107)

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Судом встановлено, що на даний час дитина проживає разом із матір'ю та батьком за місцем їх проживання, відповідач, згідно змісту письмових заперечень, долучених до матеріалів справи, не відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку, однак заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь позивача для утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини щомісячно, вказуючи на те, що даний розмір аліментів на одну дитину є значно завищеним, та не заперечує проти сплати аліментів у розмірі 1/8 частини від всіх доходів щомісячно, посилаючись на отримання сторонами однакового щомісячного матеріального доходу. При цьому відповідач заперечує вимоги позивача про стягнення з нього аліментів до отримання донькою повної вищої освіти, а також вимоги про стягнення з нього 50% додаткових витрат, що можуть виникнути у майбутньому, вважаючи такі вимоги передчасними.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення позивача, підстави часткового визнання позову стороною відповідача, керуючись положеннями сімейного законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, позов ОСОБА_1, який поданий в інтересах неповнолітньої дитини, підлягає до часткового задоволення, та, діючи в межах заявлених позовних вимог, суд ураховує право позивача щодо примусового стягнення аліментів в судовому порядку у частці від доходу відповідача, який є працевлаштованим, отримує регулярний матеріальний дохід, що підтверджено останнім відповідно до пояснень, наданих ним в судовому засіданні та письмових заперечень, долучених до матеріалів справи, та суд присуджує відповідачу до сплати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини, при цьому суд бере до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, має офіційне місце роботи та регулярно отримує заробітну плату, не має інших утриманців та соціальних зобов'язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів.

Відповідно до положення статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р., обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зазначений у Постанові Пленуму Верховного Суду України фактичний склад необхідно доповнити ще одним юридичним фактом - походження дитини від батьків (кровне споріднення біологічне походження) або наявність між ними іншого юридично значущого зв'язку (усиновлення).

Згідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо)

Відповідно до роз'яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Разом з тим, суд визнає безпідставними вимоги позивача в частині стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до отримання донькою повної вищої освіти, - оскільки обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття виникає лише за наявності законодавчо визначених фактів, а саме: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу, однак на даній стадії судового розгляду справи спільна донька позивача та відповідача не досягла 18-річного віку, не продовжує навчання на здобуття вищої освіти чи будь-якої іншої освіти після 18-ти років, тому, відповідно, суд позбавлений можливості надати оцінку у потребі у зв'язку з цим матеріальної допомоги, що свідчить про передчасність звернення позивача з такими вимогами в судовому порядку.

Крім того, суд визнає передчасними вимоги позивача про стягнення з відповідача за необхідності додаткових витрат на лікування, обстеження або оздоровлення дитини у розмірі 50% від сум на такі витрати, - оскільки додаткові витрати підлягають стягненню у твердій грошовій сумі, якщо вони є фактично зазнаними або чітко передбачуваними за наявності доказів, якіпідтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину у чітко визначеному розмірі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину підлягає до часткового задоволення та присуджує до стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрованого: АДРЕСА_2, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, працюючого ПАТ «Райффайзен Банк «АВАЛЬ» старшим менеджером на користь ОСОБА_1, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в іншій частині позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 79, 141, 150, 180-185, 199 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, ст.ст. 10, 57-60, 79, 88, 208-209, 212-215, 218, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрованого: АДРЕСА_2, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, працюючого ПАТ «Райффайзен Банк «АВАЛЬ» старшим менеджером на користь ОСОБА_1, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого: АДРЕСА_2, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 працюючого ПАТ «Райффайзен Банк «АВАЛЬ» старшим менеджером на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. (п"ятсот п"ятдесят одна грн. двадцять коп.)

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

С у д д я: