АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/786/17Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Тальнівського районного центру зайнятості на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2017 року у справі за позовом Тальнівського районного центру зайнятості до ОСОБА_6 про стягнення коштів, сплачених як допомога по безробіттю, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року Тальнівський районний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення коштів, сплачених як допомога по безробіттю, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19 березня 2014 року відповідач звернулася до Тальнівського районного центру зайнятості за послугами. На підставі її заяви їй було надано статус безробітного та 26 березня 2014 року призначено виплату допомоги по безробіттю як застрахованій особі.

ОСОБА_6 перебувала на обліку як безробітна та отримала допомогу по безробіттю з 26 березня 2014 року по 20 грудня 2014 року у сумі 8416.33 гривень.

Здійснивши обмін по даних центру зайнятості з даними ДПА та ПФУ за 4 квартал 2014 року позивачем отримано інформацію про доходи ОСОБА_6 у 4 кварталі 2014 року згідно наданих послуг по цивільно-правовій угоді у ТОВ «Астеліт», під час її перебування на обліку як безробітної.

Позивачем було встановлено, що відповідач, перебуваючи на обліку в центрі зайнятості як безробітна приховала факт зайнятості та отримання доходів, а тому позивачем було прийнято рішення (наказ №139 від 27.07.2015 року) про стягнення з ОСОБА_6 коштів виплачених їй як допомога по безробіттю, починаючи з 26 березня 2014 року по 20 грудня 2014 року.

Оскільки відповідач відмовляється добровільно повертати кошти в сумі 8416.33 гривень виплачених їй як допомога по безробіттю, Тальнівський районний центр зайнятості змушений звернутися до суду та просив стягнути з ОСОБА_6 на свою користь кошти в сумі 8416.33 гривень.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Тальнівський районний центр зайнятості подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи просив його скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що висновок позивача, що ОСОБА_6 не мала права на отримання статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю з 26 березня 2014 року по 20 грудня 2014 року є помилковим, оскільки доводи позивача про приховання нею факту зайнятості не знайшли свого підтвердження.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 березня 2014 року ОСОБА_6 було подано заяву до Тальнівського районного центру зайнятості про надання статусу безробітного (а.с.6) на підставі якої їй було призначено допомогу по безробіттю.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Підпунктом 1 пункту 5.5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307, чинного на час виникнення правовідносин, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, повязаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як субєкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).

За правилами частин другої та третьої статті 36 Закону N 1533-III, яка визначає права, обов'язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із частиною першою статті 7 Закону N 1533-III є допомога по безробіттю.

Згідно з пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року N 307 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 року за N 915/5136), який був чинним на час виникнення правовідносин, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Позивач вказує, що відповідач в порушення зазначених вище вимог у заяві про надання статусу безробітного не вказала, що між нею та ТОВ «Астеліт» укладена цивільно-правова угода про надання послуг, а отже на момент взяття на облік до центру зайнятості не була безробітною особою у розумінні статті 1 Закону України «Про зайнятість населення».

Однак з матеріалів справи вбачається, що 08 грудня 2015 року в Тальнівське ВП ГУНП в Черкаській області звернулась ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про те, що працівники «Астеліт» підробили її підпис у договорі № АВ 289507081 від 01 квітня 2013 року.

В ході даного досудового розслідування було призначено судово-почеркознавчу експертизу у відповідності до Висновку № 1/2063 від 08 грудня 2016 року підписи від імені ОСОБА_6 у вищезазначеному договорі в графі «виконавець» на першій сторінці, в двох графах «виконавець» на другій сторінці договору, виконані не ОСОБА_6, а іншою особою.

В системному аналізі статей 207,638,639 ЦК України, можна зробити висновок, що договір є укладеним , якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору та підписали вказаний договір.

Оскільки матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_6 договір № АВ 289507081 від 01 квітня 2013 року не підписувала, тобто не укладала, тому відсутні підстави вважати, що вона надала недостовірну інформацію, або приховала її при зверненні до позивача про надання їй допомоги по безробіттю, а відтак і підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків районного суду не спростовують, а рішення суду є законним та обґрунтованим оскільки винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права на основі доказів, які наявні в матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Тальнівського районного центру зайнятості - відхилити, а рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :