Справа № 657/1079/17>
У Х В А Л А

01.06.2017 року Суддя Каланчацького районного суду Херсонської області Живцова О.А. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на його користь боргу за договором позики в сумі 47 070 грн., відсотки за користування грошима в сумі 9 531 грн. 27 коп., витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. та моральну шкоду в сумі 3000 грн., а всього 61 601 грн. 27 коп..

31 травня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_2, а саме: на будинок, що розташований в смт. Каланчак Каланчацького району Херсонської області по вул. Чапаєва, 37.

З матеріалів заяви вбачається, що позивач обґрунтовує свої вимоги про забезпечення позову посилаючись на те, що відповідач не бажає в добровільному поряду сплатити борг.

Відповідно до положень ст. 151 ЦПК України, позивачу потрібно обґрунтувати причини необхідності забезпечення вказаного позову, а саме: обґрунтувати його припущення щодо можливості вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження вказаного майна, що могло б спричинити неможливість виконання рішення суду, та необхідність забезпечення позову саме вказаним видом забезпечення.

Проте, ніяких додаткових пояснень з приводу вказаних відомостей надано не було.

Відповідно до ч.2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Відповідно до ч.3 цієї ж статті, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» : «Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам… Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких

можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів»

При вивченні матеріалів заяви встановлено, що у заяві про забезпечення позову не зазначено конкретних причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, а саме позивач не вказує у заяві про забезпечення позову наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову можуть у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У позовній заяві та заяві про забезпечення позову відсутні жодні відомості щодо того, що з моменту укладення договору позики відповідач здійснювала будь які дії спрямовані на відчудження будинку.

Оскільки позивачем у своїй заяві не обґрунтовано у повному обсязі необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, суд не може визнати застосування забезпечення позову у даному випадку законним, доцільним та співрозмірним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151, 153, 293 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_3