Справа № 316/255/17
Провадження № 2/316/418/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2017 р. м. Енергодар

Суддя Енергодарського міського суду Запорізької області Капустинський М.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області позовною заявою в якій просить суд: розділити між ним та відповідачкою, в рівних частках, спільне сумісне майно подружжя, яке було придбано за час їхнього подружнього життя, визначивши за ним право спільної часткової власності на 1/2 частину автомобіля Ford Focus, 2002 року випуску р/н НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 та за відповідачкою право спільної часткової власності на 1/2 частину автомобіля Ford Focus, 2002 року випуску р/н НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2.

Вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суд повинен зясувати чи відповідає подана позовна заява вимогам викладеним у ст.119,120 ЦПК України

Відповідно до п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, в порушення вимог ч.5 ст.119 ЦПК України - позивачем до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

При цьому, в позовній заяві позивач зазначає, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», однак дана норма закону передбачає пільги щодо сплати судового збору.

Підстави звільнення від сплати судового збору, передбачені ст.8 Закону України «Про судовий збір», позивач не зазначає у позові підстав звільнення його від сплати судового збору при посиланні на вищезазначеної норми Закону.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, повязаних з порушенням їхніх прав.

Даною нормою дійсно зазначено пільгу щодо сплати судового збору учасникам бойових дій, Героям України, проте лише у справах пов'язаних з порушенням їхніх прав, перелік яких зазначено у ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Як вбачається із матеріалів справи, позов пред'явлено не з підстав порушення прав позивача, визначених у ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Також стаття 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» конкретизує, що ветерани війни та особи, на яких поширюється чинність цього Закону, звільняються від плати за оформлення документів, юридичні консультації, а також від судових витрат, пов'язаних з розглядом питань щодо їх соціального захисту.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та долучених до неї матеріалів, зазначений спір не пов'язаний із захистом порушених соціальних прав заявника як учасника бойових дій. Таким чином, посилання позивача на п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» є необґрунтованими, у звязку з чим відсутні підстави для звільнення позивача - ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Крім того, згідно роз'яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.1 Постанови від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами, у чіткій відповідності до ЦПК, Закону України «Про судовий збір», забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами заявника щодо можливості звернення до суду та інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ.

Відповідно до ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Відповідно до п.п. 1-2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подачу позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», установлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень.

В той же час, матеріали позовної заяви не містять відомостей щодо реальної вартості об'єкту майна, що підлягає поділу між подружжям на дату подання позовної заяви, при цьому, позивачем зазначено ціну позову в розмірі 64000 гривень, однак доказів даного розміру ціни позову позивачем не зазначено та не підтверджено будь-якими відомостями, доданими до позовної заяви, з чого вбачається, що позивач самостійно визначив ціну позову. Наявність у позивача підстав для звільнення від доказування також не зазначено.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про судовий збір», у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна, або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Таким чином, в разі неможливості визначити вартість майна, право власності на яке просить визнати позивач, останнім має бути сплачено максимальний розмір судового збору за подання позову майнового характеру в частині визнання права власності, виходячи зі ставок судового збору, встановлених Законом України «Про судовий збір», що становить 8000,00 тисяч гривень.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Згідно п.7 ч.2 ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити перелік документів, що додається до заяви.

Так, позивач просить суд визнати право спільної часткової власності подружжя на автомобіль Ford Focus, 2002 року випуску р/н НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2. В той же час, в порушення вимог закону, не надав суду жодного доказу, що підтверджує вказані обставини зазначені у позовній заяві, або зазначив підстави для звільнення від доказування, зокрема: відсутнє рішення суду про розірвання шлюбу та свідоцтво про розірвання шлюбу між сторонами, паспортні данні позивача, ідентифікаційний номер позивача, якщо такий є, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, за ким зареєстровано автомобіль та в кого в користуванні перебуває.

Крім того, згідно частин 1 та 2 ст.120 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

А отже, враховуючи зазначене, позивач повинен зазначити перелік документів, які він подає до суду надати суду, докази якими підтверджує викладені в позовній заяві обставини, або зазначити підстави для звільнення від доказування, а також повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї.

Відповідно до ч.1 ст.122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Всі вище перелічені обставини перешкоджають відкриттю провадження у справі, у звязку з чим позовна заява підлягає залишити без руху, з наданням позивачу строку для усунення виявлених недоліків.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 119, 120, 121, 122 ЦПК України, суддя-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - залишити без руху.

Надати позивачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, не пізніше пяти днів з дня отримання даної ухвали.

У разі невиконання вимог до вказаного строку заява буде вважатися не поданою та повернута позивачу.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя М. В. Капустинський