Справа № 185/7298/16-ц
Провадження № 2/185/307/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря Мерцалової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу -

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 18 липня 1992 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 40 розірвати.

В обґрунтування позову вона зазначила, що від шлюбу у них 08 травня 1993 року народився син ОСОБА_3, який є повнолітнім. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може.

Позивач у судове засідання не зявилася, однак надала заяву про розгляд справи за її відсутності в якій зазначила, що позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Матеріалами справи встановлено, що сторони 18 липня 1992 року уклали шлюб (арк.с.6). Від шлюбу у них 08 травня 1993 року народився син ОСОБА_3, який є повнолітнім. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін.

Судом надавався сторонам строк для примирення один місяць, примирення не відбулося, шлюбні відносини не відновилися.

Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 112, 113 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 18 липня 1992 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області згідно актового запису № 40.

Після розірвання шлюбу прізвища ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишити без змін

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які не були присутні при його оголошення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.О. Головін