н/п 2/490/2568/2017 Справа № 490/9044/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 січня 2017 р. Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Баландіній В.Є.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до виконкому Миколаївської міської ради про визнання права на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ :

В вересні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до виконкому Миколаївської міської ради, в якому просив визнати його право на користування житловим приміщенням квартири № 76 по пр. Центральний (Леніна), 124-А в м. Миколаєві, з тих підстав, що з початку 2015 року почав постійно проживати в цій квартирі в якості члена сім'ї наймача свого рідного батька ОСОБА_4 . З цього часу і до дня його смерті 07 серпня 2015 року він проживав з ним однією сім'єю, батько тяжко хворів, потребував постійної сторонньої допомоги, він вів з батьком спільне господарство. Після смерті батька він залишився постійно проживати у спірній квартирі, продовжує користуватися нею, сплачуючи комунальні послуги та підтримуючи квартиру у належному стані.

У судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги позову підтримали, просили про його задоволення.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги позову не визнав, вважаючи їх не обґрунтованими , вважав що позивач є тимчасовим мешканцем квартири і не набув самостійного права на користування житловим приміщенням.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 знаходиться у комунальній власності держави. З 17 травня я 1983 року в цій квартирі проживав та був зареєстрований ОСОБА_5, який і був квартиронаймачем цієї квартири на підставі Ордера № 177 від 09.03.1999 року. Згідно Довідки за формою № 3 інших зареєстрованих осіб в зазначеній квартирі не було. Помер 06 серпня 2015 року.

Квартира є однокімнатною, загальною площею 20,20 кв. м., житловою 11,1 кв.м.

Як слідує з пояснень позивача, показів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є сусідами позивача та ОСОБА_4 , позивач щонайменше з 2015 року дійсно проживав з батьком однією сім'єю постійно у вказаній квартирі, вели спільне господарство. Батько хворів і позивач постійно проживав з ним та здійснював догляд.

Актом , складеним комісією КП СКП Гуртожиток (яке є балансоутримувачем будинку № 124-а по пр. Центральному) у складі ОСОБА_8 зазначено, що зі слів сусідки з квартири № 75 в квартирі проживав дядя ОСОБА_5, який помер, більше ніхто не проживав, родичі інколи його навідували .

ОСОБА_8, допитана в якості свідка в судовому засіданні, пояснила, що виходила за вказаною адресою за дорученням міськвиконкому. Ніхто з сусідів не бажав підписуватися в Акті, або не відкривали двері. Акт вона склала зі слів дівчини з сусідньої квартири, більше ніяких відомостей щодо мешканців квартири № 76 їй не відомо.

За такого, суд критично ставиться до зазначеного Акту, який до того ж не відповідає встановленій формі.

Відповідно до вимог ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача , які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами та несуть усі обовязки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Ст. 65 цього Кодексу передбачене право наймача вселити в займане ним житлове приміщення близьких родичів та інших осіб в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним.

На підставі наведеного, у відповідності до ст. 33 Конституції України, ст. ст. 64 , 65 ЖК України, суд приходить до висновку, що факт наявності реєстрації в іншому житловому приміщенні та відсутності реєстрації позивача в спірному житловому приміщенні не є свідченням тимчасового проживання позивача у спірній квартирі .

Так,суд вважає доведеним, що позивач набув самостійного права користування спірним житловим приміщенням цієї квартири, так як вселився до наймача квартири ОСОБА_4 як член його сім'ї; позивач виконує обовязки по утриманню квартири.

Адже відсутність реєстрації позивача у спірній квартирі сама по собі не свідчить про те, що позивач , який вселився до житлового приміщення наймача за його згодою, не набули право користування цим жилим приміщенням, тоді як обставинами справи встановлено , що ОСОБА_4 висловлював таку згоду на вселення сина до спірної квартири як члена своєї сім'ї і ця квартира стала його постійним місцем проживання.

У зв'язку з наведеним, позов підлягає задоволенню.

У відповідності зі ст. ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено при подачі позову.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 - задовольнити .

Визнати за ОСОБА_3 його право на користування житловим приміщенням квартири № 76 по пр. Центральний (Леніна) , 124-А в м. Миколаєві.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення.

Суддя Гуденко О.А.