Справа № 580/806/16-ц
Номер провадження 2/580/10/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Чхайло О. В.,

при секретарі Лєсній Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача фінансових послуг;

ВСТАНОВИВ:

Позивач-відповідач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.05.2007 року на підставі поданої заяви № б/н ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 11700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та зобовязалася повернути борг на умовах, встановлених договором. Однак, свої зобовязання належним чином не виконала, що створило заборгованість, яка станом на 11.05.2016 року склала 26979,97 грн. В добровільному порядку питання щодо повернення боргу між сторонами не вирішено, а тому банк просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» вказану суму боргу та понесені судові витрати.

Відповідачка-позивачка в зустрічній позовній заяві, поданій в ході судового розгляду, оспорює дії ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на те, що вона дійсно є клієнтом даного банку і на її імя відкриті два карткові рахунки: карта для виплат № 4149 4978 3195 8246 (зарплатна картка) та карта Універсальна № 5168 7556 1179 0052 (кредитна картка). 06.06.2015 року з її карткового рахунку № 4149 4978 3195 8246 невідомими особами через мережу Інтернет було здійснено декілька несанкціонованих транзакцій на загальну суму 13798 грн. З даного приводу позивачка зверталася з відповідною заявою до банку, де їй надали відповідь, що вона порушила умови і правила надання банківських послуг. Крім цього позивачка звернулася до правоохоронних органів, якими було відкрито кримінальне провадження по даному факту.

Оскільки вона не здійснювала ніяких дій щодо списання з її рахунку грошових коштів у розмірі 13798 грн., не передавала іншим особам ПІН-код або іншу інформацію про свій картковий рахунок, яка б дала змогу ініціювати платіжні операції, то просить визнати дії відповідача в частині невиконання банківських послуг неправомірними, визнати транзакції щодо перерахунку 06.06.2015 року коштів у сумі 13798 грн. з її карткового рахунку не чинними та зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» повернути на її рахунок кошти у розмірі 13798 грн.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився. В наданій заяві позовні вимоги банку до ОСОБА_1 підтримав, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 просив відмовити у звязку з необґрунтованістю заявлених вимог. Справу просить розглянути без його участі.

Відповідачка-позивачка у судовому засіданні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» не визнала, оскільки вважає, що кошти були списані з її рахунку внаслідок шахрайських дій третіх осіб, а тому кошти підлягають поверненню.

Вислухавши відповідачку-позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню, а зустрічні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» на думку суду частково обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 21.05.2007 року був укладений Договір про надання банківських послуг, що складається з заяви останньої (а.с. 10), умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 11-44).

Підписанням заяви від 21.05.2007 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг та отримала від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 11700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок № 5168 7556 1179 0052.

Також ОСОБА_1 має інший картковий рахунок № 4149 4978 3195 8246, яка є ОСОБА_2 для виплат, на яку вона отримує цільові надходження у вигляді заробітної плати.

06.06.2015 року з карти ОСОБА_1 № 4149 4978 3195 8246, на яку попередньо переховані з карти № 5168 7556 1179 0052 кошти в розмірі 11692,85 грн., було здійснено списання через мережу Інтернет коштів на загальну суму 13798 грн.

08.06.2015 року позивачка звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» та Лебединського МВ УМВС України в Сумській області з заявами (а.с. 65, 68), а до ПАТ КБ «Приватбанк» 11.06.2015 року звернулася також з повторною заявою (а.с. 66), в яких повідомила про факт незаконного списання грошових коштів з її рахунку.

ПАТ КБ «Приватбанк» своїм листом (а.с. 67) повідомив ОСОБА_1, що порушення з боку банку при списанні грошових коштів відсутні. При цьому ПАТ КБ «Приватбанк» визнало, що карта ОСОБА_1 в мережі Інтернет фактично використовувалася третьою особою.

Лебединський МВ в свою чергу 08.06.2015 року вніс відомості до ЄРДР по факту зникнення 06.06.2015 року з банківської картки ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 13798 грн., що вбачається з повідомлення про прийняття і реєстрацію заяви (а.с. 69) та матеріалів кримінального провадження № 0000431, досліджених в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII, який встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п. 17 ст. 1 даного Закону, послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до п. 1.1.2.1.13 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати карти, стікеру, ПІНу. сім-карти мобільного телефону, отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищевказаних випадків необхідно звернутися до відділення Банку за телефонами ...

У випадку заперечення власником карти операцій, здійснених з використанням Карт, Стікеру PayPass або інформації, нанесеної на карті, власник карти зобов'язаний протягом тридцяти днів з моменту утримання грошових коштів з рахунку звернутися в ОСОБА_2 і заявити про операції що оскаржуються і про причини заперечування, подати письмову заяву (у разі якщо вирішення питання передбачає дану необхідність) п. 1.1.2.1.13.1 Умов та правил.

Відповідно до п. 1.1.3.1.2. Умов та правил ОСОБА_2 зобов'язаний обслуговувати картрахунки в порядку та на умовах передбачених Договором, правилами Міжнародних платіжних систем, за якими обслуговуються картки, чинним законодавством.

Пунктом 1.1.3.1.7. Умов та правил передбачено, що ОСОБА_2 зобов'язаний у разі виникнення Овердрафта або одержання усного або письмового повідомлення власника або довіреної особи, переданого у порядку, передбаченому Умовами та правилами, про втрату/крадіжку картки або про можливість несанкціонованого використання картки третіми особами забезпечити призупинення розрахунків з використанням картки.

Пунктами 2.1.1.10.10, п. 2.1.1.10.11. Умов та правил передбачено, що клієнт дає свою згоду на те, що за замовчуванням при видачі ОСОБА_2 блокує можливість використання карти в мережі Інтернет, а також при здійсненні ризикових операцій у країні та за кордоном.

Клієнт може отримати можливість здійснення операцій електронної комерції та мото-операцій, як в рахунок використання власних коштів, так і в рахунок використання кредитних коштів, розміщених на кредитній картці. При подачі клієнтом заявки в системі «Приват-24» на розблокування карткового рахунку банк приймає рішення про зміну режиму використання картки.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності субєктів переказу, а також визначення загального порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-III.

Згідно ст. 40-1 даного Закону еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів, суб'єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобігання або припинення зазначених переказів. Моніторинг має проводитися постійно за параметрами, встановленими правилами відповідної платіжної системи.

Відповідно до п. 37.1 ст. 37 Закону № 2346-III, для встановлення правомірності переказу еквайр, за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше ніж на дев'яносто календарних днів.

Пунктом 8 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою правління Національного банку України № 705 від 05.11.2014 р., визначено, що емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 8 та 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 05.11.2014 р. № 705, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Верховний Суд України у своїй постанові від 13.05.2015 року по справі № 6-71цс15 виклав наступну правову позицію.

Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 року № 223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до ст. 57, ч. 1 ст. 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи те, що ПАТ КБ «Приватбанк» не було надано доказів, якими стверджується той факт, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка б дала змогу ініціювати платіжні операції, так як на підтвердження даного факту стороною не надано жодних доказів, приймаючи до уваги, що грошові кошти у розмірі 11692,85 грн., як кредитні кошти банку, були списані з рахунку відповідача-позивача внаслідок недозволеної платіжної операції, суд приходить до висновку про відсутність вини ОСОБА_1 як підстави цивільно-правової відповідальності за позовом ПАТ КБ «Приватбанк», а тому у задоволенні вимог банку про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити у повному обсязі.

Поряд з цим, враховуючи наведені вище підстави, суд приходить до висновку про необхідність визнання дій ПАТ КБ «Приватбанк» щодо проведення недозволеної платіжної операції, яка полягає у списанні 06.06.2015 року з карткового рахунку ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 11692,85 грн., неправомірними та вважає необхідним зобовязати банк повернути дані грошові кошти на картковий рахунок користувача.

Вимоги про повернення суми коштів, як цільових коштів, які зберігалися на картковому рахунку ОСОБА_1 № 4149 4978 3195 8246 (Карта для виплат), на думку суду слід вирішити після ухвалення рішення у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, по факту заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_1 № 0000431 від 08.06.2015 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд також виходить з того, що недозволене списання грошових коштів з рахунку користувача є порушенням умов надання банківських послуг, а тому, визнавши дії щодо списання грошових коштів з рахунку ОСОБА_1 неправомірними, суд вважає, що дії ПАТ КБ «Приватбанк» в частині невиконання банківських послуг не підлягають додатковому визнанню неправомірними. У задоволенні даної вимоги слід відмовити.

Оскільки у задоволенні первісного позову відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_1, за яким вона звільнена від сплати судових витрат, задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір. Дані витрати підлягають стягненню за ставками, встановленими для вимог немайнового та майнового характеру, пропорційно до задоволених вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 15, 16, 1054, 1066, 1068, 1071, 1073 ЦК України; Законом України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII; Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-III; Положенням про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 р. № 705; Положенням про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженим постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 року № 223; ст. ст. 10, 15, 30, 57, 60, 88, 209, 213, 214, 215 ЦПК України;

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» щодо проведення списання з карткового рахунку, відкритого на імя ОСОБА_1, грошових коштів у розмірі 11692,85 грн., як кредитних коштів банку, неправомірними.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» повернути на картковий рахунок, відкритий на імя ОСОБА_1, грошові кошти у розмірі 11692,85 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», розташованого в м. Дніпро по вул. Набережна Перемоги, 50 судовий збір за зустрічним позовом ОСОБА_1 в частині немайнових вимог у розмірі 800 грн. та в частині майнових вимог у розмірі 1355,20 грн. на користь Державної судової адміністрації України: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача 820019; рахунок отримувача 0001; код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні підчас проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Чхайло О. В.