АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/1659/15-ц Номер провадження 22-ц/786/262/17Головуючий у 1-й інстанції Киричок С. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю.

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя та визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя та визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів, з урахуванням уточнень остаточно просила виділити їй як співвласнику в натурі 51/100 частину житлового будинку № 42 по вул.Комсомольській в м.Гадяч, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи по запропонованому варіанту; виділити відповідачу, як співвласнику в натурі 49/100 частин зазначеного житлового будинку; здійснити переобладнання в будинку згідно висновку експертизи та відповідно до будівельних норм та правил; стягнути з неї на користь відповідача різницю вартості часток в сумі 3 944 грн.; стягнути з відповідача на її користь судові витрати; зобов'язати сторони звернутися із заявами про присвоєння виділеним частинам будинку окремих адрес; земельну ділянку залишити в спільному користуванні; визнати недійсними договори купівлі продажу: у формі довідки - рахунку серії ААЕ №029040 від 03 лютого 2015 року вантажного автомобіля VOLVO FH 12, державний номер НОМЕР_1, 1998 року випуску; у формі довідки - рахунку серії ААЕ №029041 від 03 лютого 2015 року вантажного автомобіля FORD Transit, державний номер НОМЕР_2, 2004 року випуску; у формі довідки - рахунку серії ААЕ №029042 від 03 лютого 2015 року напівпричепа KRONE SDP 27, державний номер НОМЕР_3, 1998 року випуску, укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та застосувати двохсторонню реституцію.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що в період з 22 лютого 1987 року по 03 квітня 2015 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час перебування у шлюбі з відповідачем за спільні кошти придбали нерухоме та рухоме майно, щодо якого не можуть дійти згоди про його розподіл. Угоди щодо відчуження належних їм транспортних засобів мають бути визнані недійсними, оскільки вона не давала згоди на їхнє відчуження.

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя, просив залишити йому житловий будинок № 42 по вул. Комсомольській, 42 в м.Гадяч Полтавської області, а ОСОБА_4 залишити трактор марки ЮМЗ, реєстраційний номер 08111НО, автомобіль марки МАЗ 500А, реєстраційний номер 10-781 СК, земельну ділянку в с.Кіблицьке Гадяцького району Полтавської області площею 0,30 га та житловий будинок № 10 по вул. Сонячній в с.Кіблицькому Гадяцького району Полтавської області.

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 листопада 2016 року зустрічний позов ОСОБА_3 залишено без розгляду за клопотанням ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_3

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Виділено ОСОБА_4, як першому співвласнику, в натурі 51/100 частину житлового будинку по вулиці Комсомольська, № 42 в місті Гадяч, Полтавської області згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи по запропонованому варіанту:

- в житловому будинку літ. "А-1" приміщення: коридор 1-1 площею 8,6 кв.м., ванна 1-2 площею 3,5 кв.м., санвузол 1-3 площею 1,4 кв.м., коридор 1-4 площею 4,2 кв.м. , кухня 1-5 площею 8,0 кв.м., кімната житлова 1-6 площею 10,3 кв.м., частина кімнати житлової 1-7 площею 5,5 кв.м.; загальною площею 41,5 кв. м. (8,6+3,5+1,4+4,2+8,0+10,3+5,5), на суму 203491 грн. (434440:88,6x41,5).

По іншим будівлям та спорудам:

- гараж літ. "Б" - 67701 грн.;

- погріб літ. "б2" - 15076 грн.

Виділено ОСОБА_4, будівлі та споруди на суму 286268 грн. (203491+67701+15076), що більше на 3944 грн. (564648x1/2-286268).

Виділено ОСОБА_3, як другому співвласнику, в натурі 49/100 частин житлового будинку:

- в житловому будинку літ. "А-1" приміщення: частина кімнати житлової 1-7 площею 18,2 кв.м., кімната житлова 1-8 площею 14,4 кв.м., кухня 1-9 площею 14,5 кв.м.; загальною площею 47,1 кв.м. (18,2+14,4+14,5), на суму 230949 грн. (434440:88,6x47,1).

По іншим будівлям та спорудам:

- літню кухню літ. "б" - 19876 грн.;

- сарай літ. "б1" - 27555 грн.

Виділено ОСОБА_3 будівлі та споруди на суму 278380 грн. (230949+19876+27555), що менше на 3944 грн. (564648x1/2-278380).

Щоб виконати даний варіант поділу, зобовязано здійснити наступні переобладнання в будинку:

- закласти дверні отвори із коридору 1-1 площею 8,6 кв.м. в кухню 1-9 площею 14,5 кв.м., із коридору 1-4 площею 4,2 кв.м. в кімнату житлову 1-8 площею 14,4 кв.м.;

- в кімнаті 1-7 площею 23,7 кв.м. улаштувати перегородку, розділивши дане приміщення на два площею 18,2 кв.м. та 5,5 кв.м. Частину приміщення площею 5,5 кв.м. об'єднати із житловою кімнатою 1-6 площею 10,3 кв.м. шляхом розбирання перегородки з дверним отвором та використовувати як житлову кімнату. Іншу частину площею 18,2 кв.м. використовувати як житлову кімнату;

- в кухні 1-9 площею 14,5 кв.м. улаштувати перегородки з дверними отворами, розділивши дане приміщення на три площею 3,7 кв.м., 7,0 кв.м. та 3,8 кв.м. Частину приміщення площею 3,7 кв.м. використовувати як коридор, приміщення площею 7,0 кв.м. використовувати як кухню, приміщення площею 3,8 кв. м використовувати як санвузол;

- з частини приміщення 1-9 площею 3,7 кв.м. улаштувати дверний отвір на вулицю та в кімнату 1-8 площею 14,4 кв. м, улаштувати дверний отвір із кімнати 1-8 площею 14,4 кв.м. в кімнату 1-7 площею 23,7 кв. м ;

- обладнати виділені частини будинку самостійним опаленням та електропостачанням;

- провести реконструкцію систем водопостачання, водовідведення та газопостачання в межах виділених частин, залишивши підземну частину даних мереж в спільному користуванні.

Переобладнання необхідно робити відповідно до вимог ДБН А.3.1-5-2009 "Організація будівельного виробництва" і "Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт".

Зобов'язано сторони звернутися до виконавчого комітету Гадяцької міської ради із заявами про присвоєння виділеним частинам будинку окремих адрес. Земельну ділянку залишено в спільному користуванні.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 різницю у вартості 3944 гривень.

Визнано недійсним договір купівлі - продажу у формі довідки - рахунку серії ААЕ №029040 від 03 лютого 2015 року вантажного автомобіля VOLVO FH 12, державний номер НОМЕР_1, 1998 року випуску, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Визнано недійсним договір купівлі - продажу у формі довідки - рахунку серії ААЕ №029041 від 03 лютого 2015 року вантажного автомобіля FORD Transit, державний номер НОМЕР_2, 2004 року випуску, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Визнано недійсним договір купівлі - продажу у формі довідки - рахунку серії ААЕ №029042 від 03 лютого 2015 року напівпричепа KRONE SDP 27, державний номер НОМЕР_3, 1998 року випуску, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 3775,8 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів та ухвалити нове рішення в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначають, що позивачка не предявляла вимоги про визнання права власності на спірні транспортні засоби та про витребування майна з чужого незаконного володіння. Висновки суду про незаконність відчуження транспортних засобів суперечать фактичним обставинам.

Колегія суддів, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що з 22 лютого 1987 року по 03 квітня 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.7-8).

За час перебування у шлюбі сторонами побудовано будинок, який рішенням виконавчого комітету Гадяцької міської Ради народних депутатів від 20 липня 1995 року №248-6 здано в експлуатацію та присвоєно поштову адресу вул.Комсомольська, 42 м.Гадяч Полтавська область (а.с.100).

Також за час перебування у шлюбі сторони придбали автомобілі марки FORD Transit, державний номер НОМЕР_2, VOLVO FH 12, державний номер НОМЕР_1 та напівпричіп KRONE SDP 27, державний номер НОМЕР_3.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише у частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів, а тому відповідно до ч.1 ст.300 ЦПК України колегія судді перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення у межах доводів апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу автомобілів та напівпричепу, суд дійшов висновку, що дане майно придбано під час шлюбу, отже відповідно до норм ст.60, ст.63, ст.65 СК України воно є спільною сумісною власністю подружжя і не може бути відчужене без згоди іншого подружжя.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Отже, за змістом зазначених норм матеріального права належність подружжю майна, придбаного за час шлюбу за спільні кошти подружжя, на праві спільної сумісної власності законодавством презюмується, якщо інше не встановлено судом при розгляді справи.

За змістом ст.ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При цьому частки майна подружжя є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними та шлюбним договором.

За нормами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі встановленій законом, тобто згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана у письмовій формі.

У постанові Верховного Суду України від 8 квітня 2015 року у справі № 6-7цс15 сформульована правова позиція, згідно якої законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім"ї майна.

У справі, що розглядається ОСОБА_4 заявлена вимога про визнання недійсними правочинів з відчуження цінного майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, без її письмової згоди.

Отже, для правильного вирішення спору суд мав встановити наявність чи відсутність будь-якої згоди ОСОБА_4 (письмової чи усної) на відчуження спірних транспортних засобів.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 квітня 2015 року, яке набрало законної сили 15 квітня 2015 року, встановлено, що подружжя ОСОБА_4 спільним подружнім життям проживали до січня 2015 року, з цього часу спільне господарство не ведеться, спільного бюджету немає (а.с.8). Як пояснювала ОСОБА_4 після сварки, що сталася між нею та ОСОБА_3, вони із січня 2015 року проживають окремо, про відчуження належних їм транспортних засобів вона дізналася лише у серпні 2015 року при підготовці матеріалів позовної заяви про поділ спільного майна. Згідно довідок-рахунків №№ 029040, 029041, 029042 (а.с.44,45,46) транспортні засоби відчужені ОСОБА_3 своїй матері ОСОБА_6 у лютому 2015 року. У суді першої інстанції допитані два свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_8 (а.с.190-192), які пояснили, що розмова про продаж спірних транспортних засобів велася ОСОБА_3 з ними у присутності ОСОБА_4, яка будь-яких заперечень з цього приводу не висловлювала.

Як у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 цей факт категорично заперечувала, пояснила, що свідок ОСОБА_7 є другом її колишнього чоловіка, а свідка ОСОБА_8 вона взагалі не знає.

Оцінивши наведені обставини і докази у відповідності і до вимог ст.212 ЦПК України, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що спірні транспортні засоби відчужені ОСОБА_3 без згоди ОСОБА_4 (як письмової, так і усної).

Твердження апеляційної скарги про те, що відсутність вимоги ОСОБА_4 про визнання її співвласником спірних транспортних засобів є підставою для відмови у позові суперечить нормі закону, зокрема приписам ст. 60 СК України, згідно якої спільна сумісна власність подружжя стосовно майна, придбаного у шлюбі за спільні кошти, презюмується.

Стосовно факту відчуження спірних транспортних засобів ОСОБА_3 у суді апеляційної інстанції стверджував, що його мати ОСОБА_2 (пенсіонерка 82-річного віку) сплатила йому десять тисяч доларів США, проте у підтвердження цього факту не надав суду належних і допустимих доказів. Враховуючи наведене та з огляду на те, що транспортні засоби залишилися у користуванні ОСОБА_3 слід погодитися з висновком суду першої інстанції про недобросовісність сторін цієї оспорюваної угоди,

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не містять посилання на обставини, з якими процесуальне законодавство пов'язує скасування чи зміну судового рішення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.315, ст.319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О. А.Лобов

Судді С.А.Гальонкін

ОСОБА_9

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов