Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:головуючого судді Ковальчук Н.М.,

суддів Гордійчук С.О., Шеремет А.М.,

секретар судового засідання Шептицька С.С.,

з участю представника ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 07 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укртелеком», комунального підприємства «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради Рівненської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 07 листопада 2016 року вказаний позов задоволено частково: стягнуто з ПАТ «Укртелеком» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 1 000 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Вважаючи рішення суду таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ПАТ «Укртелеком» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що до заподіяння шкоди позивачці причетний невстановлений трактор, який, рухаючись по проїжджій частині вул. Грушевського у м. Здолбунів Рівненської області, зачепив провід лінії проводового мовлення, натягнув його, вирвав з опори разом з кріпленням та ізолятором, і останні, внаслідок натяжіння проводу полетіли в бік руху трактора та позивачки, чим їй було заподіяно тілесні ушкодження. Звертає увагу, що у позовній заяві визначено вимогу до ПАТ «Укртелеком» вчасно відремонтувати обірваний кабель, а до КП «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради обовязок водія трактора побачити перешкоду вчасно та діяти відповідно до Правил дорожнього руху, а тому вина в заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки позивачу з боку ПАТ «Укртелеком» відсутня. Стверджує, що обовязок відшкодувати шкоду покладається на особу, яка її завдала, за наявності її вини та безпосереднього причинного звязку між діями завдавача чи володільця джерела підвищеної небезпеки та завданою шкодою. Додає, що в матеріалах справи містяться докази (показання ОСОБА_3, ОСОБА_4, постанова від 02.12.2015р. про закриття кримінального провадження, протокол допиту свідка ОСОБА_5 від 20.10.2015р.) про те, що ПАТ «Укртелеком» було повідомлено щодо обірваного проводу 11.09.2015р., і в той же день пошкодження було усунуто. Такі дії узгоджуються з вимогами діючого на той час Додатку № 3 до «Інструкції про порядок обліку заяв і усунення пошкоджень на місцевих телефонних мережах», затверджених наказом Держкомзвязку України № 155 від 10.10.1997р.. Вказує, що суд при ухваленні рішення не взяв до уваги, що відповідач ПАТ «Укртелеком» не є завдавачем шкоди, а обірваний провід як причина шкоди лише передує шкоді у часі і будучи обірваним сам по собі не заподіяв шкоди позивачці. Додає, що безпосередній звязок між обірваним проводом і завданою позивачці шкодою переривається рухом трактора з причепом. Покликається на ст. __________________________________________________________________________Справа № 562/224/16-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_6

Провадження № 22-ц 787/100/2017 Суддя-доповідач ОСОБА_7

1187 ЦК України, на Постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» та наполягає, що діяльність ПАТ «Укртелеком» у сфері радіомовлення не є джерелом підвищеної небезпеки, а радіопровід, з яким повязана його діяльність, не має шкідливих властивостей та не створює підвищеної небезпеки для особи, яка здійснює таку діяльність. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 вересня 2015 року близько 13 год. 45 хв. ОСОБА_2 йшла пішохідним тротуаром по вул. Грушевського в м. Здолбунів, везучи в дитячому візку свого однорічного сина. Несподівано її шию щось обкрутило і почало душити, а потім потягнуло, внаслідок чого вона впала на землю і її проволокло по землі декілька метрів. У подальшому зясувалося, що її шию обвив обірваний електротелефонний кабель, який звисав з електроопори на проїзну частину дороги, і котрого зачепив проїжджаючий повз трактор. Кабель відірвався від трактора, водій трактора, нічого не зауваживши, поїхав далі, а ОСОБА_2, отримавши травми, залишалася на землі до надання їй первинної медичної допомоги. Коляска з немовлям некерованою зупинилася неподалік, а дитина почала кричати.

З приводу даного випадку ОСОБА_2 звернулася з заявою до правоохоронних органів. За результатами розслідування винесено постанову про закриття кримінального провадження від 02.12.2015 року у звязку із відсутністю кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України (а.с. 6)..

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_8 обґрунтовувала свої вимоги тим, що внаслідок вищезазначених подій їй завдано матеріальну шкоду, повязану із пошкодженням та відновленням здоровя (витрати на лікування, посилене харчування тощо), в сумі 1000 грн., а також моральну шкоду яку вона оцінила в 40 000 грн. і яка полягала у фізичному болю та стражданнях, зазнаних у звязку з ушкодженням здоровя та безвідповідальним відношенням до свого майна в даному випадку телефонноелектричної мережі міста, яке на її думку, могло б призвести до летального випадку.

В ході судового розгляду в суді першої інстанції позивачка позовні вимоги до КП «Здолбунівське» та Здолбунівської міської ради не підтримала за відсутності доказів про те, кому належить трактор, що зачепив обірваний телефонноелектричний провід.

Задовольняючи позов в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 1 000 грн. та частково задовольняючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що шкода позивачці завдана обірваним проводом телекомунікаційної мережі, яку на відповідній правовій основі використовує та утримує ПАТ «Укртелеком» і яка є джерелом підвищеної небезпеки.

З такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погоджується частково.

За ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що відповідальність за шкоду, заподіяну особі і майну, покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Судом достовірно встановлено, що мережа звязку, частиною якої є електротелефонний кабель, яким безпосередньо завдана шкода позивачці, належить ПАТ «Укртелеком», перебуває на його балансі, під охороною та наглядом. Дана обставина сторонами визнана та не оспорюється.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

В п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснено, що оскільки зазначена норма не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності), суд, беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших об'єктів, що використовуються в процесі діяльності, має право визнати джерелом підвищеної небезпеки також й іншу діяльність. До цих особливих властивостей слід відносити створення підвищеної ймовірності завдання шкоди через неможливість повного контролю за ними з боку людей.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості, а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об'єктів, що використовуються в цій діяльності. В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166 ЦК, особою, яка її завдала.

За наведеного, колегія суддів приходить до переконання про те, що електротелефонний кабель, належний ПАТ «Укртелеком», посередництвом якого завдана шкода позивачці, є джерелом підвищеної небезпеки.

Частиною 5 статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Підставами звільнення особи від відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є завдання шкоди внаслідок: а) непереборної сили; б) умислу потерпілого. Інші загальні підстави звільнення особи від відповідальності за завдану шкоду, в тому числі відсутність вини завдавача шкоди, не застосовуються, якщо шкоду завдано джерелом підвищеної небезпеки. Отже відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки настає незалежно від його вини.

У звязку з наведеним, колегія судів відхиляє доводи ПАТ «Укртелеком» про відсутність підстав для стягнення шкоди.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснено, що суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК).

Відповідно до ч.2 ст.1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов»язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

На думку колегії суддів, шкода позивачці була завдана внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки: електротелефонного кабеля та трактора, котрий зачепив цей обірваний електротелефонний кабель, що звисав з електроопори на проїзну частину дороги, і яким в результаті було обвито шию позивачки, а тому до даних правовідносин слід застосувати норми ч.2 ст.1188 ЦК України, відповідно до яких заподіяна їй шкода підлягає відшкодуванню незалежно від вини заподіювача.

Як видно з матеріалів справи водій та власник трактора не встановлений.

Відповідачем по справі не заперечується той факт, що телекомунікаційна мережа в м.Здолбунові, обірваний телефонний провід від якої знаходився на проїзній частині дороги, находиться на його балансі і у відповідності до Закону України «Про телекомунікації» ПАТ «Укртелеком» володіє, використовує , зберігає та утримує дану телекомунікаційну мережу.

Колегія суддів підтримує висновок місцевого суду щодо законності підстав та розміру морального відшкодування, стягнутого з ПАТ «Укртелеком» на користь ОСОБА_2 та вважає його законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Свої позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди позивачка обґрунтовувала тим, що внаслідок події вона зазнала значного стресу, психічних переживань та страждань, та потребує тривалої психологічної реабілітації. Зазначала також, що подія вплинула не лише на неї особисто, а й позначилась на психологічному стані в її родині. Завдану моральну шкоду оцінила в розмірі 40 000 гривень.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України).

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджено.

Колегія суддів вважає, що визначений місцевим судом розмір морального відшкодування відповідає засадам розумності та справедливості.

Разом з тим, розмір матеріальної шкоди, визначений ОСОБА_2 в сумі 1 000 грн. не підтверджений жодними належними та достовірними доказами. На її обґрунтування зазначала про витрати на лікування та посилене харчування, проте квитанцій, чеків чи будь-яких інших документальних доказів, які підтвердили б витрату зазначеної суми на такі цілі, не надала.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ зясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях. (ст. 60 ЦПК України).

За наведеного, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди не підлягають до задоволення.

Оскільки оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права в частині відшкодування матеріальної шкоди, судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення з ПАТ «Укртелеком» на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 1 000 грн. та ухваленням у цій частині нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укртелеком» задовольнити частково.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 07 листопада 2016 року в частині стягнення з публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 1 000 грн. скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя Ковальчук Н.М.

Судді: Гордійчук С.О.

ОСОБА_9