АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1640/17 Справа № 185/9006/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бондаренко В. М. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.,

за участі секретаря: Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4, про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, про зменшення розміру аліментів, в якій просив суд зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити їх у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття; зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року на користь ОСОБА_2 на її утримання як матері, з якою проживає дитина-інвалід, та визначити їх у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини. Також, на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року з нього на користь ОСОБА_2 на її утримання як матері, з якою проживає дитина-інвалід, стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно.

На даний час його матеріальне становище змінилося, так як він сплачує аліменти ще на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 вересня 2016 року та до досягнення дитиною віку повноліття, а також на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 05 вересня 2016 року та до 26 липня 2019 року. Крім того, він має кредитні зобов'язання. Після відрахувань аліментів йому залишається дуже мала частина заробітку, якої йому не вистачає для свого існування. За таких обставин в його розпорядженні залишається мала частина доходу, що змушує звернутися до суду.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року - позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, про зменшення розміру аліментів - задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, визначений за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року у розмірі 1/4 частини, які стягуються з ОСОБА_3 (ідент. номер НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_2 (ідент. номер НОМЕР_2) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити їх у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повнолітня.

Зменшено розмір аліментів, визначений за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року у розмірі 1/6 частини, які стягуються з ОСОБА_3 (ідент. номер НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_2 (ідент. номер НОМЕР_2) на її утримання як матері, з якою проживає дитина-інвалід, та визначити їх у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Стягнення аліментів ухвалено проводити, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_3 (ідент. номер НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_2 (ідент. номер НОМЕР_2) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів - відкликано з виконання.

Виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_3 (ідент. номер НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_2 (ідент. номер НОМЕР_2) на її утримання як матері, з якою проживає дитина-інвалід, у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) платника аліментів - відкликано з виконання.

Також судом було вирішено питання щодо розподілу судових витрат по справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність рішення просила його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, на період догляду за дитиною інвалідом.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року змінено в частині розміру присуджених аліментів на утримання матері, а саме стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання її як матері, з якою проживає дитина-інвалід, аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.09.2015 року.

На підставі ч. 1 ст. 182 СК України, суд врахував матеріальне становище дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, на утримання яких позивач сплачує аліменти. Врахував матеріальне становище платника аліментів, який працює, хронічними захворюваннями не хворіє, сплачує аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2.

Крім того, на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2016 року з ОСОБА_3 стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 вересня 2016 року та до досягнення дитиною віку повноліття, а також на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 05 вересня 2016 року та до 26 липня 2019 року.

Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками , може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Вивчивши надані суду документи, місцевий суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, а тому підлягають частковому задоволенню, так як матеріальний стан позивача погіршився у зв'язку з тим, що позивач сплачує аліменти на утримання двох дітей, а саме: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу), а також на утримання ОСОБА_2 в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) як матері, з якою проживає дитина-інвалід, та ОСОБА_4 у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу), починаючи з 05 вересня 2016 року та до 26 липня 2019 року, і це на думку суду ставить позивача у скрутне матеріальне становище.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції, як з такими, що зроблені у відповідності до норм матеріального та процесуального права, підтверджуються матеріалами справи та доводами апеляційної скарги не спростовані, які за своїм змістом також не містять посилань на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення.

Апелянтом, як на підтвердження своїх заперечень та доводів апеляційної скарги, вказується на необхідність витрачення значних коштів на догляд за дитиною інвалідом, у зв'язку з її захворюванням, що фактично є додатковими витратами Відповідачки на дитину, що викликані особливими обставинами, стягнення яких врегульовано ст.185 СК України.

Між тим, правове значення у справі про зменшення розміру аліментів має доведення Позивачем факту зміни його матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення саме його здоров'я.

Проте належних і допустимих доказів в спростування зазначених встановлених місцевим судом фактів, апелянтом надано не було, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Вказані посилання апеляційної скарги Відповідачки, підлягають окремій реалізації з застосуванням положень ст.185 СК України, та не можуть бути підставою для скасування рішення місцевого суду.

Аліменти потрібні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. Однак в окремих випадках у силу особливих обставин, передбачених ст.185 СК України (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), про які йшлося вище, потрібні крім звичайних значні додаткові витрати. Тому розмір стягуваних додаткових витрат має визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору визначається за рішенням суду у вигляді конкретної суми, яка підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, тобто є окремим видом реалізації обов'язку батьків щодо отримання дитини, а від так вказані підстави не можуть бути застосовані у спорі щодо обсягу стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини (ст.180 СК України) та аліментів на утримання матері (ст.84 СК України).

Заперечення апеляційної скарги, щодо безпідставності зменшення розміру аліментів та неврахування судом тих обставин, що стягнення з Відповідача обсягу аліментів в розмірі 66,7 % відповідає обмеженням встановленим зокрема ст.128 КЗпП України та ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження» - не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки, суд під час ухвалення рішення, зобов'язаний врахувавши всі обставини справи, визначити суму стягуваних аліментів на рівні не меншому, ніж встановлений ч.2 ст.183 СК України та не зобов'язаний стягувати такі аліменти виключно в максимальному розмірі.

Решта посилань апеляційної скарги, на неправомірність рішення в цілому повторюють доводи, що були викладені Відповідачем в суді першої інстанції у вигляді обґрунтування заперечень на позовну заяву та які були предметом дослідження місцевого суду, а тому додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, щодо неправомірності стягнення з ОСОБА_7 судового збору, є безпідставними оскільки під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат, судом було дотримано норми ЗУ «Про судовий збір» та ст.88 ЦПК України.

Суд 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірив та надав їм належну оцінку, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

Т.Р.Куценко