Справа № 570/3414/16-ц
Номер провадження 2/570/212/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н о)

24 січня 2017 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

при секретарі Захарук Г.Л.

за участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне

цивільну справу за позовом ЦИЦ ОСОБА_2 до ЦИЦ ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 1992 року. Від шлюбу мають спільного сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час повнолітній.

У зв'язку з тим, що подружні стосунки у них з дружиною останнім часом розладилися, у них відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на життя, втратили почуття поваги і любові одне до одного, протягом одного року не ведуть спільного господарства, не підтримують подружні стосунки, на даний час проживають окремо, позивач звернувся з даним позовом до суду і просить шлюб розірвати.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві. Крім того, суду пояснив, що з 2000 року він проживав і працював в Іспанії. В 2001 році до нього приїхала дружина з сином. В 2014 році між ним і дружиною виник конфлікт і вона разом із сином з допомогою поліції виставили його з тієї квартири, де вони проживали і яку він взяв в іпотеку. З 2014 року він в Іспанії винаймав квартиру і жив окремо від дружини і сина. В квітні 2016 року він повернувся в Україну, де в нього проживають батьки-пенсіонери, які потребують його допомоги. Сім'ї у них з відповідачкою фактично давно не існує. Вони проживали разом, оскільки мали спільний обов'язок перед сином. На даний час син повнолітній, його не поважає, заявив, що бажає змінити прізвище і по батькові. Відновлювати подружні стосунки не бажає ні він, ні дружина, оскільки вона не хоче повертатися до України на проживання. А він, як єдиний син, має обов'язок доглянути своїх батьків. За час, наданий для примирення, воно між ними не наступило, ні він, ні дружина не робили спроб примиритися. Перспектив збереження сім'ї не бачить, тому просить позов задоволити і шлюб розірвати.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, місце і час розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином. Від неї до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, оскільки вона хворіє і не може з'явитися в судове засідання. Такі клопотання від відповідачки були неодноразові. Із наданих суду медичних документів не вбачається, що вона не може брати участі в судових засіданнях, тому суд визнав її неявку до суду неповажною, а подачу неодноразових клопотань розцінив лише як бажання відповідачки в любий спосіб затягнути розгляд справи. Враховуючи, що медичні документи надані лікарями Іспанії, а позивач стверджує, що відповідачка не приїжджала в Україну і заяви від імені відповідачки написані не її почерком, у суду виникли сумніви стосовно того, чи заяви про відкладення розгляду справи пише сама ОСОБА_5, тим паче, що копії паспорту, як це передбачено Інструкцією з діловодства, до заяв вона не долучає. Суд до безкінечності не може відкладати розгляд справи, тому прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачки і ухвалення заочного рішення, врахувавши, що у своїх заявах вона вказує, що позову не підтримує.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 1992 року. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час повнолітній. Відповідачка ОСОБА_5 і її спільний з позивачем повнолітній син ОСОБА_6 тривалий час проживають в Іспанії. З 2014 року сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають різні бюджети. В квітні 2016 року позивач повернувся до України і з того часу проживає у своїх батьків.

Судом вживалися заходи до збереження сім'ї, сторонам надавався термін для примирення. Про надання строку для примирення відповідачка знала, оскільки копію ухвали про надання терміну для примирення вона чи її близькі родичі отримали. Як заявив позивач в судовому засіданні, примирення між ним і дружиною не відбулося, дружина не приїжджала до України і не вчиняла жодних дій для примирення. Він також не бажає примирятися, так як не бачить перспектив збереження сім'ї і категорично заявив, що він не повернеться до дружини, так як не бажає більше так жити, як вони з нею жили.

Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально. В ситуації, що склалася, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними.

Той факт, що відповідачка позов не підтримує, про що вона пише у своїх заявах, суд розцінює як не визнання нею позову. Однак, цього суд не може взяти до уваги, так як відповідачка не вказує жодної обставини, чому ж вона позов не визнає і не згідна на розлучення. А згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Крім того, згідно ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка. А ст.24 СК України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Оскільки позивач категоричний у своєму рішенні розірвати шлюб, так як не бажає проживати однією сім'єю з ОСОБА_5 і ніхто не може примусити його проживати з нею, а відповідачка не довела тих обставин, чому шлюб не може бути розірваний, то суд приходить до глибокого переконання, що в цій ситуації сім'я існує лише формально і шлюб необхідно розірвати.

Керуючись ст.ст.57, 59, 60, 213-215, 224-228, 223, 294, 295 ЦПК України, ст.ст.21, 24, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ЦИЦ ОСОБА_2 до ЦИЦ ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задоволити повністю.

Розірвати шлюб між ЦИЦ ОСОБА_2 та ЦИЦ (дошлюбне прізвище САМКОВА) ОСОБА_3, зареєстрований 05 вересня 1992 року Виконавчим комітетом Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області (актовий запис № 11).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя Остапчук Л.В.