АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/715/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1060/17Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
У Х В А Л А

24 березня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області Чумак О. В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Філії «Кременчуцький інститут Вищого навчального закладу «Університет імені Альфреда Нобеля», Вищого навчального закладу «Університет імені Альфреда Нобеля» про перешкоджання трудовим правовідносинам, захист прав та інтересів інших осіб, визнання недійсними конкурсів на заміщення вакантних посад викладацького корпусу та призначення на посади викладацького корпусу, зобов'язання внести записи в трудові книжки, відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до місцевого суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що впродовж чотирьох років намагався працевлаштуватися до університету, але відповідач не проводив конкурси на заміщення вакантних посад.

У поданих 08.06.2016 р. уточненнях до позову ОСОБА_2 остаточно просив визнати конкурси на заміщення вакантних посад викладацького корпусу відповідача та призначення на посади поза конкурсом у 2011 - 2015 роках недійсними з відповідними правовими наслідками та компенсаціями позивачеві (а.с. 57).

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 лютого 2017 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову до Філії «Кременчуцький інститут» приватного вищого навчального закладу Дніпропетровського університету економіки і права ім. А.Нобеля, приватного вищого навчального закладу Дніпропетровського університету економіки і права ім. А.Нобеля про перешкоджання трудовим правовідносинам, визнання недійсними конкурсів на заміщення вакантних посад та призначення на посади викладацького корпусу в Філії «Кременчуцький інститут» приватного вищого навчального закладу Дніпропетровського університету економіки і права ім. А.Нобеля.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився позивач ОСОБА_2, який у поданій апеляційній скарзі прохає скасувати вказане рішення та ухвалити нове по суті позову.

Крім цього, позивачем подана заява про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5, ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», ст.ст. 3,24 Конституції України та ст. ст. 4, 15 ЦПК України.

Апеляційна скарга подана позивачем 10.03.2017 р. засобами поштового зв'язку.

Пунктом 1.6. ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» № 3674-VI (з подальшими змінами), закріплено, що за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами сплачується судовий збір 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до положень п. 1.1. ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» в редакції, чинній на час подання позову у лютому 2016 року, при поданні позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, сплаті підлягає судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551, 20 грн.).

Отже, за подання апеляційної скарги на вказане рішення позивачем підлягає сплаті судовий збір у сумі 606,30 грн. (551,20х110%=606,30).

Вирішуючи заяву про звільнення позивача від сплати судового збору, суддя-доповідач виходить з такого.

Відповідно до ст. 3ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлені Законом України «Про судовий збір» .

Пунктом 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Як роз'яснено в п.п. 6,7 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно зі статтею 5 Закону № 3674-VI визначено пільги щодо сплати судового збору, відповідно до якої від його сплати звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову , та не лише при пред'явленні позову, а й при поданні апеляційних чи касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами та Верховним Судом України.

Оскільки стаття 5 Закону № 3674-VI не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, статтею 14 Закону України від 01 грудня 1994 року № 226/94-ВР "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду", статтею 22 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", статтею 22 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів".

Крім цього, статтею 39 ЦПК України, визначено осіб, які є законними представниками інших осіб.

Так, права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена.

Права, свободи та інтереси особи, яка визнана безвісно відсутньою, захищає опікун, призначений для опіки над її майном.

Права, свободи та інтереси спадкоємців особи, яка померла або оголошена померлою, якщо спадщина ще ніким не прийнята, захищає виконавець заповіту або інша особа, яка вживає заходів щодо охорони спадкового майна.

Законні представники можуть доручати ведення справи в суді іншим особам.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 р. №2 зазначено, що у випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси та брати участь у цих справах. Такі випадки передбаченні, зокрема, в законах України від 23 грудня 1997 року «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», від 5 листопада 1991 року «Про прокуратуру», від 25 червня 1991 року «Про охорону навколишнього природного середовища», від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів» (у редакції Закону від 1 грудня 2005 року), від 3 липня 1996 року «Про рекламу» (у редакції Закону від 11 липня 2003 року).

Відповідно до положень ч.1 ст.45 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб, або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, які підтверджують наявність поважних причин, що унеможливлюють самостійне звернення цих осіб до суду для захисту своїх прав, свобод та інтересів.

Враховуючи наведені норми законодавства, роз'яснення Верховного Суду України, ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, посилання позивача на те, що він звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» є помилковими, оскільки від сплати судового збору звільняється не будь-який громадянин, який звернувся із заявою до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а лише той, який звернувся з заявою про захист прав та інтересів інших осіб, у передбачених законодавством випадках.

Отже, суддя-доповідач вважає, що підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 лютого 2017 року у відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» відсутні.

Разом з тим, у п. 29 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Обґрунтовуючи заяву про звільнення від сплати судового збору на підставі ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», позивач послався на те, що з вересня 2014 року по теперішній час його єдиним доходом є пенсія, розмір якої відповідно наданих документів становить у жовтні 2014 р. - 949 грн., у вересні 2015 р. - 912 грн., у лютому 2017 р. - 1437 грн. (а.с. 180-181). Крім цього, відповідно до листа Управління пенсійного фонду України в м. Світловодську та Світтловодському районі Кіровоградської області від 28.04.2015 р., за результатам перевірки пенсійної справи позивача виявлено переплату пенсії в сумі 4239,60 грн. за період з 08.12.2006 р. по 30.06.2015 р., яка виникла внаслідок невірно поданих даних для призначення пенсії та повідомлено ОСОБА_2 про явку до управління для вирішення питання про повернення зайво сплачених коштів (а.с. 180).

З огляду на наведені позивачем підстави для звільнення від сплати судового збору та надані ним документи, враховуючи його майновий стан суддя-доповідач приходить до висновку про звільнення позивача від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

За таких обставин, апеляційна скарга відповідає вимогам ст. 295 ЦПК України та по ній може бути відкрито апеляційне провадження.

Керуючись ст.ст.297,298 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Заяву позивача ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору задовольнити. Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 лютого 2017 року.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 лютого 2017 року. Направити копії апеляційної скарги особам, які беруть участь у справі та надати строк для подачі заперечень або пояснень на апеляційну скаргу до 29.03.2017 р.

Суддя: О. В. Чумак