Справа № 215/5258/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року Тернівський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Науменко Я.О.,

за участю секретаря Конопліної С.І.

розглянувши, згідно з вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Промспецбуд» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Промспецбуд» (далі ТОВ «Промспецбуд», позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, відповідач) про стягнення неповернутих грошових коштів у сумі 3 161,39 грн., що були виплачені останньому як робітникові в якості авансу.

В обґрунтування позову позивач вказав, що 15.04.2016 р. відповідачу як перебуваючому з позивачем у трудових відносинах було виплачено аванс у сумі 5 000,00 грн., відповідно до його заяви від 14.04.2016 р., з умовою подальшого утримання із заробітної плати по 500,00 грн. щомісячно. 26.07.2016 р. ОСОБА_1 звільнився із ТОВ «Промспецбуд» за власним бажанням на підставі ст.. 38 КЗпП України. У період із квітня 2016 р. по липень 2016 р. відповідачу була нарахована заробітна плата у розмірі 6 045,73 грн., а фактично сплачено 11 045,73 грн., утримано авансу 1 838,61 грн. Загальна сума перевищення фактично отриманої заробітної плати над нарахованою за виконану роботу складає 3 161,39 грн.

Представник позивача у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать довідки поштового відділення № 47 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Судом ухвалено про заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до ст. ст. 224-226 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини.

Наказом (розпорядженням) ТОВ «Промспецбуд» № 829 від 25.11.2011 року ОСОБА_1 прийнято на роботу до Управління екскавації і механізації Товариства на посаду водія автотранспортних засобів на умовах основної роботи (а.с.4-5). Наказом позивача № 6/П від 20 січня 2016 року відповідача переведено на посаду комплектувальника проводів виробничого відділу (а.с.7-8).

Відповідач 14.04.2016 р. подав заяву на імя директора ТОВ «Промспецбуд» про виплату посиленого авансу у розмірі 5 000,00 грн. з наступним вирахуванням із його заробітної плати 500,00 грн. до повного погашення (а.с.9).

Заяву відповідача було задоволено і вже 15.04.2016 р. йому було перераховано позивачем 5 000,00 грн., що підтверджується відомістю на виплату грошей №245 за квітень 2016 р. від 15.04.2016 р. (а.с.10-11).

Отже, відповідач повинен був сплатити отриманий ним аванс у період із квітня 2016 р. по січень 2017 р. включно.

Наказом позивача № 380 від 26 липня 2016 року ОСОБА_1 з 26 липня 2016 року звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с.41).

Відповідно до наданих позивачем відомостей на виплату грошей за квітень-липень 2016 р. відповідачу було здійснено виплати на загальну суму 6 045,73 грн. з урахуванням раніше отриманого авансу на загальну суму 1 838,61 грн. (а.с.12-37).

Таким чином, непогашена відповідачем сума наданого авансу складає 3 161,39 грн. (із розрахунку: 5 000 1 838,61 = 3 161,39).

Зазначене також підтверджується довідкою ТОВ «Промспецбуд» про нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_1 за період квітень 2016 р. по січень 2017 р. (а.с.38-40).

Відповідно до розписки відповідача від 28.07.2016 р. останній зобовязувався погасити заборгованість по заробітній платі в сумі 3 161,39 грн. у місячний термін (а.с.45).

У зазначений строк відповідач із позивачем не розрахувався і останній на адресу відповідача направив рекомендованим відправленням лист вих..№2202 від 28.09.2016 р. із вимогою погасити заборгованість по виплаченій заробітній платі (а.с.42,43).

Відповідач попереджений про існування боргу, однак його сплату не здійснив.

Правовідносини, що склались між сторонами у даній справі, врегульовані наступними положеннями норм закону.

Відповідно до положень ч. 1-2 статті 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу зокрема для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати (п. 1 ч. 2 ст. 127 КЗпП України).

Як розяснив Верховний Суд України у п. 24 Постанови Пленуму № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" при вирішенні спорів, пов'язаних із застосуванням ст. 127 КЗпП України, суди мають враховувати, що:

1) вимоги про повернення працівником авансу, виданого в рахунок заробітної плати, і сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок, а також погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження, переведення до іншої місцевості чи на господарські потреби, розглядаються судами в тому разі, коли роботодавець не має можливості провести відрахування із заробітної плати у зв'язку з тим, що працівник оспорює підстави і розмір останнього, або минув місячний строк для видання відповідного наказу (розпорядження), або з інших причин.

Також стаття 1212 ЦК України зобовязує особу, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), повернути потерпілому це майно.

Зобовязання у звязку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним судом України в постанові від 1 лютого 2017 року в справі №6-2711цс16, за наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав.

Так, відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, але за умови відсутності: а) рахункової помилки зі сторони платника; б) недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Таким чином, нормами закону не передбачено повернення працівником підприємству зайво виплачених коштів, крім випадків, встановлених ст. 127 КЗпП України, ст. 1215 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Після дослідження та оцінки доказів у справі, що надані позивачем відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, суд їх вважає належними та допустимими згідно зі ст. ст. 58, 59 ЦПК України, свідчать про зобовязання відповідача відповідно до статті 1212 ЦК України повернути безпідставно набуте майно: грошові кошти у розмірі 3161 грн. 39 коп..

Крім цього, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, які складаються із судового збору за позовну вимогу майнового характеру про стягнення боргу в сумі 1378 гривень.

На підставі викладеного, ст. 127 КЗпП, ст. ст. 1212, 1215 ЦК України, керуючись ст. ст. 10-11, 58-60, 74, 88, 169, 197, 212-214, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Промспецбуд» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промспецбуд» грошові кошти у розмірі 3161 (три тисячі сто шістдесят одна) грн. 39 коп., а також судові витрати у розмірі 1378 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-и денний строк з дня його проголошення. Особа, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя