справа №325/1003/16-ц
провадження № 2/325/9/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Шеїної Л.Д.,

при секретарі Красновій Ю.С.,

за участю представника позивачки ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та його представника за довіреністю ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_5 служба Приазовської районної державної адміністрації Приазовського району Запорізької області, про поділ сумісного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ сумісного майна подружжя та визначення частки майна, що є обєктом права спільної сумісної власності її та її чоловіка і яке складається з земельної ділянки площею 7,31га на території Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства. Правовстановлюючий документ Державний акт на право власності на земельну ділянку ЗП №076944 виданий Приазовською районною державною адміністрацією 02 вересня 2004 року на ім*я ОСОБА_3, кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0019, вартістю 255 003,04 грн., мотивуючи тим, що 15 липня 2002 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3, який був зареєстрований вик. Ботієвської сільської Ради Приазовського району Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження складено запис №9. В подальшому спільне життя з відповідачем не склалося, шлюб між ними був розірваний за рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 10 вересня 2013 року.

Під час шлюбних відносин, ними спільно, за договором міни набута у власність земельна ділянка площею 7,31га на території Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства. Правовстановлюючий документ Державний акт на право власності на земельну ділянку ЗП №076944 виданий Приазовською районною державною адміністрацією 02 вересня 2004 року на ім*я ОСОБА_3, кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0019, вартістю 255 003,04 грн.

Оскільки вказана земельна ділянка придбана в період шлюбу з ОСОБА_3, то просить суд поділити майно, що є об*єктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею право власності на ? частку земельної ділянки площею 7,31га на території Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0019, право на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку ЗП №076944, виданого Приазовською районною державною адміністрацією 02 вересня 2004 року, зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №420.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, будучи належним чином сповіщеною про день та час розгляду справи (а.с.142).

Представник позивачки адвокат ОСОБА_2, діючий на підставі свідоцтва на право на заняття адвокатською діяльністю та договору про надання правової допомоги (а.с. 6,4-5) позов свого довірителя підтримав, в його обґрунтування послалася на ті ж підстави і просив суд його задовольнити.

Відповідач по справі ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що спірна земельна ділянка хоча і набута у період шлюбу, але є його особистою власністю, тому розподілу між подружжям не підлягає.

Відповідач пояснив суду, що вказану земельну ділянку він придбав на підставі договору міни від 25 червня 2004 року, обмінявши належний особисто йому телевізор марки «Panasonic» на нині спірну земельну ділянку, яка раніш належала його батькові ОСОБА_6 На укладання угоди щодо міни майна ОСОБА_1 згоду не надавала.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Приазовського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7 15 серпня 2016 року та зареєстрованої у реєстрі № 1055 (а.с. 36), проти позову заперечувала з підстав, зазначених відповідачем і просила суд в задоволені позову відмовити.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_5 служба Приазовської районної державної адміністрації Приазовського району Запорізької області, яка залучена до участі у справі ухвалою суду від 13.09.2016 року (а.с. 51-52) до суду не прибула, будучи належним чином сповіщеною про день та час розгляду справи (а.с.58,61, 146).

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини:

так, 15 липня 2002 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_3, який був зареєстрований у вик. Ботієвської сільської Ради Приазовського району Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження складено запис №9 від 15 липня 2002 року (а.с. 10) і який згодом був розірваний за рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 10 вересня 2013 року (а.с. 11).

За договором міни земельної ділянки на майно, який посвідчено 25 червня 2004 року приватним нотаріусом Приазовського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7 за № в реєстрі 964 (а.с. 42) ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_6 належний йому кольоровий телевізор з дистанційним керуванням марки «Panasonic» модель ТС-2172, 2000 року випуску вартістю 1.000,00грн. в обмін на належну ОСОБА_6 земельну ділянку площею 7,31 га для ведення особистого сільського господарства, розташованого на території Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ЗП №076944, виданого Приазовською районною державною адміністрацією 02 вересня 2004 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 7,31га на території Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0019, вартістю 255 003,04 грн. (а.с.14). Підставою для видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЗП №076944 від 02.09.2004 року послужив договір міні від 25.06.2004 року (а.с.14).

З матеріалів нотаріальної справи вбачається, що укладенню договору міни між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, передувало складання заяви ОСОБА_1, де зазначено, що будучи дружиною ОСОБА_3, вона дає згоду на обмін чоловіком ОСОБА_3 нажитого ними у зареєстрованому шлюбі майна, а саме кольорового телевізора з дистанційним керуванням марки «Panasonic» модель ТС-2172, 2000 року випуску на земельну ділянку площею 7,31га для ведення особистого селянського господарства на території Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області, СПО «Азовець» (а.с. 128). Вказана заява складена у присутності нотаріуса, ним же засвідчена справжність підпису ОСОБА_1 та зареєстрована у реєстрі за №965 (а.с. 128).

Таким чином, наведені фактичні обставини свідчать про наявність між сторонами правовідносин щодо спільної сумісної власності подружжя, способу та порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об*єктом права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі (стаття 60 СК України).

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Спільною сумісною власністю подружжя, що полягає поділу, відповідно до ч.2,3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати ( виключені із цивільного обороту), незалежно від того, на ім.*я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Із огляду на вказані норми закону при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною власністю, з*ясуванню підлягають підстави і час набуття такого майна.

Пленум Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у п.23 роз*яснив, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з*ясувати джерело і час його придбання.

Судом встановлено, що на час набуття (25 червня 2004 року) ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 7,31га на території Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (з 15 липня 2002 року до 10 вересня 2013 року) (а.с. 10-12).

Під час шлюбу, сторони набули кольоровий телевізор з дистанційним керуванням марки «Panasonic» модель ТС-2172, 2000 року на відчуження якого позивачка ОСОБА_1 надала згоду, що підтверджено відповідною заявою ОСОБА_1, яка була адресована приватним нотаріусом (а.с. 128). З п.14 договору міни вбачається, що на час укладення вказаного договору, сторонам роз*яснено положення статей 60,65,70 СК України (а.с. 126). На час розгляду справи договір міні сторонами не розірваний, недійсним не визнаний.

Тому, з урахуванням викладеного, виходячи із презумпції права спільної сумісної власності подружжя, суд вважає, що спірна земельна ділянка площею 7,31га на території Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0019, є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1.

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у статті 57 СК України.

Так, згідно з частиною 1 статті 57 Сімейного Кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Тому, сам по собі факт випуску кольорового телевізорамарки «Panasonic» модель ТС-2172 у 2000 році та посилання відповідача та його представника на зазначений факт, не є безспірним доказом, що свідчать на користь відповідача. Із досліджених в судовому засіданні копії договору міни від 25 червня 2004 року з додатками до нього (а.с. 126-140) вбачається, що ОСОБА_1 надала свою згоду на укладення договору міни, таким чином спростовуються твердження відповідача та його представника, що така згода від ОСОБА_1 не надходила.

Відповідно до частини 3 ст. 10, частини 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню:слід визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку земельної ділянки площею 7,31га на території Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0019, право на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку ЗП №076944, виданого Приазовською районною державною адміністрацією 02 вересня 2004 року, зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №420.

Відповідно вимог ст.209 ЦПК України, суд при винесенні рішення повинен вирішити питання розподілу судових витрат по справі.

Згідно з ч.1,3 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі. При звернені до суду з позовом до ОСОБА_3 позивачка ОСОБА_1 сплатила судовий збір у сумі 1276,00 грн., що підтверджується відповідним платіжним документом ( а.с. 1 ).

Отже з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 належить стягнути судові витрати (судовий збір) на суму 1276,00 грн. (одна тисяча двісті сімдесят шість гривень 00 копійок).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 57, 60 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_5 служба Приазовської районної державної адміністрації Приазовського району Запорізької області, про поділ сумісного майна подружжя, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1, право власності на ? частку земельної ділянки площею 7,31 га на території Ботієвської сільської ради Приазовського району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0019, право на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку ЗП №076944 виданого Приазовською районною державною адміністрацією 02 вересня 2004 року, зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 420.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків - НОМЕР_1 судовий збір у сумі 1276,00грн. (одна тисяча двісті сімдесят шість гривень 00 копійок).

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Д.Шеїна