Справа № 296/3267/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Давиденко В.В.

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6,,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12 про стягнення компенсації вартості частки квартири ,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12 в якому просять стягнути в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_11 компенсацію вартості належної їм частки квартири АДРЕСА_1, а саме: на користь ОСОБА_1 - 107604,16 грн.; на користь ОСОБА_3 - 64562,50 грн.; на користь ОСОБА_8 64562,50 грн.; на користь ОСОБА_7 64562,50 грн.; на користь ОСОБА_2 10760,42 грн.; на користь ОСОБА_10 10760,42 грн. Також, просять стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що сторони є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Квартира складається з двох житлових кімнат та службових приміщень, загальна площа 51,4 кв.м., житлова площа 28.1 кв.м. На день звернення до суду частки у праві власності на квартиру становлять: ОСОБА_1 -10/48 частки; ОСОБА_3 1/8 частки; ОСОБА_8 1/8 частки; ОСОБА_7 1/8 частки; ОСОБА_2 1/48 частки; ОСОБА_10 1/48 частки; ОСОБА_5 -1/8 частки; ОСОБА_11 1/8 частки; ОСОБА_12 - 1/8 - частки. Також зазначили, що їх право власності на частину квартири №10, по провулку. Вокзальному, 9, м. Житомира відповідачами не визнається, як і їх право на користування кухнею, туалетом, ванною, балконом вищезазначеної квартири. З приводу того, що відповідачі не допускали до власності, позивачі зверталися з письмовими заявами до правоохоронних органів та суду. Однак, відповідачі ігноруючи рішення суду продовжують не пускати до квартири, відмовляються надати ключі. Крім того, негативними діями відповідачів позивачам нанесена і моральна шкода, оскільки порушено нормальним ритм, перебування у постійному стресі та неможливість проживати в квартирі. Також вказали, що відповідачі постійно влаштовують дрібно побутові конфлікти, мета яких примусити продати частину житла та залишити їх на вулиці. Вважають, що спільне життя позивачів із відповідачами в вищевказаній квартирі неможливе.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 (який є також представником ОСОБА_3, ОСОБА_10 та ОСОБА_8Ю.) ОСОБА_9 та ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Від позивачів ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 надійшла заява про розгляд справи без їх участі. В заяві вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимог не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Від відповідача ОСОБА_12 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. В заяві вказала, що позов не визнає в повному обсязі (а.с.81).

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши навні докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва на право власності на житло №3050 від 15 листопада 2000 року, виданого відділом приватизації Коростенського відділу Південно-Західної залізниці, право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, у рівних долях набули: ОСОБА_13, ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_3 (а.с.31).

Квартира АДРЕСА_3 складається з двох житлових кімнат та службових приміщень загальною площею 51.4 кв.м., житлова площа 28.1 кв.м., що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло №3050 від 15 листопада 2000 року, виданого відділом приватизації Коростенського відділу Південно-Західної залізниці (а.с.30) та технічним паспортом №24466154 (а.с.33-34).

Після смерті ОСОБА_13 частку у праві власності на квартиру набули: ОСОБА_1 4/48, ОСОБА_15 1/48 та ОСОБА_10 - 1/48 (а.с.35,36,37).

Тобто, на час розгляду справи частки прав у власності на квартиру становлять: ОСОБА_1 -1/8+4/48 частки; ОСОБА_3 1/8 частки; ОСОБА_8 1/8 частки; ОСОБА_7 1/8 частки; ОСОБА_2 1/48 частки; ОСОБА_10 1/48 частки; ОСОБА_5 -1/8 частки; ОСОБА_11 1/8 частки; ОСОБА_12 - 1/8 - частки.

З метою встановлення порядку користування квартирою та виділу в натурі часток судом була призначена судова будівельно-технічна експертиза.

Згідно висновку судового експерта №06/16 від 14.11.2016року, не вбачається можливим виділ в натурі часток належних співвласникам та встановити порядок користування квартирою між співласниками квартири АДРЕСА_4. Однак, на розгляд суду пропонується розподіл квартири згідно ідеальних часток в одиницях вартості, а саме: ОСОБА_1, ідеальна частка якого 1/8+4/48, частка в одиницях вартості 109770,84 грн.; ОСОБА_3, ідеальна частка якого 1/8, частка в одиницях вартості 65862,50 грн.; ОСОБА_8, ідеальна частка якої 1/8, частка в одиницях вартості 65862,50 грн.; ОСОБА_7, ідеальна частка якої 1/8, частка в одиницях вартості 65862,50 грн.; ОСОБА_15, ідеальна часка якої 1/48, частка в одиницях вартості 10977,08 грн.; ОСОБА_10, ідеальна частка якої 1/48, частка в одиницях вартості 10977,08 грн.; ОСОБА_5, ідеальна частка якого 1/8, частка в одиницях вартості 65862,50 грн.; ОСОБА_11, ідеальна частка якого 1/8, частка в одиницях вартості 65862,50 грн.; ОСОБА_12, ідеальна частка якої 1/8, частка в одиницях вартості 65862,50 грн., всього 526900 грн. (а.с.119-135).

Вирішуючи спір по суті сучд виходить з положень ст. 3, ст. 183, ст. 319, ст. 364, ст. 358, ЦК України, а також враховує правову позицію Верховного Суду України викладену у постанові від 19.02.2014р. у справі №6-4ц14 та правовий висновок Верховного Суду України викладений у постанові від 13.01.2016р. справа №6-2925цс15 .

Так, випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Одночасно відповідно до ч.4 та ч.5 ст.319 ЦК України власність зобовязує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам та свободам громадян.

Верховний Суд України вказує, що виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Виходячи з вищевикладеного, судом встановлена наявність спору щодо користування спільним майном, відсутність можливості встановлення порядку користування спільним майном відповідно до часток співвласників, неможливість виділу часток позивачів в натурі, відсутність матеріальної компенсації за користування належного їм майном відповідачами.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позову суд виходить з того, що з вимогою про компенсацію вартості часток одночасно звернулися декілька співвласників, сукупна вартість часток яких значно перевищує сукупну вартість часток відповідачів. Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_5, а також його представник пояснили, що відповідачі не спроможні компенсувати вартість часток відповідачів, оскільки в їхній сім'ї працює лише син - ОСОБА_11 Відповідач ОСОБА_12 не працює, є пенсіонером та інвалідом 2-ї групи, що підтверджується пенсійним посвідченням та довідкою МСЕК №647 від 25.07.2014 року (а.с. 143-145).

Таким чином, відповідачі як співвласники не мають можливості компенсувати вартість часток позивачів. Стягнення компенсації становитиме для них надмірний тягар, що виключає можливість добровільного виконання рішення суду. Квартира є їх єдиним житлом.

Спонукання відповідачів всупереч їх волі та можливостей збільшити частки у власності є використання співвласниками свого права на шкоду іншим співвласникам, що суперечить засадам цивільного права.

Крім того, суд вважає недоведеними вимоги позивачів про солідарне стягнення коштів з відповідачів, які не є солідарними боржниками.

Отже, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 183, 319, 358, 364,365 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12 про стягнення компенсації вартості частки квартири - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя О. Й. Адамович