АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Полішук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Інтелект-Сервіс», Ритуальної служби спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування», ОСОБА_3, фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-реставраційна виробнича фірма «Реставрація», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання правочинів недійсними, відшкодування майнової та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року,

встановила:

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2017 року в частині вказаних позовних вимог відмовлено у відкритті провадження, в іншій частині позов повернуто позивачу для подання до належного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що при її винесенні судом порушені норми процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник Ритуальної служби спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» проти апеляційної скарги заперечила.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог до юридичних осіб та фізичної особи - підприємця, суд першої інстанції виходив з того, що поданий позов підлягає розгляду в судах у порядку господарського судочинства. Повертаючи позов в частині позовних вимог до фізичних осіб для подання позову до належного суду, суд першої інстанції виходив з того, що справа в цій частині не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва.

Проте з таким висновком погодитись не можна.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких спорів проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Із змісту пред'явленого позову вбачається, що до суду звернулась фізична особа ОСОБА_1

В частині позовних вимог ОСОБА_1 просить визнати недійсними правочини, які укладені юридичними особами, фізичною особою - підприємцем, та стягнути кошти з останніх.

З огляду на те, що спір з приводу заявлених вимог виник з участю фізичної особи, колегія суддів вважає, що в цій частині справа підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Згідно ч. 1 ст. 113 ЦПК України позови, до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

З матеріалів справи вбачається, що один з відповідачів ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, яка територіально відноситься до Дніпровського району м. Києва.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 113 ЦПК України позивач звернувся з даним позовом до Дніпровського районного суду міста Києва.

Таким чином у суду першої інстанції були відсутні підстави для повернення позову.

Пунктом 3 частини 1 ст. 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 01 лютого 2017 року підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, п. 2 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2017 року скасувати.

Питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук