У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 18 грудня 2009 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого 02 грудня 2011 року вони придбали житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 право власності на яке зареєстроване в Нікопольському МБТІ на ім'я ОСОБА_5 Крім того, за період перебування у шлюбі ними були придбані речі домашнього вжитку та побутова техніка, а саме: телевізор «Самсунг» вартістю 5 679 грн 70 коп.; комп'ютер у зборі (процесор, материнська плата, вінчестер, корпус) вартістю 1 321 грн; пральна машинка «Самсунг» вартістю 4 249 грн; садовий оприскувач та кондиціонер «Супра» вартістю 4 961 грн 77 коп., а всього на суму 16 210 грн 87 коп.

Оскільки, згоди на добровільний поділ спірного майна між сторонами не досягнуто, позивач просив суд поділити майно, що є спільною сумісною власністю, визнавши за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 а також телевізор «Самсунг» і комп'ютер (процесор, материнську плату, вінчестер, корпус); залишивши у власності ОСОБА_5 1/2 частину вказаного житлового будинку та пральну машинку «Самсунг», садовий оприскувач та кондиціонер «Супра»; стягнути з відповідача на свою користь різницю вартості виділеного майна в сумі 1 105 грн 33 коп., а у разі відсутності зазначеного майна його вартість в сумі 8 105 грн 43 коп.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 а також за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину зазначеного житлового будинку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 не погоджується з рішенням суду першої інстанції та ухвалою апеляційного суду, оскільки, на її думку, їх прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони з 18 грудня 2009 року по 04 листопада 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2015 року. Від шлюбу дітей не мають.

02 грудня 2011 року, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого у реєстрі за № 1350, ОСОБА_5 придбала житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку розміром 0,2015 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Право власності на ім'я ОСОБА_5 зареєстроване Комунальному підприємстві «Нікопольське МБТІ» 15 грудня 2011 року.

Згідно з довідки Комунального підприємства «Нікопольське МБТІ» № 1605 від 21 серпня 2015 року вартість житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 станом на 08 серпня 2011 року складає 142 087 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно виходив із того, що будинковолодіння АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя й підлягає поділу між подружжям порівну.

Суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначились з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд порушив права заявника щодо її особистої участі у справі є безпідставними, оскільки, розгляд справи апеляційним судом за відсутності заявника викликаний зловживанням нею своїми процесуальними правами щодо відкладення розгляду справи та необхідністю дотримання розумних строків розгляду справи.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г. Іваненко

А.О.Леванчук