"22" березня 2017 р. м. Чернівці
судді Яремка В. В.
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та поділ майна за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 грудня 2016 року
За наслідками апеляційного розгляду зазначеної цивільної справи апеляційну скаргу відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Вважаю, що залишення апеляційним судом без змін рішення суду першої інстанції в частині визнання за сторонами права власності по 1/2 ідеальної частки спірної квартири за кожним є помилковим.
Апеляційним судом не взято до уваги обгрунтованих доводів апелянта про те, що спірна квартира АДРЕСА_1 набута не за спільні кошти сторін як подружжя, а за кошти відповідачки ОСОБА_2 у період коли сторони припинили шлюбні відносини.
Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка закріплені у статті 57 СК України.
Відповідно до указаної норми у редакції, яка була чинною на час придбання спірної квартири, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.
Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги.
Суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями (ведення домашнього господарства, виховання дітей тощо) сприяв її одержанню.
Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди.
Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов'язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них.
Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.
Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.
У справі встановлено, що спірна квартира придбана за кредитні кошти, які відповідачка отримала у період, коли сторони не підтримували подружні відносини, й саме відповідачка здійснювала погашення кредиту.
Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів встановлено, що сторони з 2002 року припинили подружні відносини та не ведуть спільного господарства.

За встановлених обставин суд першої інстанції не мав підстав для задоволення вимог ОСОБА_3 про визнання квартири спільною сумісною власністю та визнання за позивачем права на 1/2 частку у квартирі.

Тому апеляційний суд мав підстави для скасування рішення суду в указаній частині та ухвалення нового рішення, а не для залишення оскаржуваного рішення без змін.

Апеляційний суд також безпідставно погодився з висновком суду першої інстанції про те, що на час придбання квартири сторони вели спільне господарство.

Отже, вважаю, що апеляційним судом рішення суду першої інстанції в указаній частині залишено без змін помилково.

Суддя В.В. Яремко