Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2017 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

за участі секретаря Зимницької М.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, присуджених за рішенням суду,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 травня 2015 року по цивільній справі №755/7521/15-ц на утримання дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі з 2000,00 грн. до 600,00 грн., починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, пояснив, що з 17 березня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу народилась донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, після припинення шлюбу дитина залишилась проживати разом з матір'ю. За рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 14 травня 2015 року позивачу присуджено до сплати аліменти на користь відповідача на утримання малолітньої доньки в розмір 2000,00 грн. щомісячно, за домовленістю з відповідачем позивач щомісячно перераховує на банківський рахунок, відкритий на ім'я відповідача грошові кошти, в розмірі визначеному за рішенням суду. Однак на даний час матеріальне становище відповідача змінилось, у зв'язку з економічною ситуацією в країні позивач припинив займатись підприємницькою діяльністю, протягом 2016 року позивач не отримав доходів, як суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа, що підтверджується довідкою фіскального органу, постійного місця роботи не має, отримає нерегулярні мінливи доходи, на його утриманні перебуває бабуся похилого віку, він сам несе витрати по утриманню житла, що спонукало звернутись з цим позовом до суду з вимогою зменшити визначений за рішенням суду розмір аліментів з 2000,00 грн. до 600,00 грн., що є предметом позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засідання заперечувала проти позову, просила в позові відмовити, пояснила, що після припинення шлюбу з позивачем, малолітня донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишилась проживати з позивачем, перебуває на її повному утриманні, коштів, які сплачує позивача за рішенням суду на утримання дитини не вистачає для задоволення всіх потреб дитини, зважаючи на вік та стан здоров'я дитини, інших доходів, крім заробітної плати за місцем основної роботи, відповідач не має, однак враховуючи той факт, що позивач не бере участі у додаткових витратах, які витрачає позивач для належного розвитку дитини, не компенсує витрати по оплаті за відвідування дитиною дошкільного начального закладу, обмежуючись сплатою аліментів, тому зменшення розміру аліментів значно погіршить майновий стан відповідача, яка одна виховує дитину, та самостійно несе всі витрати на утримання дитини.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що на підставі заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року, яке ухвалене в межах розгляду цивільної справи №755/7521/15-ц, задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції у Київській області 17 березня 2012 року (актовий запис №8) - розірвати.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Сквира Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_2, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2, на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 24 травня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

За змістом положень до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, положення ст. 192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення.

При цьому, частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі.

На підтвердження позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивачем долучено наступні докази: довідку Сквирського відділення Головного управління ДФС у Київській області Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції від 28 жовтня 2016 року (вих. №359/ш/10-20-17-022) про те, що відповідно до поданої податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця ОСОБА_1 валовий дохід від зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.2016 року по 30.09.2016 року становить 0,00 грн.; пенсійне посвідчення ОСОБА_4, 1938 року народження, яка отримує пенсію за віком з 06.01.2014 року; правоустановлюючи документи на підтвердження реєстрації за ОСОБА_5 права власності на приватний будинок АДРЕСА_1.

Відповідно до частини 4 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо після збільшення встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину розмір аліментів, визначений судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, буде менший ніж мінімальний розмір аліментів, передбачений частиною другою статті 182 цього Кодексу, одержувач аліментів має право звернутися до суду із позовом про відповідне збільшення розміру аліментів до платника аліментів.

Встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01 травня 2016 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 1531,00 грн., на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

У ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Відповідно до ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України та змісту положень ст. 192 СК України, позивач повинен довести наявність обставин щодо зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я (чи інших обставин), що настали після ухвалення судового рішення, яким визначено розмір аліментів.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем не доведено обставин, які мали підтвердити той факт, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини, погіршився стан здоров'я позивача, змінився його матеріальний стан, виникли інші обставини, які відіграють суттєву роль в житті позивача, та у відповідності із ст.192 Сімейного кодексу України, є підставою для зменшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду.

Суд критично відноситься до позиції позивача, який посилається, як на підставу для зменшення розміру аліментів, на фінансову неспроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки наведені обставини не підтверджуються належними доказами, сам факт фактичного припинення позивачем господарської діяльності як суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи не може слугувати беззаперечним доказом відсутності у позивача інших доходів, в свою чергу позивачем не долучено ксерокопію трудової книжки, що унеможливлює з'ясувати наявність (відсутність) у позивача постійного місця роботи, та довідку про відсутність у позивача, як фізичної особи, інших доходів, також не може бути враховано наведені позивачем підстави про перебування на його утриманні бабусі ОСОБА_4, оскільки відсутні докази про розмір її пенсії, медичні документи про стан здоров'я даної особи, медичні висновки про необхідність здійснення стороннього догляду.

При вирішенні даного спору, суд враховує, що позивач є особою працездатного віку, відсутність доказів про наявність медичних протипоказань встановлених позивачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, під час розгляду справи позивач визнав, що в добровільному порядку виконує рішення суду та щомісяця перераховує відповідачу грошові кошти в розмірі 2000,00 грн., ці обставини визнанні відповідачем, а в силу положень ч.1 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини визнанні сторонами не потребують доказуванню, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що позивач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини в розмірі, який визначений за рішенням суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, присуджених за рішенням суду, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, у зв'язку з ухваленням рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.150, 180, 181, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, присуджених за рішенням суду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення.

С у д д я