ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6811/16-ц
провадження № 2/753/617/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"16" січня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Колесника О.М.
при секретарі Заболотній Л.Г.
розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова компанія «Україна», 3-ті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення страхового відшкодування,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування, в якому просив стягнути з відповідача ПрАТ «СК «Україна» на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 28 112,39 грн., 1 000 грн. - витрат, пов`язаних з оплатою проведення оцінки по визначенню вартості матеріального збитку, 4 0000 грн. - витрат на правову допомогу, судовий збір у розмірі 551,20 грн.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала, пояснивши, що 02.09.2015 року з вини водія ОСОБА_4, який керував автомобілем НОМЕР_1, сталася ДТП на просп. Повітрофлотському в м. Києві, де він не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів, а саме автомобіля позивача. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 16.10.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні даного правопорушення та накладено штраф. Своїми протиправними діями ОСОБА_4 завдав позивачу матеріальний збиток у сумі 28 112,39 грн. Відповідальність ОСОБА_4 застрахована у ПрАТ «СК «Україна». Позивачем до страхової компанії був поданий необхідний пакет документів для отримання грошового відшкодування, однак на день звернення до суду відповідачем страхове відшкодування не виплачено, жодної відповіді за заявою не надано, тому позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку суму страхового відшкодування в розмірі 28 112,39 грн., 1 000 грн. - витрат, пов`язаних з оплатою проведення оцінки по визначенню вартості матеріального збитку, 4 0000 грн. - витрат на правову допомогу, судовий збір у розмірі 551,20 грн.
Представник відповідача ПрАТ «СК «Україна» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, з заявами або клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався (а.с.86).
Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги просив задовольнити.
Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином (а.с.88).
Заслухавши думку представника позивача ОСОБА_6, ОСОБА_4 дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Автомобіль «RENAULT KANGOO», д.н.з. НОМЕР_3, білого кольору, 1998 року випуску належить ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4, виданого Броварським МРЕВ ДАІ 21.09.2006 року (а.с.16), однак на час виникнення ДТП, позивач керував даним автомобілем на підставі вказаного свідоцтва та довіреності №612 від 20.07.2015 року, виданої в порядку передоручення ОСОБА_7, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондаруком О.П. (а.с.17).
Як вбачається з повідомлення Регіонального сервісного центру в м. Києві від 30.06.2016 року, автомобіль НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_4.(а.с.63).
Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 16.10.2015 року (а.с.15), з вини водія ОСОБА_4, який керував автомобілем НОМЕР_1, 02.09.2015 року сталась ДТП на просп. Повітрофлотському в м. Києві, де він не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, що призвело до технічних пошкоджень обох транспортних засобів, чим порушив п. 12.1, 12.3, 13.1 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Даною постановою ОСОБА_4 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., яка не оскаржувалась в апеляційному порядку і набрала законної сили.
Частиною 4 ст.60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, винність ОСОБА_4 в описаній ДТП не підлягає доказуванню в даному цивільному провадженні.
Внаслідок скоєної ДТП автомобіль НОМЕР_2, був технічно пошкоджений, та відповідно до висновку про вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №523/10-15 від 19.10.2015 року, вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_2, становить 28 112,39 грн. (а.с.21-29).
Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
16.03.2015 року між ОСОБА_4 та ПрАТ «СК «Україна» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5576727, за яким ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн., заподіяну життю - 100 000 грн., франшиза - 0 грн. Строк дії даного договору з 15.03.2015 року до 16.03.2016 року включно (а.с.77).
Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки винність ОСОБА_4 в нанесені матеріальної шкоди позивачу ОСОБА_2 знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні і не викликає сумніву, а саме неправомірні дії правопорушника призвели до зіткнення автомобілів, при цьому автомобіль ОСОБА_4 був застрахований в ПрАТ «СК «Україна», яке не виплатило страхового відшкодування позивачу, тому позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування необхідно задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача ПрАТ «СК «Україна» 28 112,39 грн. на користь позивача.
Крім того, задоволенню також підлягають і вимоги позивача про стягнення з ПрАТ «СК «Україна» 1 000 грн. вартості проведення автотоварознавчого дослідження.
Згідно ст.88 ЦПК України, оскільки позов задоволено, суд вважає необхідним з відповідача ПрАТ «СК «Україна» на користь ОСОБА_2 стягнути 551,20 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.
За приписами ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Оскільки позивачем чи його представником не надано акту наданої правової допомоги, який підтверджує факт належного надання допомоги, що визначено п. 5.3 договору №1515 про надання правової допомоги від 02.10.2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ПРАВОВА РАДА» та платіжного документу, який би підтверджував оплату отриманої правової допомоги, тому вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 4 000 грн. витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, ст. ст. 610, 979 ЦК України та керуючись ст.ст. 60, 61, 88, 209, 215-218, 224-228 ЦПК України, Постановою Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд
Позов задовольнити частково.
В задоволенні частини позову ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова компанія «Україна», 3-ті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення 4 000 грн. витрат на правову допомогу відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дарницького районного суду м. Києва протягом 10 днів з дня отримання його копії відповідачем.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини заочного рішення через Дарницький районний суд м. Києва.
СУДДЯ: О.М. КОЛЕСНИК