22 лютого 2017 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Шаповаловій М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи, такою що втратила право користування житловим приміщенням.
В позовній заяві позивач вказує, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 12.03.2004 року .В квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який не мешкає в ній з 25.11.1999 року.
Оскільки відповідач у спірній квартирі не мешкає без поважних причин протягом шести місяців, то позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом приміщенням .
В судове засідання позивач не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує.
В судове засідання відповідач не зявився, причину неявки суду не повідомив, заперечень не надав.
На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно витягу прав власності на нерухоме майно № 3127589 ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2.
Згідно довідки АДС УДМС України в Запорізькій області від 10.11.2016 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно з ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною першою статті 321 ЦК України закріплено непорушність права власності в тому, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Таке саме положення закріплено у ст. 150 Житлового кодексу України.
Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати ОСОБА_2 таким, що втратив, право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3.
Керуючись ст.317,321,383,391 ЦК України, ст.ст.10,11,88,209,212,214,215,224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_4.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: А.В.Воробйов