Ухвала

іменем україни

06 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ФаловськоїІ.М., Висоцької В.С., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» про стягнення невиплаченої заробітної плати та моральної шкоди,за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути із публічного акціонерного товариства «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» (далі - ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань») на її користь заборгованість із заробітної плати у розмірі 29 995,33 грн та 10 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно наказу № 85-К від 23 лютого 1990 року ОСОБА_4 була прийнята на роботу в ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» на посаду інженера, а з 01 листопада 1995 року за наказом № 446-К від 04 листопада 1995 року призначена начальником бюро. 03 листопада 2014 року позивач була звільнена по переводу у дочірнє підприємство «Захист і автоматизація об'єктів Науково-дослідного інституту радіотехнічних вимірювань» (далі - ДП «ЗАО НДІРВ»), разом з цим, позивач зазначає, що у день її звільнення остаточний розрахунок проведено не було, у зв'язку з чим остання звернулась до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто із ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» на користь ОСОБА_4, заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 29 995,33 грн та 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2016 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 березня 2016 року змінено в частині вимог про відшкодування моральної шкоди. Стягнуто із ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» на користь ОСОБА_4 1 500 грн у відшкодування моральної шкоди. У іншій частині рішення суду першої інстанції у апеляційному порядку не переглядалось.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалене судове рішення суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК) від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що відповідно до запису у трудовій книжці від 26 лютого 1990 року, згідно до наказу № 85-к від 23 лютого 1990 року, ОСОБА_4 прийнято на роботу до Науково-дослідного інституту радіотехнічних вимірювань, правонаступником якого є ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань».

Відповідно до наказу від 03 листопада 2014 року за № 136-к та запису у трудовій книзі від 03 листопада 2014 року ОСОБА_4 звільнено за п. 5 ст. 36 КЗпП України, за переведенням до ДП «ЗАО НДІРВ».

У день звільнення розрахунок з позивачем не здійснено.

Відповідно до довідки ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» від 02 березня 2016 року за № 7, станом на 29 лютого 2016 року загальна сума заборгованості по заробітній платі позивача складає: липень 2013 року - 1 978 грн; серпень 2013 року - 4 510 грн; жовтень 2013 року - 2 384 грн; листопад 2013 року - 2 463 грн; грудень 2013 року - 1 955 грн, січень 2014 року - 900 грн; серпень 2014 року - 2 591 грн; вересень 2014 року - 2 482 грн; жовтень 2014 року - 2 209 грн; листопад 2014 року - 1 571 грн; грудень 2014 року - 173 грн; січень 2015 року - 0,20 грн, а загалом: 23 216, 20 грн.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру відшкодування моральної шкоди, суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що позивачем не було надано належних доказів та обґрунтування розміру моральної шкоди у сумі 5 000 грн, і з урахуванням обставин справи зменшив цей розмір до 1 500 грн правомірно.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі відповідними змінами) роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції погоджуючись із висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, вірно визначив розмір відшкодування моральної шкоди, врахувавши обставини справи та характер порушення прав позивача.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С.Висоцька

О.В.Умнова