Справа №: 343/2422/16-ц
Провадження №: 2-о/0343/6/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Керніцького І. І.,

секретаря Оленюк Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа - Долинська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення ,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник просить встановити факти належності Свідоцтва про право особистої власності на квартиру, яке видане виконавчим комітетом Долинської районної ради народних депутатів 10 березня 1992 року прізвище та імя „Котів Павлина особі, яка фактично за життя мала прізвище та імя „Котів Павліна.

В обгрунтування заяви покликається на те, що 09 вересня 2014 року померла його дружина ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина. У встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори і відмовився від спадщини в користь своїх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, прізвища у них інші у зв»язку із тим, що підчас одруження змінили прізвище. У свою чергу його дочки звернулися в нотаріальну контору для вчинення певних нотаріальних дій для оформлення спадщини, проте їм було відмовлено у звязку із тим, що згідно запису у Свідоцтві про право особистої власності на квартиру записано імя його дружини як „Павлина, а справжнє її імя „Павліна, що і зазначено у свідоцві про шлюб та у свідоцтві про смерть. Тобто під час видачі свідоцтва на квартиру, у якій він проживає і зараз, хтось допустив помилку - замість справжнього імя „Павліна вписано імя „Павлина. Окрім того, в даному правовстановлюючому документі хтось настирливо намагався внести поправки. Весь час за життя у сімейному колі, друзі, знайомі називали дружину тільки ОСОБА_2 і в жодному разі не ОСОБА_5, у всіх документах вона значилася як ОСОБА_2. Свідоцтво про право особистої власності на квартиру, яке видане виконавчим комітетом Долинської районної ради народних депутатів 10 березня 1992 року, належить саме його покійній дружині і він до цього часу проживає у даній квартирі, яку отримала його дружина на підставі вище згаданого документу і належала їм на праві спільної сумісної власності. Щоб врегулювати розбіжність у правовстановлюючих документах він змушений звертатись у суд, оскільки його доньки отримали відмову під час звернення до нотаріуса.

Заявник в судове засідання не прибув.

Представник заявника ОСОБА_6 (доручення від 27.10.2016 р. № 000-0000072) не зявився в судове засідання, скерував на адресу заяву, де просить розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності заявника та зазначивши, що вимоги викладені в заяві підтримує повністю.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з"явився, однак подав заяву, в якій просить розглядати дану справу без його присутності.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з копії повторного свідоцтва про шлюб серії І-НМ № 081015 від 12.04.2010 року, 15.01.1964 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 зареєстровано шлюб. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_1, дружини ОСОБА_1.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 196957 від 09.09.2014 року ОСОБА_2 померла 09.09.2014 року.

Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право особистої власності на квартиру, яке видане виконавчим комітетом Долинської районної ради народних депутатів 10 березня 1992 року.

Судом встановлено, що заявник у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори і відмовився від спадщини в користь своїх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4. У свою чергу дочки заявника звернулися в нотаріальну контору для вчинення певних нотаріальних дій для оформлення спадщини, проте їм було відмовлено у звязку із тим, що згідно запису у Свідоцтві про право особистої власності на квартиру записано імя його дружини як „Павлина, а справжнє її імя „Павліна(копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 617/02-31 від 25.12.2015 р.).

Відповідно до п.1 постанови Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення та встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 256 ч. 1 п. 6 ЦПК України, суд розглядає справу про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові, місце і час народження якої зазначені у документі, не збігається з імям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті.

Про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є однією особою свідчить копія повторного свідоцтва про шлюб серії І-НМ № 081015 від 12.04.2010 р., копія свідоцтва про смерть серії І-НМ № 196957 від 09.09.2014 р., де зазначено, що прізвище та імя покійної дружини заявника ОСОБА_2.

Згідновимог п.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що вказаних вище факти мають юридичне значення, оскільки необхідні заявнику для належного оформлення спадщини за законом після смерті його дружини ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2, а ситуація, що склалась, позбавляє його скористатись вказаним правом.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи, та дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що обставини, на які покликається заявник у заяві знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому, вимоги, викладені у заяві, підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 10,60,88,212-215, 256,259 ЦПК України, суд,-

Р І Ш И В:

Заяву задоволити.

Встановити факт належності свідоцтва про право особистої власності на квартиру, яке видане виконавчим комітетом Долинської районної ради народних депутатів 10 березня 1992 року на прізвище та імя „Котів Павлина особі, яка фактично за життя мала прізвище та імя „Котів Павліна.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з часу ознайомлення з мотивувальною частиною рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: