АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2598/17 Суддя доповідач Малінська С.М.
Категорія: Спори, що виникають із трудових правовідносин
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.17 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Малінської С.М.,

суддів : Бровченка І.О., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» про поновлення на роботі та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" та, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив визнати його звільнення незаконним та поновити його на посаді начальника Вовчанської дільниці газопостачання Мерефянського управління експлуатації газового господарства ПАТ «Харківгаз» та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 9309 грн. 30 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він працював на посаді начальника Височанської дільниці Мерефянського управління експлуатації газового господарства ПАТ «Харківгаз» та 29 вересня 2016 року був звільнений за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку із скороченням штату працівників. Про звільнення позивач дізнався з листа Мерефянського управління експлуатації газового господарства від 29.09.2016 року. При цьому в день звільнення позивач знаходився на лікарняному, про що надіслав телеграму керівнику УЕГГ 29.09.2016 року. Таким чином, позивач вважає вказаний наказ незаконним, просить поновити його на роботі та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" про поновлення на роботі та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що звільнення було проведено з порушенням ч. 3 ст. 40, ст. 42, ч. 2 ст. 49-2 КЗпП України.

Вказує на те, що способом захисту права внаслідок незаконного звільнення є поновлення працівника на роботі, однак, суд неправильно застосував ст. ст. 232 та 235 КЗпП України та дійшов неправомірного висновку про те, що анулювання наказу про звільнення по суті приводить до поновлення порушених прав і що анулювання наказу про звільнення фактично анулює саму подію звільнення. В той час як поновлення на роботі може бути здійснено тільки органом, що розглядає трудовий спір та у спосіб, що передбачений діючим законодавством.

При розгляді справи суд не зясував того, чи ознайомив його відповідач з наказом про анулювання, про існування якого він дізнався лише 26.11.2016 року.

Апелянт зазначає, що матеріалами справи не підтверджується факт скорочення його посади, а навпаки підтверджується те, що вказана посада не скорочувалась, і передбачена і в новому штатному розписі. За відсутності факту скорочення посади, які він займав, його звільнення саме у звязку із скороченням є незаконним.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1). чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2). чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3). які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4). яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як встановлено судовим розглядом та вбачається з матеріалів справи, згідно копії трудової книжки серії БТ-II № 6163498, на підставі наказу № 130п від 12.03.2015 року ОСОБА_1 був призначений на посаду начальника Височанської дільниці газопостачання (а.с.132).

Наказом ПАТ «Харківгаз» № 361 від 30.06.2016 року було затверджено та введено в дію з 01.07.2016 року зміни до штатного розпису працівників підприємства та затверджено план впровадження нової організаційної структури ПАТ «Харківгаз» (а.с.134).

Крім того, наказом ПАТ «Харківгаз» № 470 від 19.08.2016 року було затверджено штатні розписи працівників ПАТ «Харківгаз» та зобовязано в.о. заступника начальника управління з персоналу та соціальної політики начальника відділу кадрів ОСОБА_2 ознайомити працівників ПАТ «Харківгаз» зі змінами у штатному розписі (а.с. 136).

25.07.2016 року ПАТ «Харківгаз» було винесено наказ № 409 про виведення із штатного розпису Товариства окремих посад, а саме посади керівників управлінь з експлуатації газового господарства. Додатком № 1 до вказаного наказу є список посад, що виводяться із штатного розпису товариства, в якому, в тому числі, зазначено посаду начальника дільниці Мерефянського УЕГГ (а.с.23, 24-25).

25.07.2016 року було видано наказ ПАТ «Харківгаз» № 1021-II про попередження про майбутнє звільнення 29.09.2016 року у звязку зі скороченням штату працівників (а.с.26).

В копії додатку до наказу ПАТ «Харківгаз» від 25.07.2016 року № 1021-II, в якому зазначений список працівників Мерефянського УЕГГ, що попереджуються про майбутнє звільнення, міститься підпис ОСОБА_1 з надписом «ознайомлений 26.07.2016.» (а.с.27).

Протоколом № 20 засідання профспілкового комітету працівників ПАТ «Харківгаз» від 27.09.2016 року зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від запропонованих вакансій та виявлення бажання його звільнення за скороченням штату (а.с.67).

27.09.2016 року ПАТ «Харківгаз» було винесено наказ № 1654-п про звільнення ОСОБА_3 з посади начальника Височанської дільниці газопостачання Мерефянського УЕГГ 29.09.2016 року за згодою первинної профспілкової організації Мерефянської філії ПАТ «Харківгаз» (протокол № 20 від 27.09.2016 року) у звязку із скороченням штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП, з виплатою вихідної допомоги (а.с.28).

Як вбачається з розрахункового листка за вересень 2016 року ОСОБА_1 29.09.2016 року був ознайомлений з сумою при звільненні (а.с.68).

Актом від 29.09.2016 року зафіксовано, що ОСОБА_1 був у відділі кадрів, отримав обхідний лист і був повідомлений про необхідність зявитися в кінці дня для отримання трудової книжки, однак станом на 17-00 год. до відділу кадрів не зявився, на неодноразові телефонні дзвінки не відповідав (а.с.69).

Крім того, листом ПАТ «Харківгаз» № 01-02/1829 від 29.09.2016 року ОСОБА_1 був повідомлений про необхідність зявитися до відділу кадрів за отриманням трудової книжки та кінцевого розрахунку, оскільки він звільнений 29.09.2016 року у звязку із скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпПУ (а.с.2).

При цьому, о 12-50 год. 29.09.2016 року ОСОБА_1 було передано телеграму на імя начальника Мерефянського УЕГГ з повідомленням про перебування на лікарняному (а.с.3).

Листком непрацездатності від 29.09.2016 року серії АГФ № 993081 зафіксований факт перебування ОСОБА_1 на лікарняному з 29.09.2016 року по 13.10.2016 року включно (а.с.11).

При цьому з відповіді завідуючого КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Мерефа» № 107 від 25.10.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 звернувся за медичною допомогою до лікаря о 08-40 год. 29.09.2016 року (а.с.74).

Наказом №2024-П від 13.10.2016 року було анульовано наказ від 27.09.2016рю №1654-П "Про звільнення ОСОБА_1А." у зв'язку із початком хвороби начальника Височанської дільниці газопостачання Мереф'янського УЕГГ ОСОБА_1 з 29 веренся 2016 року. (а.с.29)

Пунктом 2.10. Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993р. № 58, передбачено, що у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний".

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, 13.10.2016 року на підставі наказу № 2024-п, запис у трудовій книжці ОСОБА_1 під номером 26 визнано недійсним, про що внесені відповідні відомості до трудової книжки серії БТ-II № 6163498 (а.с.132).

Крім того, актом від 13.10.2016 року зафіксовано, що ОСОБА_1 після 14-00 год. 13.10.2016 року до відділу кадрів ПАТ «Харківгаз» було надано лікарняний листок, у звязку з чим йому було повідомлено про анулювання наказу про його звільнення та що 17.10.2016 року для нього є робочим днем (а.с.72).

Актом від 17.10.2016 року зафіксовано факт відсутності ОСОБА_1 на робочому місці 17.10.2016 року (а.с.73).

З копії листа ПАТ «Харківгаз» від 18.10.2016 року № 01-02-1929 вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про необхідність надання підтвердження поважності причин неявки на роботу 17.10.2016 та 18.10.2016 року (а.с.138).

Також, листом голови правління ПАТ «Харківгаз» ОСОБА_4 № КП007-ЛВ-421-0117 від 17.01.2017 року ОСОБА_1 було повідомлено про те, що він працює на посаді начальника Височанської дільниці газопостачання Мерефянського УЕГГ ПАТ «Харківгаз», тобто є працівником Товариства.

У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про те, що звільнення ОСОБА_1 29.09.2016р. за п. 1 ст. 40 КзПП України у звязку із скороченням штату працівників не відбулося, наказ про його звільнення був анульований у відповідності до Інструкції та позивач був повідомлений про необхідність виходу на роботу.

Крім того, вищевказані події були предметом позапланової перевірка дотримання вимог законодавства України про працю в ПАТ «Харківгаз» Головним управлінням Держпраці у Харківській області у листопаді 2016 року на підставі звернення ОСОБА_1 від 14.10.2016р., під час якої порушень вимог законодавства не встановлено, що підтверджується копією листа Головного управління держпраці у Харківській області від 04.11.2016 року № 02.03-09/8638 та актом перевірки № 20-01-4315/1984 (а.с.92-100).

Що стосується позовної вимоги позивача про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то суд першої інстанції дійшов до наступного.

Так, відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Положеннями ч. 2 ст. 235 КЗпП України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

З урахуванням вищевказаних правових норм, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідним від прийняття рішення про поновлення на роботі, в той же час у звязку з тим, що в судовому засіданні було встановлено анулювання наказу про звільнення позивача, що в свою чергу, означає, що ОСОБА_1 на день розгляду справи не був звільнений з посади начальника Височанської дільниці газопостачання Мерефянського УЕГГ, підстави для виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до запису № 26 в трудовій книжці ОСОБА_1 «звільнений у звязку із скороченням штату працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України», записом № 27 зазначено «запис під № 26 вважати недійсним» наказ № 2024-П від 13.10.2016 р. (а.с.132).

Таким чином, 29.09.2016р. за п. 1 ст. 40 КзПП України у звязку із скороченням штату працівників ОСОБА_1 звільнено з роботи не було, оскільки наказ та запис про його звільнення було анульовано.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та висновків суду не спростовують.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Виходячи з наведеного і керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді :