Провадження № 2/752/1034/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.01.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Безверхої Н.В.

за участю представника позивача - Стовбун С.В.

за участю відповідача - ОСОБА_2

за участю представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію., суд -

Встановив

Представник позивача звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача борг за спожиту електроенергію у розмірі 11942 грн. 99 коп., 3% річних і інфляційну складову боргу у розмірі 9190 грн. 11 коп. та судові витрати.

В обгрунтування позову представник вказував, що відповідач є споживачем електроенергії за адресою: АДРЕСА_1, однак в порушення Правил користування електричною енергією відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання щодо здійснення оплати за спожиту електричну енергію.

Станом на 25.07.2016 року заборгованість за спожиту електроенергію за особовим рахунком № НОМЕР_2 становить 11 942 грн. 99 коп.

Разом з тим, представник посилаючись на правові підстави ст. 625 ЦК України просить суд стягнути з відповідача 3% річних та інфляційну складову в загальному розмірі 9190 грн. 11 коп.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов.

Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, вказували, що позивачу дійсно належить квартира АДРЕСА_1, однак у вказаній квартирі ніхто не проживає та не споживає електричну енергію, а позивачем неправомірно нараховується заборгованість за вказаною адресою. Разом з тим, відповідач просила суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності, оскільки позивачем пред'явлено позов про стягнення заборгованості з липня 2005 року.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є споживачем електричної енергії за адресою АДРЕСА_1 та на неї відкрито відповідний особовий рахунок № НОМЕР_2.

25 вересня 2014 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» укладено договір № НОМЕР_2 про користування електричною енергією.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні ( споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов»язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбачених договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Однак, обов'язок сплачувати за спожиту електроенергію у Споживача виникає не лише з умов договору про постачання електроенергії, а і з вимог чинного законодавства, яке регулює даний вид правовідносин.

Зокрема, відповідно до ст.3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Взаємовідносини між громадянами (фізичними особами - споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, регулюються відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357.

Пунктами 19-21 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку.

Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем.

За власним рішенням енергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку у споживача.

Суд позбавлений можливості встановити обставину того, що відповідач не проживає у вказаній квартирі та не споживає електричну енергію, оскільки на виконання ст.ст. 58-60 ЦПК України відповідачем та його представником не надано до суду належних та допустимих доказів вказаного факту.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи позивач пред'являє вимоги про стягнення заборгованості з відповідача по особовому рахунку в розмірі 11942,99 грн. за період з липня 2005 по липень 2016 року.

Відповідно до положень ст..257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В силу ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідачем в судовому засіданні заявлено про застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності.

При вирішенні питання щодо періоду, за який підлягає стягненню сума заборгованості за спожиту електроенергію, суд враховує положення ст.264 ЦК України.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Тобто, з положень ст.264 ЦК України вбачається, що строк позовної давності переривається також пред'явленням відповідного позову щодо частини боргу, на яку має право позивач.

Порядок звернення з вимогами про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію передбачений спеціальною нормою, а саме ст.ст.95, 96 ЦПК України, згідно з якими особа, які належить право вимоги може звернутись з заявою про видачу судового наказу, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

В силу положень ст..118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених ст.96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

З огляду на викладені норми чинного законодавства суд приходить до висновку, що подання, в даному випадку, заяви про видачу судового наказу з вимогами про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію перериває строк позовної давності.

Судом встановлено, що 25.01.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва було видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» заборгованість за спожиту електроенергію у сумі 11 799,03 грн., 3% річних в сумі 781,49 грн. інфляційну складову боргу у розмірі 7955,21 грн. та судовий збір у розмірі 609 грн.

У подальшому, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.02.2016 року вказаний судовий наказ скасовано.

Отже суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягає заборгованість по оплаті за спожиту електроенергію за адресою: АДРЕСА_1 в межах строку позовної давності, з врахування положень ст.ст.257, 264 ЦК України, яка складає 6823 грн. 99 коп.

Оскільки оплата за спожиті послуги з електропостачання є грошовим зобов'язанням, суд за вимогою позивача, вважає за необхідне застосувати положення ч. 2 ст.625 ЦК України і стягнути суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми в зв'язку з неналежним виконанням грошового зобов'язання.

Наданий позивачем розрахунок сумі інфляційної складової боргу та 3% річних не може бути застосований у даному випадку, оскільки вказані складові розраховувались з суми боргу у розмірі 11 942 грн. 99 коп.

Інфляційна складова боргу в розрахунку з суми 6823 грн. 99 коп. складає 4838 грн. 99 коп. та 3% річних від простроченої суми складають 453 грн. 93 коп., що і підтягає стягненню з відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими підтверджуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 1378 грн.

Керуючись ст. ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 208-209; 212; 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

Позов Публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» () заборгованість 6823 грн. 99 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 4838 грн. 63 коп., 3% річних від простроченої суми у розмірі 453 грн. 93 коп. та судовий збір у розмірі 1378 грн., а всього 13495 грн. 55 коп.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя