Справа № 464/8417/16-ц
пр.№ 2/464/154/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2017 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.

при секретарі Довгун Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки 14 490,00 грн. боргу за договором позики від 11.02.2016р., 326,32 грн. 3% річних за період прострочення виконання зобовязань та 551,20 грн. сплаченого судового збору. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно боргової розписки ОСОБА_2 від 11.02.2016р., остання отримала від позивача кошти в сумі 14 490 грн., які зобовязалась повернути до 17.02.2016р., проте вказані кошти не були повернуті відповідачкою до даного часу, у звязку із чим просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість та 3% річних за період прострочення повернення боргу.

Позивач в судове засідання не зявився, проте подав заяву за змістом якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити, а справу розглядати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча згідно ст.76 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

У звязку з неявкою сторін та з врахуванням поданої позивачем заяви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.02.2016р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір позики, що стверджується розпискою ОСОБА_2 від 11.02.2016р., згідно якої відповідачка отримала від позивача кошти в сумі 14 490,00 грн. та взяла на себе зобовязання повернути позивачу вказані кошти до 17.02.2016 року. Однак, таке зобовязання у визначений строк не виконала та отримані кошти не повернула.

Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

У відповідності до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

З огляду на зазначене, оскільки судом встановлено факт порушення боргових зобовязань, з відповідачки в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 11.02.2016р. в розмірі 14 490 грн.

Відповідно до вимог ст.599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. На вимогу кредитора він зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції на весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно представлено позивачем розрахунку, сума 3% річних, нарахованих за період 9 місяців (274 дні) прострочення виконання зобовязань становить 362,32 грн. (274 х 14 490 х 3/365 х 100 = 326,32).

Враховуючи те, що відповідачкою було прострочено виконання грошових зобовязань перед позивачем, не виконано такі у встановлений строк, з неї підлягає стягненню заборгованість за договором позики в розмірі 14490 грн. та 362,32 грн. 3% річних за період прострочення виконання зобовязань.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки також підлягає стягненню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

На підставі ст.ст.526, 530, 551, 599, 625, 1046, 1049 ЦК України та керуючись ст.ст.1, 10, 60, 88, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України,суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) в користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) 14 490 гривень заборгованості за договором позики від 11.02.2016р., 326 гривень 32 коп. суми 3% річних за період прострочення виконання зобовязань та 551 гривня 20 коп. судових витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення суду може бути переглянуте за заявою відповідача про перегляд заочного рішення, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана позивачем до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Головуючий: