Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2017 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Ліпатовій К.Г.

за участю представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольська зернова компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору «Білозерська реалізаційна база хлібопродуктів» про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 27 листопада 2013 року, працюючи у ТОВ «Нікопольська зернова компанія», під час виконання своїх трудових обов'язків на виробництві він отримав ушкодження здоров'я у вигляді перелому 8 грудного хребця, перелому 2, 3, 4, 5, 6, 7 ребер зліва, травматичний двосторонній пневмоторакс, лівосторонній гемоторакс, указані травми відносяться до категорії тяжких. ОСОБА_6 довідки МСЕК від 10 липня 2014 року йому встановлено ІІІ групу інвалідності та 40 % втрати професійної працездатності. Крім того, згідно указаної довідки йому протипоказана тяжка фізична праця і рекомендовано стаціонарне лікування в неврологічному та ортопедичному відділеннях, медична реабілітація. Внаслідок нещасного випадку, що стався на виробництві йому завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу погіршення життєвих умов. Ушкодження його здоров'я призвело до негативних наслідків морального характеру, заподіяно фізичні страждання, що обмежують його можливості вести активний спосіб життя. Просить суд стягнути з ТОВ «Нікопольська зернова компанія» на його користь 60 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок нещасного випадку на виробництві.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та пояснив, що під час виконання позивачем своїх трудових обов'язків на виробництві він отримав ушкодження здоров'я, йому встановлено ІІІ групу інвалідності та 40 % втрати професійної працездатності. ОСОБА_6 № 1 від 20 лютого 2014 року, нещасний випадок повязаний з виробництвом, підписаний разом з окремою думкою головного страхового експерта з охорони праці управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Черкаській області ОСОБА_7 В окремій думці головний експерт зазначив, що однією з основних причин нещасного випадку є недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки. На підприємстві не розроблена технічна документація на технологічний процес навантаження та розвантаження вантажів на залізничному транспорті. Просить суд задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки ушкодження позивач отримав, у звязку з недоліками, що мають місце на підприємстві.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала та пояснила, що внаслідок нещасного випадку, що стався на виробництві з її чоловіком, йому завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу погіршення стану його здоровя. Просить суд задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки він погано ходить, не може згинати спину.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що при обґрунтуванні своїх позовних вимог позивачем не було вказано те, що ОСОБА_7 № 1 від 20 лютого 2014 року, який додається до позовної заяви, є результатом повторного розслідування, що стався 27 листопада 2013 року. У результаті первинного розслідування вказаного нещасного випадку, комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок який стався з позивачем не визнано таким, що пов'язаний з виробництвом виходячи з наступного, що настання нещасного випадку сталось в неробочий час, не під час виконання позивачем трудових обов'язків за режимом роботи підприємства, не під час виконання позивачем завдань роботодавця або безпосереднього керівника робіт з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, не під час приведення у порядок після закінчення роботи знарядь виробництва, не під час виконання дій в інтересах підприємства. Підставою відшкодування моральної шкоди, відповідно до вимог законодавства, є винні та протиправні дії особи, яка завдала таку шкоду, а також причинний зв'язок між шкодою і протиправними діями заподіювача. З матеріалів розслідувань, як первинного так і повторного, вбачається, що нещасний випадок з позивачем стався в неробочий час, не під час виконання ним трудових обов'язків. Окрема думка експерта при другому дослідженні полягала в тому, що позивач заліз на вагон навантажений зерном, пломбувати його, хоча ніхто йому не давав таку вказівку, бо це не входило в його обов'язки. Обов'язок опломбування та закриття вагонів здійснює сам поклажодавець, тобто позивач самостійно вирішив запломбувати вагон, з метою додаткового заробітку. Тому, вини відповідача у даному нещасному випадку немає, а отже моральна шкода відшкодуванню не підлягає. Крім того, під час звернення позивача до лікарні, у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, які підтверджуються актом медичного огляду і позивач сам вказав, що вживав алкогольні напої приблизно о 10 год. 00 хв., про що зазначено в п. 16 вказаного акту. Однак як було з'ясовано згодом, внаслідок додаткового дослідження, у звязку з невідповідністю вказаних у акті медичного огляду та акті хіміко-технологічного дослідження, встановлено, що алкоголю в крові не виявлено. Як зазначив прокурор, за результатами перевірки такої невідповідності висновків лікарів, розбіжність у висновках могла виникнути внаслідок того, що аналіз крові було взято приблизно через чотири години після ймовірного вживання алкоголю позивачем, що могла нівелювати його існування. Зважаючи на нещасний випадок, який стався з позивачем, відповідачем на його лікування були надані грошові кошти 29 листопада 2013 року - у розмірі 8000 грн. та 1400 грн. 06 грудня 2013 року. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, у звязку з ліквідацією третьої особи, що підтверджується протоколом зборів учасників ТОВ «Нікопольська зернова компанія», згідно якого філію «Білозерська реалізаційна база хлібопродуктів» - закрито.

Судом встановлено, що згідно первинного акту від 25 грудня 2013 року, комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок який стався з позивачем не пов'язаний з виробництвом. У звязку з надходженням скарги позивача було проведено повторну перевірку, згідно акту № 1 від 20 лютого 2014 року, нещасний випадок, який стався з позивачем 27 листопада 2013 року визнано таким, що повязаний з виробництвом.

Указаний факт підтвердили у судовому засіданні свідки.

Так, свідок ОСОБА_8, яка працювала у ТОВ «Нікопольська зернова компанія» головним інженером по охороні праці, у судовому засіданні пояснила, що після надходження повідомлення про нещасний випадок, який стався з позивачем 27 листопада 2013 року, вона на наступний день приїхала в лікарню до позивача та дізналася, що останній отримав травму на виробництві. 25 грудня 2013 року було складено акт нещасного випадку, який стався з позивачем та вказано, що він не пов'язаний з виробництвом, так як трапився в неробочий час, під час виконання роботи, яка не повязана з його трудовими обовязками і в стані алкогольного спяніння. Однак за скаргою позивача, враховуючи його заслуги, те що він довго працював на підприємстві, члени комісії з розслідування нещасного випадку, вирішили піти йому на зустріч та провели додаткову перевірку, згідно якої було складено акт № 1 у якому зазначено, що нещасний випадок, який стався з позивачем 27 листопада 2013 року повязаний з виробництвом. Позивач працював у ТОВ «Нікопольська зернова компанія» на посаді майстра виробничої діяльності, керував загрузкою, однак не здійснював її безпосередньо сам та не мав права опломбовувати вагони.

Свідок ОСОБА_7, головний страховий експерт з охорони праці, у судовому засіданні пояснив, що нещасний випадок, який стався з позивачем 27 листопада 2013 року, не був пов'язаний з виробництвом. Однак на підставі скарги позивача було складено акт № 1 у якому зазначено, що нещасний випадок, який стався з позивачем 27 листопада 2013 року повязаний з виробництвом, у якому він виклав окрему думку, оскільки даний випадок не підлягав такому, що повязаний з виробництвом. Позивач працював у ТОВ «Нікопольська зернова компанія» на посаді майстра виробничої діяльності, до його трудових обовязків не входили, фіксація та пломбування люків, однак у звязку з проханням експедитора ОСОБА_9 та за окрему плату він погодився провести вказані дії. Фіксація люку проводиться експедитором, а майстер лише перевіряє наявність зерна. ОСОБА_6 акту медичного огляду позивач перебував у стані алкогольного спяніння, однак потім зявився акт аналізу крові, згідно якого алкоголю у крові не виявлено.

Свідок ОСОБА_10 член комісії з розслідування нещасного випадку, бухгалтер «Оптімус Плюс», у судовому засіданні пояснила, що 27 листопада 2013 року, позивач після робочого часу, під час пломбування вагонів упав. На наступний день зібралась комісія по розслідуванню нещасного випадку. Зі слів свідків події, що сталася було встановлено, що ОСОБА_5 був не тверезий, тому після падіння швидку допомогу не викликали, а відвезли його додому, дома ОСОБА_5 стало гірше і уже потім відвезли його в лікарню.

Свідок ОСОБА_11 член комісії з розслідування нещасного випадку, у судовому засіданні пояснив, що згідно до посадової інструкції, відповідно до якої позивач повинен виконувати свою роботу, він не повинен був опломбовувати люки. Зачиняти і опломбовувати люки повинен експедитор. ОСОБА_5 не був допущений до висотних робіт.

Оскільки акт № 1 від 20 лютого 2014 року, складений на підприємстві, ніким із сторін не оскаржувався, ним встановлено, що нещасний випадок, який стався з позивачем 27 листопада 2013 року повязаний з виробництвом, тому суд вважає, що моральна шкода має бути відшкодована в установленому законом порядку. Крім того, відповідач належним чином не переконався у тому, що після закінчення робочого часу, позивач залишив робоче місце, а не продовжив виконувати роботу, в чому частково вбачається вина підприємства.

ОСОБА_6 ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

ОСОБА_6 п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

ОСОБА_6 довідки МСЕК № 259676, серії 10 ААА, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, 40 % втрати професійної працездатності та протипоказана тяжка фізична праця.

ОСОБА_6 ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне, нещасний випадок з позивачем стався 27 листопада 2013 року, інвалідність встановлена згідно довідки МСЕК, виданої 10 липня 2014 року, однак з позовом до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом позивач звернувся лише 02 лютого 2017 року. У судовому засіданні, згідно показів свідків встановлено, що нещасний випадок стався переважно з вини позивача, який не повідомив керівника підприємства про те, що він залишається працювати понаднормово. До його повноважень не віднесено опломбовавання люків, вагонів, що свідчить про те, що позивач самостійно прийняв рішення виконати таку роботу на прохання працівника ОСОБА_9, що підтверджується письмовими поясненнями останнього. Також у судовому засіданні встановлено, що після того як стався нещасний випадок позивачем не було повідомлено про це керівника підприємства, не було забезпечено схоронність місця події. Від часу, коли сталася подія до звернення за допомогою до лікарні пройшло чотири години. Таким чином, позивачем не вчинено усіх необхідних дій, які б свідчили, що саме підприємство є єдиним винуватцем указаної події. Посилання головного страхового експерта з охорони праці, які вказані в акті № 1, свідчать про те, що на підприємстві мали місце гіпотетичні порушення, однак вони не являються такими, що призвели до настання нещасного випадку на виробництві та не можуть свідчити про вину підприємства, так як вони не повязані безпосередньо з указаним нещасним випадком. Також представниками позивача не наведено у чому саме полягають та виражаються моральні страждання позивача на даний час. Суду не надано докази на підтвердження моральної шкоди, окрім самої констатації факту встановленої групи інвалідності, підтвердженої відповідними документами. Крім того, згідно розписок, які містяться у матеріалах справи відповідач сприяв у лікуванні позивача, надававши родичам позивача грошові кошти у розмірі 9400 грн., тому суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з урахуванням ступеню вини підприємства та принципу розумності і справедливості, визначивши розмір моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 213, 215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольська зернова компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору «Білозерська реалізаційна база хлібопродуктів» про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольська зернова компанія» на користь ОСОБА_5 5 000 грн. моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Черкаський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Суддя: ОСОБА_1