Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/72/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2017 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Волощука В.В.

секретаря Федорчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

21 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2, в якому просять суд позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_3, стосовно його малолітнього сина: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування позову позивачкою зазначено, що ОСОБА_3, є батьком малолітнього ОСОБА_2, підставою для позбавлення батьківських прав відповідача є те, що він ухиляється від виконання своїх обовязків, як батько, по вихованню дитини, не піклується про її здоровя, фізичний, духовний розвиток, не доглядає за нею, не цікавиться життям сина, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, жодного разу не відвідав дитину за місцем її проживання. Дитина знаходиться за місцем проживання позивачки і перебуває на її повному матеріальному утриманні та вихованні.

Крім того, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до повноліття дитини, тобто до 20.07.2025 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку Законом України «Про Державний бюджет України».

Позивачка надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує частково в частині позбавлення батьківських прав, в іншій частині про стягнення аліментів просить залишити без розгляду.

Відповідач заявлені позовні вимоги визнав частково в частині позбавлення батьківських прав, в інші частині - про стягнення аліментів заперечує.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Олевської міської ради Житомирської області ОСОБА_4, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дитини - сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про народження, (а.с.6). Фактично шлюбні стосунки між позивачкою та відповідачем припинилися з січня 2009 року, і з того часу малолітній син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з матірю ОСОБА_1, і перебуває на її повному матеріальному утриманні та вихованні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, не цікавиться життям свого сина, не надає коштів на його утримання, не спілкується з ним, не турбується про його фізичний, духовний розвиток, не цікавиться здоровям та навчанням, підготовкою до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не надає жодної матеріальної допомоги, дитина не памятає відповідача як батька, а батьком називає зовсім іншу людину, що стверджується висновком органу опіки та піклування Олевської міської ради від 29.11.2016 року та слідує із довідки № 2604 від 21.02.2017 року цієї ж міської ради (а.с.9,10).

З висновку органу опіки і піклування Олевської міської ради Житомирської області, від 29.11.2016 року слідує, що орган опіки вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обовязків по вихованню та утриманню дитини, крім того батько ОСОБА_3, надав заяву про відмову від своїх батьківських прав відносно малолітнього сина, мотивуючи тим, що стосунки з ним не підтримує, не цікавиться його життям, син його як батька не знає.(а.с.9).

В судовому засіданні також не встановлено жодних обставин, які б обєктивно унеможливлювали чи перешкоджали відповідачу ОСОБА_3, належно виконувати його батьківські обовязки по вихованню дитини.

За таких обставин, враховуючи інтереси малолітньої дитини та вивчивши надані письмові докази (висновок про доцільність позбавлення батьківських прав), які підтверджують викладені обставини, суд вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини сина ОСОБА_2.

Відповідно до вимог ст.150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватись про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 164 СК України зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обовязків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя, навчальний або інший дитячий заклад в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Із змісту ч.2 ст.166 СК України слідує, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Із положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Так, у принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини.

На підставі наведеного та встановленого, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню, в частині позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки суд вважає доведеним, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обовязків по вихованню та утриманню дитини, чим ставить її у скрутне становище, а тому має бути позбавлена батьківських прав.

Що стосується позовної вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача, то в цій частині позивачка просить залишити без розгляду, а тому відповідно до положень п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України суд дану вимогу залишає без розгляду.

Так відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись: ст.8, 19, 21, 55, 63, 129 Конституції України, ст.ст.150,155,164-166 СК України, ст.ст.3,10,11,11-1,15,57-61,88,158,209,212-218,207,294 ЦПК України, ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ, ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ та Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, 3, Житомирської області, стосовно його малолітнього сина: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В частині позову ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача залишити без розгляду.

Рішення може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області через Олевський районний суд Житомирської області, протягом 10 днів з дня його проголошення. А особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_6