Справа № 211/5576/16-ц
Провадження № 2/211/545/17
У Х В А Л А

про залишення позову без руху

16 січня 2017 року суддя Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 керівника Громадської організації «Криворізька незалежна правозахисна група», що діє в інтересах членів своєї організації ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов позов ОСОБА_2 керівника Громадської організації «Криворізька незалежна правозахисна група», що діє в інтересах членів своєї організації ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя.

Ознайомившись із змістом позовної заяви та додатками до неї, суд прийшов до переконання, що позовна заява не відповідає вимогам статтям 119 та 120 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява подається в письмовій формі, та повинна містити, зокрема: ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

У разі пред'явлення позову особами, які діють на захист прав, свобод та інтересів іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення. Якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

Отже, поданий позов не відповідає вимогам Закону, оскільки позивач не зазначає ціну позову, не посилається на докази щодо вартості спірного майна час звернення до суду, що позбавляє суд можливості зробити висновок щодо правильності визначення до сплати судового збору.

Крім того позивачем не додано документу, що підтверджує сплати судового збору, натомість надано заяву про звільнення від сплати судового збору на підставі верховенства права, ст.6 Конвенції про захист прав людини 1950 р.

Відповідно до ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються в усіх судових інстанціях звільняються: 1) позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі; 2) позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи; 3) позивачі - у справах про стягнення аліментів; 4) позивачі - у справах щодо спорів, пов'язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов'язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні"; 5) особи, які страждають на психічні розлади, та їх представники - у справах щодо спорів, пов'язаних з розглядом питань стосовно захисту прав і законних інтересів особи під час надання психіатричної допомоги; 6) позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення; 7) громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб; 8) інваліди Великої Вітчизняної війни та сім'ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи; 9) інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів; 10) позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи; 11) виборці - у справах про уточнення списку виборців; 12) військовослужбовці, військовозобов'язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов'язаних з виконанням військового обов'язку, а також під час виконання службових обов'язків; 13) учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав; 14) позивачі - у справах у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту"; 15) фізичні особи (крім суб'єктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобов'язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; 16) позивачі - за подання позовів щодо спорів, пов'язаних з наданням статусу учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Громадські організації до зазначеного переліку не віднесені.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України "Про громадські об'єднання" дія закону не поширюється на суспільні відносини у сфері утворення, реєстрації, діяльності та припинення, зокрема, непідприємницьких товариств (які не є громадськими об'єднаннями), утворених на підставі інших законів.

Оскільки організації колективного управління створюються, підлягають реєстрації, провадять та припиняють свою діяльність відповідно до Закону України "Про громадські об'єднання", вони не належать до громадських організацій, які звільняються від сплати судового збору у разі звернення до суду із заявами щодо захисту прав та інтересів інших осіб у випадках, передбачених законодавством.

З огляду на вищевикладене, заява Громадської організації "Криворізька незалежна правозахисна група» є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Як вбачається з позовної заяви, позивач об'єднав в одній позовній заяві кілька вимог, вимоги повязані між собою, кожна з яких є самостійним обєктом сплати судового збору.

Також суд розяснює, що з урахуванням майнового стану сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, або з цих підстав зменшити розмір судового збору чи звільнити виключно за наявності відповідного клопотання, та при наданні доказів перебування в скрутному майновому становищі (довідки про розмір пенсії, заробітної плати, перебування на обліку в центрі зайнятості тощо).

Відповідно до ст.121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, одночасно роз'яснивши, що у випадку не виконання зазначених вимог позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

Керуючись ст. ст. 119, 121, 208-210 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 керівника Громадської організації «Криворізька незалежна правозахисна група», що діє в інтересах членів своєї організації ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення її недоліків - 3 дні з дня отримання ухвали.

Розяснити, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1