Номер провадження: 22-ц/785/2462/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 05 травня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк Україна» в особі філії Одеського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа Миколаївський районний сектор Головного управління ДМСУ в Одеській області про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ПАТ «Державний ощадний банк Україна» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до Миколаївського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа Миколаївський районний сектор Головного управління ДМСУ в Одеській області про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку посилаючись на те, що між сторонами 19 грудня 2007 року було укладено кредитний договір № 1126.

За умовами договору банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 50000,00 грн. а позичальник зобовязався прийняти належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 15 % річних, комісійні винагороди та інші платежі з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 18.12.2017 року.

У якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 24.12.2007 року був укладений договір іпотеки, посвідчений 24.12.2007 року приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі № 268, згідно якого банку було передано в іпотеку нерухоме майно житловий будинок, загальною площею 70,8 кв.м., житловою площею 47,0 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 2500 кв.м., що знаходится в с. Ісаєве по вул. Щорса, 79, Миколаївського району Одеської області.

Предмт іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної власності, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Ісаївської сільської ради Миколаївського району Одеської області 05.08.2007 року, що підтверджується витягм про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15476433 від 05.08.2007 року, виданого ДП Миколаївське РБТІ.

У звязку із невиконанням позичальником умов кредитного договору, виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 29.07.2015 року склала 178508,59 грн., з яких прострочений основний борг 50000,00 грн., прострочені проценти за користування кредитом 45236,39 грн., пеня за прострочений основний борг по кредиту 30114,39 грн., пеня за прострочені проценти за користування кредитом 25784,01 грн., сума інфляційних витрат від прострочених сум по кредиту 14673,16 грн., сума інфляційних витрат від прострочених відсотків по кредиту 9258,00 грн., 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом 3442,64 грн.

Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 05 травня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк Україна» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» задоволено частково, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Державний ощадний банк Україна» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» за кредитним договором № 1126 від 19 грудня 2007 року у розмірі 178508,59 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 24 грудня 2007 року за реєстровим №268, а саме на житловий будинок, житловою площею 47,0 кв.м. та загальною площею 70,8 кв.м., а також господарські споруди, які розташовані в с. Ісаєве, вул. Щорса, 79, Миколаївського району Одеської області на земельній ділянці площею 2500кв.м., що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Виселено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з житлового будинку, який розташований в с. Ісаєве, вул. Щорса, 79, Миколаївського району Одеської області зі зняттям з реєстраційного обліку у Миколаївському районі секторі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк Україна» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір у сумі 892,54 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк Україна» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір у сумі 892,54 грн.

В решті позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк Україна» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 05 травня 2016 рокута ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ПАТ «Державний ощадний банк Україна» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» частково суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що згідно кредитного договору №1126 від 19 грудня 2007 року ВАТ «Державний ощадний банк України в особі філії Миколаївське відділення 7285 AT «Ощадбанк» надав ОСОБА_3 кредит в розмірі 50000 грн., строком до 18 грудня 2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік.

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем і ОСОБА_2 24 грудня 2007 року укладено договір іпотеки, посвідчений 24 грудня 2007 року приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №268. Згідно зазначеного договору банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а сааме житловий будинок, житловою площею 47.0 кв.м. та загальною площею 70.8 кв.м., а також господарські споруди, які розташовані в с. Ісаєве вул. Щорса №79 Миколаївського району Одеської області на земельній ділянці площею 2500 кв.м..

Предмет іпотеки (житловий будинок з господарськими будівлями) належить іпотекодавцю (ОСОБА_2А.) на праві приватної власності, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Ісаївської сільської ради Миколаївського району Одеської області 05.08.2007 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15476433 від 5 серпня 2007 року, виданого ДП Миколаївське РБТІ.

Згідно п.1 договору іпотеки - цим договором забезпечується виконання боржником зобовязань перед іпотекодержателем, що випливають з укладеного між ними кредитного договору №1126 від 19 грудня 2007 року.

Згідно п.10 договору іпотеки - предмет іпотеки на момент посвідчення цього договору нікому іншому не проданий, іншим способом не відчужений, під арештом, під заставою, у тому числі податковою, не перебуває, судового спору щодо нього, а також прав третіх осіб як у межах, так і за межами України немає, як внесок до статутного фонду юридичних осіб не внесений, не обтяжений будь-якими зобовязаннями, крім тих, що передбачені цим договором, є правомірно набутим та є власністю іпотекодавця.

Згідно статті 1054 ч.І ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

АТ «Державний ощадний банк України» належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором, а саме надав ОСОБА_3 кредит, шляхом видачі готівки з кредитного рахунку в сумі 50000 гривень.

Згідно п.п.3.3.1; 3.3.2; 3.3.3; 3.3.5; 5.2; 5.3 зазначеного кредитного договору ОСОБА_3 зобовязався належним чином виконувати взяті на себе зобовязання, а сааме повернути кредит в сумі 50000 грн. та своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань по зазначеному договору сплатити штрафні санкції. У разі порушення умов кредитного договору та договору застави на вимогу банку достроково повернути кредит з одночасною сплатою відсотків за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та пені.

В обумовлені кредитним договором строки ОСОБА_3 своїх зобовязань по погашенню кредиту та сплаті відсотків не виконував.

Таким чином ОСОБА_3 порушив строки виконання платіжних зобовязань.

12 листопада 2010 року Миколаївським районним судом Одеської області ухвалено рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в сумі 76003 гривень 01 коп..

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.02.2012 р., право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві (ч.І ст.20 ЦК України, ст.3,4 ЦПК України). Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для предявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Станом на 29 липня 2015 року прострочена заборгованість по вищезазначеному кредиту склала 178 508 гривень 59 коп., з них - прострочений основний борг по кредиту 50000 гривень; прострочені проценти за користування кредитом - 45236 гривень 39 коп.; пеня за прострочений основний борг по кредиту - 30 114 гривень 39 коп.; пеня за прострочені проценти за користування кредитом - 25 784 гривень 01 коп.; сума інфляційних втрат від прострочених сум по кредиту - 14 673 гривень 16 коп.; сума інфляційних втрат від прострочених відсотків по кредиту - 9 258 гривень; 3% річних від прострочених сум по кредиту - 3442 гривень 64 коп., що підтверджується копією розрахунку заборгованості за кредитним договором..

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності до ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.І ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або не належного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У відповідності до ч.І ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

23 квітня 2014 року позивач надіслав відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимогу про усунення порушення №28/01-19/10403 якою було їх попереджено про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання ними усунення порушень по сплаті кредитної заборгованості.

Зазначені порушення відповідачами не були усуненні.

29 липня 2015 року позивач надіслав відповідачам вимогу про звільнення житлового приміщення (квартири) та зняття з реєстрації № 28/01-3/1126/14685.

У відповідності до 4.2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав,передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Враховуючи викладені обставини суд правильно вважав, що позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_6, третя особа Миколаївський районний сектор Головного управління ДМСУ в Одеській області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку підлягає задоволенню.

В частині встановлення вищого пріоритету ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» переважно перед іншими кредиторами на предмет іпотеки за договором іпотеки від 24 грудня 2007 року за реєстровим №268 на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями позивачу обгрунтовано відмовлено.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на неправильне визначення судом спірних правовідносин, необґрунтоване виселення відповідачів з житлового будинку, що є предметом іпотеки без надання іншого житла, як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 05 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: Р.Д. Громік

ОСОБА_7