Справа № 456/520/17
Провадження № 2/456/883/2017
РІШЕННЯ

іменем України

21 березня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Саса С. С. ,

при секретарі Петренко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей Стрийської міської ради Львівської області про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітній дитині без згоди та супроводу батька,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідача ОСОБА_3 та просить суд надати дозвіл неповнолітньому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на виготовлення візи та тимчасовий виїзд за межі України до вересня 2018 року в Республіку Італія та інші країни Шенгенської зони без згоди та супроводу батька. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що вона уклала шлюб з відповідачем 13.04.2010 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Стрию реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №73. Від вказаного шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який постійно проживає разом із позивачем в АДРЕСА_1. На даний час в провадженні Стрийського міськрайонного суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом відповідача ОСОБА_3 до позивача ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

У грудні 2015р. відповідач виїхав за межі України в Італію. З цього часу спілкується з дитиною лише час від часу по скайпу. За весь цей час він передав дитині 3-4 посилки з одягом, іграшками, солодощами. Дитина знаходиться виключно на матеріальному утриманні позивача. Щоб належно утримувати дитину, дати їй належну освіту, позивач теж змушена була виїхати в Італію на заробітки. У Республіці Італія вона проживає в АДРЕСА_2, де винаймає облаштоване житло. Має дозвіл на працю, працює по трудовому договору доглядальницею, має достатню заробітну плату. Так, як у позивача налаштований побут за межами України, є місце проживання та праці, вона б хотіла, щоб її син жив із нею в Республіці Італія в той час, коли вона буде проживати та працювати в Італії. Позивач неодноразово просила відповідача примиритися і дати згоду на виїзд їхнього сина до них в Італію. Позивач зверталася до відповідача про надання згоди на відкриття візи дитині та на її тимчасовий виїзд за межі України, однак відповідач відмовляється надати таку згоду. Тому змушена звернутися до суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_6 будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася.

Представник третьої особи ОСОБА_7 не заперечила проти задоволення позову.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника органу опіки і піклування, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 13.04.2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Стрию реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №73.

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 11.01.2011 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Стрию Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області.

З посвідчення серії НОМЕР_2 виданого 06.08.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, надано дозвіл на проживання та працю терміном до 26.09.2017 року в Республіці Італія.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона є мамою позивача. Вона доглядає за внуком ОСОБА_9, оскільки батьки проживають в Італії. ОСОБА_2 їздив в Італію до батьків, де проживав цілий рік, однак тепер батько не дає дозволу дитині на виїзд за кордон.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що син позивача ОСОБА_2 часто хворіє, минулого року після поїздки в Італію почав менше хворіти. Позивач хоче знову забрати дитину в Італію, однак батько, відповідач по справі, не дає згоди на виїзд дитини за кордон.

Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Такий порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57 «Про затвердження Правил перетину державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231 (із змінами).

Згідно положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно ст.ст. 3, 6 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей незалежно від того чи здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі життя і здоровий розвиток дитини.

У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Судом встановлено, що відповідач діючи всупереч інтересам неповнолітнього сина, безпідставно чинить перешкоди позивачу у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я сина, що полягає у його небажанні добровільно надати дозвіл на виїзд дитини за кордон.

Таким чином, проаналізувавши та дослідивши усі матеріали справи, беручи до уваги той факт, що відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку

дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього сина ОСОБА_9 за кордон та судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітнього сина за межі України для тимчасового перебування, а також судом встановлено, що у позивача в Італії налаштований побут, місце проживання та праці, тому суд приходить до висновку про доцільність задоволення частково позовних вимог ОСОБА_1 та вважає необхідним надати дозвіл неповнолітньому ОСОБА_2 на виготовлення візи та тимчасовий виїзд за межі України в Республіку Італія та інші країни Шенгенської зони без згоди та супроводу батька ОСОБА_3 терміном на один рік.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Надати дозвіл неповнолітньому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на виготовлення візи та тимчасовий виїзд за межі України до 21 березня 2018 року в Республіку Італія та інші країни Шенгенської зони без згоди та супроводу батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з часу його проголошення.

Головуючий-суддя С. С. Сас