Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2017 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.,

при секретарі Рудь Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Словянського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що йому на праві власності належить житловий будинок №212 по вулиці Володарського (Барвінківська) у місті Словянську.

В даному житловому будинку зареєстрований відповідач, ОСОБА_2, який фактично не проживає в спірному будинку. Реєстрація в м. Словянську йому була потрібна, оскільки сам він був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, але оформлював інвалідність в залізничні лікарні м. Словянська, бо працював у локомотивному депо м. Словянська. На початку проведення АТО відповідач виїхав в Росію і повертатися назад не планує. В звязку з реєстрацією відповідача в своєму будинку позивач не може оформити субсидію.

У звязку з чим просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком №212 по вулиці Володарського (Барвінкіська) у місті Словянську Донецької області та зобовязати відповідні органи зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

У судове засідання позивач ОСОБА_1, не зявився, однак до суду надав заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, просив суд позовні вимоги задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку №212 по вул. Барвінківська (колишня Володарського) м. Словянська на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Словянською державною нотаріальною конторою 02.11.1994 року, зареєстрованого в реєстрі за №3-3583, що підтверджується довідкою КП «БТІ» м. Словянська від 18.01.2017 року.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Словянської міської ради від 13.07.2016 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Барвінківська), буд. 212, що також підтверджується записами з домової книги.

Згідно з актом, складеним комітетом мікрорайону ЖД №2 м. Словянська від 04.11.2016 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (колишня Володарського), б. 212, але в зазначеному будинку не проживає з 04.04.2014 року по теперішній час.

Згідно з ст. 61 ч. 1 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку №212 по вулиці Барвінківська (колишня Володарського) у місті Словянську, тому має право вільно розпоряджатися належною йому власністю.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В судовому засіданні встановлено, що в спірному будинку, власником якого є ОСОБА_1, зареєстрований відповідач ОСОБА_2, але фактично він за цією адресою не проживає.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком №212 по вул. Барвінківська (колишня Володарського) м. Словянська.

При вирішенні питання про зняття відповідача з реєстраційного обліку суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, Законом передбачено обовязкове зняття з реєстрації місця проживання особи у разі визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Тому, суд вважає, що дана вимога позивача є передчасною та задоволенню не підлягає.

В звязку з викладеним, суд доходить до висновку, що в задоволенні вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку необхідно відмовити.

Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн., що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 84, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 150 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком №212 по вулиці Барвінківська (колишня Володарського) міста Словянська Донецької області.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (колишня Володарського), буд. № 212, мешкає за адресою: РФ, Московська область, м. Електрогорськ, вул. Крижановського, буд. 27, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (колишня Володарського), буд. № 212, судовий збір у сумі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_3