Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів : Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання : Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Голови комісії з припинення юридичної особи управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі ОСОБА_1П на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 01 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Поліської сільської ради Березнівського району Рівненської області, управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі Рівненської області про встановлення факту проживання у визначеному місці.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 01 лютого 2017 року позов ОСОБА_2 до Поліської сільської ради Березнівського району Рівненської області, управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі Рівненської області про встановлення факту проживання у визначеному місці задоволено: встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 в с. Поліське Березнівського району Рівненської області з 20 лютого 1988 року по 01 січня 1990 року.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі покликається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Також позивачем не надано доказів постійного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 20 лютого 1988 року по 01 січня 1990 року .

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що факт постійного проживання позивача в с. Поліське Березнівського районну рівненської області з 20 лютого 1988 року по 01 січня 1990 року стверджується належними та допустимими доказами, а саме свідоцтвами про народження дітей та данними амбулаторних карток про знаходження дітей на обліку у ФАП с.Поліське. карткою профілактичних щеплень.

Проте, колегія судді з такими висновками суду погодитись не може.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є особою потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) (а.с.9).

Бажаючи реалізувати своє право на отримання пенсії з пониженням пенсійного віку, необхідною умовою якого є проживання станом на 1 січня 1993 року в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4-х років, ОСОБА_2 звернувся до суду для встановлення цього факту, зокрема проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 20 лютого 1988 року по 01 січня 1990 року, оскільки в іншій частині ця обставина підтверджена документально.

Особам, яким встановлено статус потерпілого відповідної категорії, призначається пенсія на пільгових умовах, визначених розділом VIII Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 11 цього Закону до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Згідно із вимогами статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте, будь-які докази, які б підтверджували факт постійного проживання позивача в с. Поліське Березнівського району в період з 20 лютого 1988 року по 01 січня 1990 року в матеріалах справи відсутні.

Самі по собі свідоцтва про народження дітей 27 лютого 1989 року та 03.11.1990 року, амбулаторні карти дітей свідчачь лише про місце народження позивачкою дітей та їх перебування на обліку у ФАП с. Поліське та не містять в собі достатніх даних, згідно яких можливо було б дійти до безперечного висновку про проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 в період з лютого 1988 року по 01 січня 1990 року.

На розсуд колегії суддів, факт постійного проживання у визначеному місці має бути підтверджений відповідними документами, а не показами свідків, які в даному випадку не можна визнати допустимим доказом.

Враховуючи наведене апеляційний суд дійшов висновку про недоведенність позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Голови комісії з припинення юридичної особи управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі ОСОБА_1П задовольнити частково.

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 01 лютого 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Поліської сільської ради Березнівського району Рівненської області, управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі Рівненської області про встановлення факту проживання у визначеному місці відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: