Головуючий I інстанції Демидова В.К.
Категорія 50 Суддя доповідач Кішкіна І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.

суддів Біляєвої О.М., Папоян В.В.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бахмуті Донецької області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 24 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

В грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1600 грн. щомісячно.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 24 лютого 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1600 грн. щомісяця, починаючи з 30 грудня 2016 року і до повноліття дитини. Стягнуто з відповідача судовий збір в сумі 551,20 грн. Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

З вказаним рішенням не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить рішення суду змінити в частині розміру аліментів, стягнувши з нього 800 грн. щомісяця.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції неповно зясовані обставини, що мають суттєве значення для справи, судом не враховано його сімейний та майновий стан, оскільки на його утриманні знаходиться дитина від першого шлюбу, непрацездатні батьки, він не має постійного доходу і приблизно отримує 3000 грн. щомісяця.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, апеляційну скаргу задовольнити (а.с.48).

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, згідно якої просить справу розглянути за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2013 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5), який після припинення шлюбних відносин мешкає з матірю. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не здійснює.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався статтями 180-182,184 СК України і виходив з того, що відповідач працездатний, фізично здоровий, аліментних зобовязань на користь інших осіб не має

Проте апеляційний суд не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Вирішуючи цей спір, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки між сторонами не було досягнуто домовленості з цього приводу.

Судом також вірно визначено, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами статей 180-182, 184 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 ЦПК України одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі відповідачу надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, а третій особі - копія позовної заяви.

Копії ухвали та документів надсилаються поштою, рекомендованим відправленням, разом із супровідним листом, підписаним суддею.

Суд повинен надіслати відповідні копії з таким розрахунком, щоб сторони мали можливість їх отримати і ознайомитися завчасно, не пізніше як за три дні до настання передбаченої в ухвалі про відкриття провадження в справі дати судового засідання.

Як вбачається з матеріалів справи після відкриття провадження у даній справі 16 січня 2017 року (а.с.10) відомості щодо надіслання відповідачеві копії позовної заяви з копіями доданих до неї документів відсутні, також в матеріалах справи відсутні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, розписки тощо про отримання відповідачем зазначених документів.

Тобто у відповідач не мав можливості завчасно ознайомитися з позовом та подати суду письмове заперечення проти позову із зазначенням доказів, що підтверджують його заперечення відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ЦПК України до ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

Визнання позову відповідачем - це одностороннє вільне волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення спору з позивачем.

Право відповідача на визнання позову повністю або частково є виявом принципів диспозитивності і змагальності.

Головуючий зобовязаний розяснити наслідки таких дій, чи визнання відповідає дійсним обставинам справи, не порушує будь-чиїх прав та законних інтересів і не зроблено під впливом обману, насильства, погрози, помилки.

В рішенні суду першої інстанції (а.с.17) зазначено, що відповідач в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та згоден сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі. Але з журналу судового засідання (а.с.16) вбачається, що в графі «пояснення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі» (11:08:34) вказані пояснення представника позивача, а пояснення відповідача відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Крім того, суд першої інстанції в порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи щодо розяснення сторонам наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, судом першої інстанції неповно зясовані обставин, що мають значення для справи, що потягло за собою невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки відповідно до копії трудової книжки відповідач не працює (а.с.39), від попереднього шлюбу має неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка знаходиться на його утриманні (а.с28-30), крім того, має на утриманні непрацездатних батьків ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, які є пенсіонерами, та на утримання яких відповідач здійснює матеріальну допомогу (а.с.31-38,51-52)

Таким образом довід апеляційної скарги про те, що судом відповідно до вимог ст. 182 СК України не зясовано і, відповідно, не враховано сімейний та майновий стан відповідача є обґрунтованим.

Визначаючи розмір аліментів у сумі 1600 грн., суд першої інстанції не зясував та не врахував: сімейний та матеріальний стан відповідача, який має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, яку він повинен утримувати відповідно до Сімейного кодексу України, а також непрацездатних батьків, не працює, відсутність даних про отримання відповідачем доходу, та відповідно можливість відповідача сплачувати аліменти саме в такому розмірі.

Згідно із ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_2, звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в сумі 1600 грн. щомісяця, не надала належних та допустимих доказів про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу саме в такому розмірі.

Апеляційний суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягнення аліменти у розмірі 800 грн. щомісяця з подальшою індексацію відповідно до закону.

Відповідно до п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 309 неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

За таких обставин, з урахуванням вимог закону, встановлених в судовому засіданні обставин, доводів апеляційної скарги відповідача, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні та зменшенню розмір стягнутих аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина до 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314-316 ЦПК України, апеляційний суд

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 24 лютого 2017 року змінити в частині визначення розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 800 (вісімсот) гривень щомісяця, з проведенням індексації відповідно до вимог закону, починаючи з 30 грудня 2016 року і до повноліття дитини або до зміни матеріального становища сторін.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Кішкіна

Судді О.М.Біляєва

ОСОБА_7