АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4514/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/183/К/17 Літвіненко Н.А.
Категорія № 34 (1) Доповідач - Барильська А.П.
УХВАЛА

Іменем України

18 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської П.А. Л.А.

суддів: Зубакової В.П., Митрофанової Л.В.

секретар: Чубіна А.В.

за участю: позивача - ОСОБА_2та її представника - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа ТОВ «Сітісервіс - КР» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,в обґрунтування якого зазначила, що є власником квартири АДРЕСА_1.

25 серпня 2015 року відбулось затоплення її квартири. Згідно акту обстеження її квартири співробітниками ТОВ «Сітісервіс - КР» було встановлено, що в кухні залита стіна (шпалери), площею 0,5 кв.м. Причина залиття не була встановлена, так як інженерні комунікації в квартирі відповідача № 18 - справні, під ванною відсутня цементна стяжка.

При повторному обстеженні 19.09.2015 року також встановлено залиття стіни кухні (шпалери), площею 0,5 кв.м. Рекомендовано вирішити питання з мешканцем квартири № 18, яка від підпису акту відмовилась.

Вона неодноразово зверталась до відповідача з приводу залиття з проханням відремонтувати сантехнічне обладнання в квартирі № 18, але її звернення не були прийняті до уваги.

В результаті залиття квартири, їй завдано матеріальну шкоду в розмірі 3000 грн., яку просила стягнути з відповідача на свою користь.

Крім того, їй спричинена моральна шкода, оскільки внаслідок залиття квартири вона не може нормально користуватись своєю нерухомістю, відчуває незручність, сирість, що впливає на стан її здоров'я. Моральну шкоду оцінює в 20000 грн., яку просить стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі, також стягнути судові витрати по справі: витрати по сплаті судового збору та за проведення судової будівельно-технічної експертизи.

На думку позивача, судом не враховано, що в правовідносинах по відшкодуванню шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди. Обов'язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, а відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач.

Вважає, що надані нею докази містять відповідну інформацію щодо предмета доказування та розміру заподіяної шкоди, а відповідачем, в свою чергу, не спростовано належними доказами відсутність її вини в завданні шкоди позивачу, а також розмір заподіяної шкоди.

На думку позивача, посилання на повторне обстеження квартири відповідача та складання акту 24.12.2015 року, не є належним доказом спростування вини відповідача, так як з моменту фактичного залиття пройшло майже 4 місяці.

Вважає, що матеріалами справи підтверджено пошкодження її майна, що призвело до завдання моральної шкоди, яку оцінює в 20000 грн. та вважає такою, що відповідає принципу розумності та справедливості.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, на її думку, залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 29 квітня 1992 року, посвідченого нотаріусом Третьої криворізької держнотконтори за реєстровим номером № 2-2306 (а.с. 6-9).

Згідно довідки КП «Криворізьке БТІ від 16.11.2015 року, квартира АДРЕСА_2 на праві приватної власності належить відповідачу ОСОБА_5 на підставі договору, посвідченого 30.01.1992 року Третьою криворізькою держнотконторою за реєстровим номером № 1-506 (а.с. 26).

Із обставин справи, встановлених судом та визнаних сторонами, вбачається, що квартира відповідача ОСОБА_6 розташована над квартирою позивача ОСОБА_2

25 серпня 2015 року співробітниками ТОВ «Сітісервіс - КР»: майстром дільниці № 4/9 та слюсарем-сантехніком, в присутності мешканця квартири № 15 - позивача ОСОБА_2, було проведено обстеження квартири АДРЕСА_1 та встановлено: залита кухня: стіна (шпалери), площею 0,5 кв.м. Причина затоплення не встановлена, так як інженерні комунікації в квартирі № 18 в справному стані. Течі не виявлено. Під ванною відсутня цементна стяжка. 17.09.2015 року при повторному обстеженні встановлено: стіна (шпалери), площею 0,5 кв.м. Також в акті зазначено, що рекомендовано мешканцю квартири № 15 вирішити питання з мешканцем квартири № 18 в досудовому чи судовому порядку. Мешканцю квартири № 18 необхідно виконати цементну стяжку під ванною (а.с. 10). Мешканець квартири № 18 від підпису акту відмовився.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_2 зазначила, що залиття її квартири відбулось з вини відповідача, внаслідок чого їй була спричинена матеріальна шкода на суму 3000 грн. та моральна шкода, яку вона оцінює в 20000 грн., які просить стягнути з ОСОБА_5

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до загальних положень про відшкодування шкоди, передбачених ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

При цьому, у деліктних (не договірних) правовідносинах тягар доказування покладено не на позивача, а на відповідача.

У постанові від 03 грудня 2014 року №6-183цс14 Верховний Суд України дійшов правового висновку, що в цивільному процесі законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Загальними підставами, наявність яких є необхідною для всіх випадків відшкодування шкоди, є: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина заподіювача шкоди. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, відповідач для звільнення його від відповідальності має довести, що шкода заподіяна не з його вини.

Як вбачається з наданого позивачем, на підтвердження заявлених позовних вимог, акту від 25.08.2015 року, в ньому зазначено, що причина залиття не була встановлена, так як інженерні комунікації в квартирі відповідача № 18 - справні, течі не виявлено.

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_5 надала акт про затоплення квартири від 24 грудня 2015 року, складеногоспівробітниками ТОВ «Сітісервіс - КР»: старшим майстром, майстром та слюсарем-сантехніком, в присутності позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_5, відповідно до якого, при обстеженні квартири № 15 на предмет залиття з вище розташованій квартири № 18 встановлено, що в квартирі № 18 інженерні комунікації в справному стані, поривів і течі не виявлено, порушення норм технічної експлуатації будинку не виявлено. Також зазначено, що в квартирі № 15 затоплення не виявлено. На момент обстеження, претензії квартири № 15 до квартири № 18 відсутні (а.с. 47). Сторони підписали зазначений акт.

Також представником відповідача суду першої інстанції надано акт від 08 січня 2016 року, складенийспівробітниками ТОВ «Сітісервіс - КР»: старшим майстром, майстром та слюсарем-сантехніком, з якого вбачається, що при обстеженні квартири № 18, на предмет відсутності цементної стяжки на полу ванної кімнати, встановлено, що у ванній кімнаті інженерні споруди в справному стані, на полу наявна виконана цементна стяжка (а.с. 67).

Згідно висновку будівельно-технічої експертизи № 21-16 від 30.05.2016 року, згідно огляду приміщень квартири АДРЕСА_1, спостерігаються темні плями, схожі по зовнішньому вигляду на сліди від дії води: по стінах - шпалери з патьоками більш темного кольору у правому куті кухні біля вікна. З чотирьох вбудованих світильників, три - відсутні, виявити причину їхньої несправності експерту не представилось можливим внаслідок того, що доступу до конструкції з підвісної стелі та перекриття позивачем не було надано. Таким чином, шкода, яка була завдана квартирі № 15 полягає в пошкодженні шпалер на стінах в приміщенні кухні. Розмір матеріальної шкоди, що завдано власнику квартири № 15, визначений на дату дослідження, складає 3354,25 грн. (а.с. 86-100). Також у висновку експерта зазначено, що достовірно встановити причину залиття експерту не представляється можливим, у зв'язку з відсутністю експерта на об'єкті дослідження на момент залиття.

При допиті в суді першої інстанції, експерт ОСОБА_7 пояснила, що у куті біля вікна, де вона побачила на шпалерах плями, ніяких інженерно-технічних комунікацій немає, всі вони знаходиться на протилежній стороні кухні, а позивач відмовилася знімати конструкції з підвісної стелі кухні для встановлення факту залиття саме відповідачем з квартири № 18. На питання чи могло бути залиття з квартири № 18, експерт ОСОБА_7 відповісти не змогла, а на питання, чому плями з'явилися тільки в середній частині стіни на висоті одного метру від стелі, експерт відповіла, що все залежить від кількості клею в цій частині шпалер.

Колегія суддів вважає, що, заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_5 довела, що затоплення квартири позивача сталось не з її вини, оскільки з акту обстеження квартири позивача від 25.08.2015 року вбачається, що причина залиття не була встановлена, так як інженерні комунікації в квартирі відповідача № 18 - справні, течі не виявлено. Висновком експерта також не встановлена вина відповідача в залитті квартири позивача ОСОБА_2, оскільки позивач відмовилася знімати конструкції з підвісної стелі кухні для встановлення факту залиття саме відповідачем з квартири № 18.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2, оскільки відповідачем ОСОБА_5 спростована вина заподіювача шкоди наданими суду першої інстанції документами, у зв'язку з чим колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що надані нею докази містять відповідну інформацію щодо предмета доказування та розміру заподіяної шкоди, а відповідачем, в свою чергу, не спростовано належними доказами відсутність її вини в завданні шкоди позивачу, а також розмір заподіяної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що посилання на повторне обстеження квартири відповідача та складання акту 24.12.2015 року, не є належним доказом спростування вини відповідача, так як з моменту фактичного залиття пройшло майже 4 місяці, колегія суддів бере до уваги, оскільки в зазначеному акті зафіксовано, що в квартирі № 18 інженерні комунікації в справному стані, поривів і течі не виявлено, порушення норм технічної експлуатації будинку не виявлено, а в квартирі № 15 затоплення не виявлено. Позивач та відповідач даний акт підписали та на час його складання позивач претензій до відповідача не висказувала.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги позивача про те, що матеріалами справи підтверджено пошкодження її майна, що призвело до завдання моральної шкоди, яку оцінює в 20000 грн. та вважає такою, що відповідає принципу розумності та справедливості, оскільки вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди, які ОСОБА_2 не доведені.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наведені доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів, які б спростували встановлені обставини справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, відповідно до ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: В.П. Зубакова

Л.В. Митрофанова