Справа № 752/9193/16-ц
Провадження по справі № 2/752/848/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Антонової Н.В., при секретарі Марченко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовними вимогами до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.08.2015 року приблизно о 07 год. 50 хв. по вул. Заболотного в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_3, внаслідок чого обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Апеляційного суду м. Києва по справі № 33/796/1120/2015 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також вказує, що окрім матеріальної шкоди заподіяної майну ОСОБА_3 як власнику транспортного засобу «Citroen C4», д.н.з. НОМЕР_3, позивачу заподіяна і моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав від раптового зіткнення під час ДТП, пережитим хвилюванням за життя пасажирів автомобіля та тривалим стресом, пов'язаним із завданням значних матеріальних збитків його сім'ї.

Зазначає, що заподіяна позивачу моральна шкода полягає у суттєвих емоційних стражданнях, пов'язаних з протиправною поведінкою відповідача, яка призвела до сильного нервування, тривог та пов'язаних із цим стресом, внаслідок ДТП порушено звичний спосіб життя позивача.

Тривалий час ОСОБА_1 витратив на поїздки до м. Києва, у зв'язку з оспорюванням ОСОБА_2 своєї вини в Апеляційному суді м. Києва. Невизнання ОСОБА_2 своєї вини та безпідставні звинувачення з боку відповідача на адресу позивача негативно виплинули на процес відновлення нормального емоційного стану ОСОБА_1 після аварії, вимагали від нього додаткових зусиль для подолання пригніченого стану та внутрішнього підсвідомого страху від поїздок автомобілем.

За таких обставин, враховуючи, що дії ОСОБА_2 призвели до негативних змін у налагодженому ритмі життя, погіршили матеріальне становище, дестабілізували психічний стан позивача, виходячи з вимог розумності і справедливості, характеру вчиненого правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань позивача, тривалості порушення та ступеня вини ОСОБА_2, представник позивача просив стягнути з відповідача моральну шкоду, яку позивач оцінює у 50 000,00 грн., витрати на проїзні квитки у розмірі 1 811,00 грн., а також понесені судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі та посилався на обставини, викладені в письмових запереченнях. Зазначив, що заявлена позивачем моральна шкода у розмірі 50 000, 00 грн. є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає, з урахуванням того, що моральні страждання людини неможливо оцінити у грошовому еквіваленті, а розмір грошової компенсації в рахунок відшкодування моральної шкоди слід визначати з урахуванням не тільки перенесених душевних страждань, а також з врахуванням доведеності дійсних фактичних обставин моральної шкоди на даний час, в той же час стороною позивача не надано доказів будь-якого порушення життєвих і соціальних зв'язків позивача, звернення позивача до медичного закладу, а розмір моральної шкоди не підтверджений ні психіатричною ні психологічною експертизою. Також просив врахувати, що ПАТ СК «Універсальна» відшкодовано суму по страховому випадку, однак позивачем не надано доказів, що увійшло до вказаної суми, крім того в провадженні Апеляційного суду м. Києва перебуває апеляційна скарга на рішення про стягнення з відповідача на користь власника транспортного засобу, одним з пунктів якого є стягнення моральної шкоди на користь власника автомобіля. Що стосується стягнення втрати на квитки, то зазначив, що вказане питання розглядається в межах позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, в частині, що стосується витрати за послуги евакуатора, крім того, незрозумілим є питання чому ОСОБА_1 не поїхав разом з евакуатором. Також зазначив, позивач не приїздив на кожне судове засідання, а тому не зрозуміло вартість яких квитків має відшкодувати відповідач.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов в частині стягнення витрат на квитки задоволенню не підлягає, в частині стягнення моральної шкоди - підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне

Судом достовірно встановлено, та не заперечувалося представниками сторін в судовому засіданні, що 16.08.2015 року приблизно о 07 год. 50 хв. по вул. Заболотного в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, внаслідок чого обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Також представниками сторін в судовому засіданні не заперечувалося, що власником автомобіля НОМЕР_2 є ОСОБА_3.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.09.2015 року, залишено без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 04.11.2015 року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративною відповідальності у вигляді штрафу, у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як вбачається з постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 07.09.2015 року, залишено без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 04.11.2015 року, саме внаслідок протиправної поведінки водія ОСОБА_2 осталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Citroen C4», д.н.з. НОМЕР_3 під кермуванням водія ОСОБА_1

В обґрунтуванням заявлених позовних вимог сторона позивача посилається на те, що у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача, позивачу було завдано моральну шкоду.

Зважаючи на дію презумпцію вини завдавала шкоди, зважаючи на те, що позивачем підтверджено факт завдання шкоди за участю відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Розмір заподіяної моральної шкоди позивач оцінює у 50 000,00 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд приймає до уваги заперечення представника відповідача на те, що позивачем належним чином не обґрунтовано розміру заявленої моральної шкоди.

Так, позивач не долучено доказів того, що внаслідок ДТП позивач був змушений звернутися за медичною чи психологічною допомогою з метою відновлення нормального емоційного стану після аварії.

Також стороною позивача не надано доказів на підтвердження того, в чому саме полягало порушення звичного способу життя позивача, та які додаткові зусилля мали бути докладені ним для організації життя, з урахуванням того, що позивач не є власником транспортного засобу «Citroen C4», д.н.з. НОМЕР_3, та виключно користувався ним на час дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, з урахуванням того, що власником транспортного засобу «Citroen C4», д.н.з. НОМЕР_3 є ОСОБА_3, майну якої і було завдано матеріальну шкоду внаслідок ДТП, незрозуміло в чому полягав стрес позивачам, з огляду на те, що ним на надано доказів спільного проживання та спільного ведення господарства з ОСОБА_3

З огляду на викладене, та, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд оцінює завдану моральну шкоду позивачу в розмірі 500,00 грн, яка у відповідності до положень ст. 1167 ЦК України, підлягає стягненню з водія ОСОБА_2 як завдавача шкоди.

Що стосується вимог про відшкодування витрат на проїзні квитки, то у розмірі 1 811, 00 грн., суд має зазначити наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки)

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Разом з тим, стороною позивача не надано суду доказів на підтвердження того, що позивачем було здійснено витрати на проїзні квитки саме з метою відновлення свого порушеного права діями ОСОБА_2

На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 1378,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 1167, п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 208, 213, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, і.п.н. НОМЕР_4, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Єреван, Вірменія, і.п.н. НОМЕР_5, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1) на відшкодування моральної шкоди 500 (п'ятсот) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, і.п.н. НОМЕР_4, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Єреван, Вірменія, і.п.н. НОМЕР_5, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1) суму сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 378 (тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а сторонами, які не були присутні при проголошенні рішення суду - протягом десяти днів з дня отримання його копії до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя: Антонова Н.В.