Справа № 149/553/17
Провадження №2/149/431/17
Номер рядка звіту 22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.03.2017 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агроінвест" про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі,-

В С Т А Н О В И В:

01.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом. Свої вимоги він обґрунтував тим, що 03.09.2011 року між ОСОБА_2 та ЗАТ "Поділля", правонаступником якого є ТОВ "Поділля Агроінвест"було укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований відділом Держкомзему у Хмільницькому районі Вінницької області від 24.06.2011 року, загальною площею 3,1928 га. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.05.2015 року позивач являється спадкоємцем майна ОСОБА_2, а саме орендованої відповідачем земельної ділянки площею 3,1928 га. Позивач зазначає, що відповідачем порушуються умови договору оренди земельної ділянки в частині несвоєчасності та не в повному обсязі виплати орендної плати за користування належною йому земельною ділянкою, в звязку з чим відповідач заборгував йому орендну плату за користування землею за період 2014-2016 років в сумі 8872,32 грн., яку позивач просить стягнути. Крім того, ОСОБА_1 просить на підставі ст. 625 ЦК України стягнути з ТОВ "Поділля Агроінвест" індекс інфляції за 2014-2015 роки в сумі 2518,22 грн. та 3 % річних, що становить 359,14 грн., а також розірвати договір оренди в звязку з невиконанням його умов, а також просить стягнути судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився. подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав частково, а саме суму боргу по орендній платі в розмірі 8974.24 грн., в іншій частині позову просив відмовити. В письмових запереченнях, поданих суду зазначив, що підстав для розірвання спірного договору оренди земельної ділянки немає, оскільки відповідачем орендна плата частково виплачувалась, а отже істотно умови договору оренди земельної ділянки не порушувались. Крім того, позивачем не надано доказів в обґрунтування того, що часткова невиплата орендної плати потягла для позивача суттєві наслідки чи втрати. Також зазначив про відсутність підстав стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат, оскільки в п. 4.7 договору оренди земельної ділянки встановлена відповідальність за невнесення орендної плати у вигляді пені в розмірі 0,1% несплаченої суми за кожний день прострочення. Отже, вимога позивача про стягнення на підставі ст. 625 ЦК України буде для відповідача подвійною відповідальністю.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини.

03.03.2011 року між ОСОБА_2 та ЗАТ "Поділля" було укладено договір оренди земельної ділянки (а.с.8-10).

Правонаступником ЗАТ "Поділля" являється ТОВ "Поділля Агроінвест" (а.с.16-18).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.05.2015 року, витягу про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину від 28.05.2015 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.05.2015 року, власником орендованої земельної ділянки є позивач ОСОБА_1 (а.с. 11-13).

Згідно ст.ст. 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення(ч. 1ст. 1225 ЦК України).

За положеннями ч. 4 ст. 32 ЗУ "Про оренду землі", перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Згідно п.13.3.7 Договору оренди земельної ділянки від 03.03.2011 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи , а також реорганізація юридичної особи - не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Відтак, відповідні права та обов'язки ОСОБА_2 за договором оренди, увійшли до складу спадщини, яка відкрилась внаслідок її смерті та була прийнята позивачем.

Частиною 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно статті 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 ЗУ "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Відповідно до положень ст. 24 ЗУ "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до п. 4.1. та 4.3. договору оренди землі орендар вносить орендну плату в розмірі 9% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що у грошовому еквіваленті становить 44251,8 грн., з розрахунку використання ділянки протягом року. Орендна плата вноситься не пізніше 31 грудня.

На момент укладення договору оренди землі, його сторонами в п. 2.4. визначено нормативну грошову оцінку земельної ділянки в розмірі 49168,7 грн. Пунктом 4.2 договору оренди землі визначено, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексації на дату її виплати відповідно до рівня інфляції національної валюти України.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2011 р. № 1185 «Про внесення змін до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів» в 2012 році коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки становив 1,756, тобто нормативна грошова оцінка орендованої земельної ділянки складала 86339,01 грн. (49168*1,756).

Відповідно до ОСОБА_4 Державного агентства земельних ресурсів України від 10.01.2013 р. № 326/22/7-13, нормативну грошову оцінку земель станом на 01.01.2013 за 2012 рік необхідно індексувати на коефіцієнт, що дорівнює 1,0 який відповідно до пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України розраховано, виходячи з індексу споживчих цін за 2012 рік - 99,8%. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки в 2013 році складає 86339,01 грн. (86339,01 грн. х 1= 86339,01 грн.), орендна плата становить 7770,51 грн.( 86339,01 грн. х 9% = 7770,51грн.)

Відповідно до ОСОБА_4 Державного агентства земельних ресурсів України від 10.01.2014 р. № 12-28-0.22-95/2-14, нормативну грошову оцінку земель станом на 01.01.2014 за 2013 рік необхідно індексувати на коефіцієнт, що дорівнює 1,0 який відповідно до пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України розраховано виходячи з індексу споживчих цін за 2013 рік - 100,5%. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки в 2014 році складає 86339,01 грн. (86339,01 грн. х 1= 86339,01 грн.), орендна плата становить 7770,51 грн.( 86339,01 грн. х 9% = 7770,51грн.).

Відповідно до ОСОБА_4 Державного агентства земельних ресурсів України від 14.01. 2015 р № 6-28-0,22-215/2-15, нормативну грошову оцінку земель станом на 01.01.2015 за 2014 рік необхідно індексувати на коефіцієнт, що дорівнює 1,249, який відповідно до пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України розраховано, виходячи з індексу споживчих цін за 2014 рік - 124,9 %. Таким чином, в 2015 році нормативно грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації 1,249, складає 107837,42 грн. (86339,01 грн. х 1,249 = 107837,42 грн.), орендна плата становить 9705,37 грн. (107837,42 грн. х 9% = 9705,37 грн.).

Відповідно до ОСОБА_4 від 11.01.2016 року №28-0.22-201/2-16 нормативну грошову оцінку земель станом на 01.01.2016 за 2015 рік необхідно індексувати на коефіцієнт, що дорівнює 1,2 який відповідно до пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України розраховано виходячи з індексу споживчих цін за 2015 рік - 120,0%. Таким чином, в 2016 році нормативно грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації 1,2 складає 129404,90 грн. (107837,42 грн. х 1,2 = 129404,90 грн.), орендна плата становить 11646,44 грн. (129404,90 грн. х 9% = 11646,44 грн.).

Однак відповідач порушив свої зобовязання щодо повноти та своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою в 2013-2016 роках та відповідно нехтує положеннями зазначеними в пунктах 4.1., 4.2., 4.3., 10.4.5 договору оренди землі, які є його істотною умовою.

Фактично, на протязі 2014-2015 років відповідач здійснював виплату орендної плати в розмірі вказаному в договорі в сумі 4425 грн., а в 2016 році 11400 грн.

В судовому засіданні доведено порушення відповідачем своїх зобов'язань щодо повноти та своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою в 2014-2016 роках зазначених в пунктах 4.1., 4.2., 4.3., 10.4.5 договору оренди землі, які є його істотною умовою, внаслідок чого загальний розмір заборгованості по виплаті орендної плати за користування земельною ділянкою позивача за 2014-2016 роки складає 8872,32 грн., що не заперечується відповідачем.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобовязання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс11).

Слід враховувати, що, попри подібність правової природи ч. 3 ст. 549 ЦК (щодо сплати пені) та ст. 625 цього Кодексу (щодо сплати трьох процентів річних), які в обох випадках застосовуються як відповідальність за порушення грошового зобов'язання, ці правові норми є різними за своєю правовою природою.

Таким чином твердження відповідача, що у разі застосування судом вимог ст. 625 ЦК України, товариство буде нести подвійну відповідальність за неналежне виконання умов договору оренди земельної ділянки, є безпідставним.

Суд вважає за можливе застосувати вимоги ч.2 ст. 625 ЦК України та стягнути з відповідача індекс інфляції та 3% річних. Так, у звязку з несвоєчасним виконання грошових зобовязань відповідач повинен сплатити позивачу:

- по заборгованості за 2014 рік - 3% річних за два роки в сумі 200,73 грн. (3345,51 х 3% х 2 роки = 200,73);

- по заборгованості за 2015 рік - 3% річних за один рік в сумі 158,41 грн. (5280,37 х 3% х 1 рік = 158,41).

- по заборгованості за 2014 рік знецінення боргу в звязку з інфляцією (індекс інфляції за 2015 рік становить 143,3%, за 2016 рік 112,4%) складає 1863,45 грн. (3345,51 х(143,3%+112,4%) -3345,51 = 1863,45);

- по заборгованості за 2015 рік знецінення боргу в звязку з інфляцією (індекс інфляції за 2016 рік 112,4%) становить 654,77 грн. (5280,37 х112,4%) -5280,37= 654,77).

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість з виплати орендної плати з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 11749,68 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобовязані своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма кореспондується відповідно зі ст. Закону України "Про оренду землі", яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в договорі оренди землі, а саме в п. 10.1.1 та п. 10.4.5.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Але, незважаючи на приписи чинного законодавства України та на положення договору оренди, відповідач щороку грубо порушує його умови. На момент пред'явлення позову зобов'язання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків є не виконаним.

Згідно із ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 цього Закону розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24, 25цьогоЗакону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

За правилами п. «д» ч. 1ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

В правовій позиції, викладеній в постанові від 12 грудня 2012 року по справі №6-146цс12, Верховний Суд України зробив висновок, відповідно до якого розірвання договору оренди землі можливе лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання.

Оскільки в судовому засіданні доведено, що відповідач на протязі 2014-2015 років грубо порушував умови договору оренди земельної ділянки, тому договір оренди підлягає розірванню.

Керуючись ст. 629,651,653,792 ЦК України, ст. 93,96,141 ЗК України, ст. 1,13,21,24,25,31,32,34 ЗУ "Про оренду землі", ст.ст. 3,10,15,57-60, 208,209,212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Договір оренди земельної ділянки, укладений 3 березня 2011 року між ОСОБА_2, право власності на яку, в порядку спадкування набув ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «Поділля» правонаступником якого в процесі реорганізації є Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Агроінвест», зареєстрований у відділі Держкомзему у Хмільницькому районі Вінницької за № 01888 - розірвати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агроінвест» () на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 11749,68 грн. (Одинадцять тисяч сімсот сорок девять гривень, 68 коп.), в тому числі: заборгованість по орендній платі - 8872,32 грн, 3% річних - 359,14 грн.; індекс інфляції - 2518,22 грн.

Стягнути з ТОВ "Поділля Агроінвест" на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1280,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд на протязі 10-ти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Робак М. В.