Справа № 401/1797/16-ц
Провадження №2/401/30/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області, в складі головуючого судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря Сулими І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Світловодську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Світловодської міської ради Кіровоградської області в особі відділу ведення реєстру, ОСОБА_3, -

Встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, неповнолітньої ОСОБА_4 в особі її законного представника ОСОБА_1 та просив суд визнати їх такими, що втратили право проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 3-7, 34-35)

ОСОБА_1 заявила зустрічний позов до ОСОБА_2 та просила поділити спільне майно подружжя, виділивши їй у власність квартиру АДРЕСА_1 ( попередня назва Кірова) у м. Світловодську Кіровоградської області, а ОСОБА_2 - автомобіль Opel Vectra, номерний знак НОМЕР_1. (а.с. 70)

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 09 листопада 2016 року позов ОСОБА_2 залишено без розгляду з підстав п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.(а.с. 117)

В ході судового розгляду справи ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_5 зустрічні позовні вимоги підтримали та обґрунтовували їх тим, що вказане майно набуте подружжям за час шлюбу, відтак належить їм на праві спільної сумісної власності. Квартира придбана за їхні спільні заощадження, а також за рахунок коштів, позичених у батьків позивачки та відповідача, які за час шлюбу були їм повернуті. Оскільки з ОСОБА_1 проживає спільна неповнолітня дитина подружжя, просили виділити їй у власність квартиру, а ОСОБА_2 автомобіль.

ОСОБА_2 та його представник з зустрічними позовними вимогами не погодилися та пояснили суду, що квартиру купували за 3000 доларів США, з яких 400 позичили у батьків ОСОБА_1 та віддали їм борг згодом, а 2600 доларів США дав батько ОСОБА_6 ОСОБА_6 батько і ініціював придбання цього житла, гроші йому не повертали. Автомобіль не є власністю сімї, ОСОБА_2 користується ним з дозволу власника з 2011 року.

Представник виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області в особі відділу ведення реєстру та третя особа ОСОБА_3 до суду не зявилися, пояснень не надали.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідчення свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 липня 2001 року. Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 02 жовтня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано.(а.с. 15)

Відповідно до правил ч. 1, ч. 2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до пп. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

З інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 60259674 від 31 травня 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2. Право власності набуте на підставі Договору купівлі продажу квартири від 21 жовтня 2004 року. (.а.с. 10, 11, 12)

Доводи ОСОБА_2 про те, що спірна квартира є його особистою приватною власністю з підстав п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України як майно, набуте ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто за договором дарування суд не приймає до уваги, з огляду на слідуюче.

У судовому засіданні був допитаний як свідок батько відповідача ОСОБА_6 який засвідчив, що на придбання квартири він дав дітям ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 2600 доларів США , без умови їх подальшого повернення.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ч. 5 ст. 719 ЦК України визначено, що договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує пятидесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір нікчемним.

Факт отримання у дар грошових коштів у сумі 1600 доларів США на придбання квартири ОСОБА_2 підтверджує ксерокопією письмової розписки від 28 березня 2005 року. (а.с. 121-122)

З підстав вищенаведених норм ЦК України дана розписка є нікчемною та не може бути визнана, як і показання свідка, допустимими доказами на підтвердження укладення договору дарування, оскільки в порушення правил ч. 5 ст. 719 ЦК України не дотримана вимога про нотаріальне посвідчення договору.

З огляду на викладене є всі підстави стверджувати, що з підстав положень ч. 1 ст. 60 СК України квартира АДРЕСА_2 є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2.

В той же час, автомобіль Opel Vectra, номерний знак НОМЕР_1, не може бути включений до спільного сумісного майна подружжя, як про те заявляє позивач, оскільки з Облікової картки приватного ТЗ від 26 грудня 2016 року вбачається, що власником зазначеного транспортного засобу є ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії КІА № 010128. (а.с. 77-78, 155)

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя закріплене у ч. 1 ст. 69 СК України.

Ч. 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, між сторонами поділу підлягає в рівних частках спільне сумісне майно подружжя , яким є квартира АДРЕСА_2.

Доводи ОСОБА_2 щодо пропущення ОСОБА_1 строку позовної давності за позовними вимогами про поділ спільного сумісного майна подружжя є безпідставними. Так, в силу ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки, строки якої , враховуючи, що шлюб між сторонами розірвано 02 жовтня 2013 року, а зустрічний позов подано 26 вересня 2016 року, не збігли.

Судові витрати у справаі суд розподіляє згідно з правилами ст. 88 ЦПК Укрїани.

Керуючись ст..ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, ст.. ст.. 60, 61, 62, 69, 70, 72 СК України, суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 275 грн. 60 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні при проголошенні - в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя підпис

Згідно:

Суддя Н.Л.Волошина.