Справа №577/2977/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/53/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Криворотенка В. І. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представників ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Кузьківської сільської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Приватне підприємство «Меридіан С», Управління Держземагенства у Конотопському районі,

про визнання недійсним та скасування рішення Кузьківської сільської ради від 18 червня 2013 року, свідоцтва про право власності на земельну ділянку та скасування земельної реєстрації права власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и л а :

11 червня 2015 року ОСОБА_3 через свого представника звернулася до суду із вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що з 1952 року вона користується земельною ділянкою площею 0,38 га, а до цього користувалися її батьки. Зазначена земельна ділянка складається з земельних ділянок за різними адресами. Частина її знаходиться біля будинку по вул. 9 Травня,15 в с. Жолдаки, а решта - по вул. Набережній та вул. 9 Травня, 4А цього ж села. В 1993 році вказана земельна ділянка була нею приватизована та рішенням сільської ради безоплатно передана їй у власність. Проте, під час виготовлення на цю земельну ділянку правовстановлюючих документів зясувалося, що частина земельної ділянки площею 0,0579 га, яка знаходиться по вул.9 Травня,4А, в 2014 році передана сільською радою у власність ОСОБА_6 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_8) ОСОБА_9, що сільська рада незаконно розпорядилася належною їй земельною ділянкою, а також враховуючи, що рішення Кузьківської сільської ради від 18 червня 2013 року, яким було надано дозвіл ОСОБА_8 на виготовлення проекту землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для індивідуального житлового будівництва, прийняте з грубими порушеннями земельного законодавства, просила визнати його незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0579 га, що розташована в с. Жолдаки по вул. 9 Травня, 4А, видане на імя ОСОБА_6, а також скасувати державну реєстрацію земельної ділянки.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Представники позивачки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 оскаржили вказане рішення в апеляційному порядку. Посилаючись на необґрунтованість і незаконність оскаржуваного рішення, порушення норм матеріального і процесуального права, просять його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

При цьому вказують на помилкові висновки суду про те, що заявниця втратила право користування земельною ділянкою відповідно до вимог п. 6 розділу Х Перехідних положень ЗК України, оскільки вказане положення рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-РП/2005 визнане неконституційним. Крім того, суд не надав належної оцінки доказам та показам свідків, якими підтверджується постійне користування заявницею спірною земельною ділянкою з 1952 року, як і не звернув увагу на допущені сільською радою порушення вимог земельного законодавства при наданні відповідачу у власність земельної ділянки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивачки ОСОБА_4, яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення представника Кузьківської сільської ради ОСОБА_10, дослідивши матеріали справи й перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка надана ОСОБА_6 у власність з дотриманням вимог земельного законодавства, проте позивачка не довела своїх прав на цю земельну ділянку, так як до 01 січня 2008 року вона не оформила на неї правовстановлюючі документи відповідно до вимог п. 6 розділу Х Перехідних положень ЗК України, в звязку з чим втратила відповідні права на неї.

Проте з таким висновком погодитись не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

При вирішенні цього спору слід виходити із законності набуття кожною із сторін права власності на спірну земельну ділянку з застосуванням до спірних правовідносин саме тієї редакції закону, яка була чинною на момент їх набуття, оскільки згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Земельний кодекс України від 13 березня 1992 року (ЗКУ 1992 р.) передбачив право приватної власності громадян на землю, зокрема право громадян України на одержання у власність земельних ділянок для особистого підсобного господарства (стаття 6 ЗКУ 1992 р.). Порядок їх надання був визначений в ст. 17 цього Кодексу. Так, передача у власність земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно ст.56 ЗКУ, що була раніше надана громадянину, провадилася сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки. Зазначені земельні ділянки передавалися у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо). Ради народних депутатів розглядали у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймали відповідні рішення.

Відповідно до ст. 56 цього Кодексу для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передавалися безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надавалися безплатно у власність у розмірі небільше 0,6 гектара.

За бажанням громадян їм додатково могли надаватися земельні ділянки у користування.

Загальна площа цих ділянок не повинна була перевищувати 1 гектара.

Збільшення розмірів земельних ділянок до 2 гектарів могло провадитись за погодженням з обласною Радою народних депутатів.

Статтями 1, 2, 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992 року було передбачено сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України.

Установлено, що передача громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок для цілей, вказаних у статті 1 цього Декрету, провадиться один раз, про що обов'язково робиться місцевими Радами народних депутатів відмітка у паспорті або документі, який його замінює.

Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчувалися відповідною Радою народних депутатів, про що робився запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом.

Згідно з ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004, № 1952-IV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Як вбачається з матеріалів справи, колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3, з 29 квітня 1994 року на праві особистої власності належить житловий будинок по вул. 9-го травня, 15 (до зміни нумерації був №13) в с. Жолдаки Кузьківської сільської ради Конотопського району Сумської області (т. 1 а.с. 23-27, 29).

На підставі рішення Кузьківської сільської ради Конотопського району Сумської області № 15 від 14 жовтня 1993 року ОСОБА_3 передана у власність земельна ділянка, загальною площею 0,38 га, що підтверджується записами під №1381 в Книзі реєстрації громадян, яким безоплатно передані земельні ділянки у приватну власність (т.1 а.с.50), №119 Земельно-кадастрової книги (т.1 а.с.53), відміткою у її паспорті (т.1 а.с.38 на звор.), довідкою сільської ради від 30.09.2013 року (т.1 а.с.49), в яких є посилання на це рішення.

Крім того, ця обставина також підтверджується наданою позивачкою копією цього рішення з додатком до нього, в якому зазначений список 90 громадян с. Жолдаки, які мають право на приватизацію землі для ведення особистого підсобного господарства, що співпадає зі змістом рішення, де під №83 вказане її прізвище (т.1 а.с.77-80). Ця копія належним чином не завірена, проте в сукупності з зазначеними доказами, а також з врахуванням того, що саме рішення та додаток до нього, в якому зазначений список громадян з №1 по №78, який розміщений на 2 аркушах, повністю відповідають архівному рішенню та додатку до нього, сумнівів у суду не викликає на відміну від архівного додатку, який містить прізвища лише 78 громадян с. Жолдаки, на відміну 90, зазначених в тексті рішення (т.2 а.с.107-110, 125-143).

14 жовтня 2013 року позивачка звернулася до сільської ради з заявою про надання їй дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,38 га, що розташована по вул.9 Травня, 15, Набережна,17А та 9 Травня,4А, в с. Жолдаки, в натурі (т.1 а.с.70).

Рішенням Кузьківської сільської ради 42 сесії 6 скликання від 10 грудня 2013 року ОСОБА_3, надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) (т. 1 а.с. 73).

12 травня 2013 року позивачка уклала договір з Конотопським МВВ Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі.

Під час погодження меж з суміжними землевласниками та прийнятті-передачі межових знаків були погоджені межі земельних ділянок загальною площею 0,3225 га, а саме: по вул. 9 Травня,15 площею 0,2355 га (0,0806 + 0, 1549) (т.1 а.с.76,78), по вул. Набережній площею 0,0870 га та підписані акти прийомки-передачі межових знаків на зберігання та виявлено, що земельна ділянка площею 0,0579 га по вул.9 Травня,4А передана у власність ОСОБА_6, в звязку з чим акт не був підписаний представником Кузьківської сільської ради (т.1 а.с.97).

Володіння та використання позивачкою протягом тривалого часу спірної земельної ділянки по вул. 9 Травня, 4А в с. Жолдаки підтверджується зібраними в матеріалах справи письмовими доказами.

Зокрема, протоколом погоджувальної комісії Кузьківської сільської ради від 11 червня 2014 року, актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 04.08.2014 року, з яких вбачається, що при виготовленні проекту землеустрою на імя відповідача ОСОБА_8В на стадії погодження меж спірної земельної ділянки, землевласник суміжної земельної ділянки ОСОБА_11 відмовився від підпису акту погодження по причині тривалого використання ОСОБА_3 цієї земельної ділянки, яка на той час була нею засаджена (т. 1 а.с. 85-86, 89, 90), наданими в суді показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13, якими підтверджено використання земельної ділянки позивачкою і її родиною за призначенням з 1952 року, а до цього її батьками, письмовими заявами ОСОБА_14, ОСОБА_11, ОСОБА_15 та ОСОБА_16, земельні ділянки яких межують зі спірною ділянкою (т. 1 а.с. 98-101).

Факт використання позивачкою земельної ділянки за призначенням на момент погодження меж також письмово підтвердили члени погоджувальної комісії ОСОБА_17, ОСОБА_18, та Конотопський МВВ Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» (т. 1 а.с. 92-94).

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що земельна ділянка загальною площею 0,38 га знаходиться біля будинку, тобто по вул.9 Травня,15, на що посилався в суді представник Кузьківської сільської ради, суду ним не надано.

З огляду на зазначене вбачається, що право на земельну ділянку, загальною площею 0,38 га, яка знаходиться за адресами: вул.9 Травня, 15, Набережна та 9 Травня4А, ОСОБА_3 набула у власність під час дії ЗК України від 18 грудня 1990 року (в редакції від 13 березня 1992 року), Закону України «Про власність», Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року № 15-92 на підставі рішення сільської ради, тобто на законних підставах. Чинним на момент набуття нею цього права законодавством обов'язкова реєстрація таких прав не була передбачена.

З висновком суду першої інстанції про те, що позивачка не довела свого права на землю, так як до 01.01.2008 року не оформила його, а тому втратила ці права, не можливо погодитись з таких підстав.

Чинним на той час земельним законодавством, зокрема п. 6 Постанови Верховної Ради України «Про земельну реформу» від 18 грудня 1990 року № 563-ХІІ, а також п. 6 розділу Х «Перехідних положень» ЗК України від 25 жовтня 2001 року передбачалося, що отримані громадянами у власність земельні ділянки до введення в дію ЗК України від 25 жовтня 2001 року після закінчення строку оформлення права власності (01.01.2008 року), тобто отримання правовстановлюючого документу, втрачають відповідні права на землю.

Зазначені положення на підставі рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 визнані такими, що не відповідають Конституції України та втратили чинність, а тому відсутність у ОСОБА_3 правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку не свідчить про те, що вона їй не належить.

З висновком суду першої інстанції щодо правомірності набуття права власності відповідачем ОСОБА_6, не можливо погодитись з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 17.06.2013 року мешканець міста Конотоп ОСОБА_8 звернувся до Кузьківської сільської ради з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва площею 0,06 га по вул.9 Травня,4А в с. Жолдаки (т.1 а.с.7).

Рішенням Кузьківської сільської ради від 18.06.2013 року надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі громадянину ОСОБА_8 у власність загальною площею 0,06 га із земель запасу в межах с. Жолдаки вул. 9 Травня,4А. Термін виконання цього рішення встановлений 1 рік, по закінченню терміну дії рішення втрачає юридичну силу (т.1 а.с.11).

16.06.2014 року ОСОБА_6 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_8) М.В. звернувся до сільської ради з заявами про продовження терміну дії рішення від 18.06.2013 року та внесення до нього змін (т.1 а.с.44,46).

Рішенням Кузьківської сільської ради від 23.06.2014 року було продовжено строк дії рішення від 18.06.2013 року та внесені до нього зміни (т.1 а.с.47).

Розроблений ПП «Меридіан-С» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд погоджений відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Конотопської районної державної адміністрації, що підтверджується його висновком від 18.06.2014 року (т.1 а.с.14), а 01.07.2014 управлінням держземагенства у Конотопському районі (т.1 а.с.17).

27.07.2014 року спірна земельна ділянка зареєстрована, їй присвоєний кадастровий № :03:033:0010 (т.1 а.с.10).

Рішенням Кузьківської сільської ради від 31.07.2014 року затверджений вказаний проект землеустрою та надано ОСОБА_6 у власність земельну ділянку загальною площею 0,0579 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул.9 Травня,4А в с. Жолдаки (т.1 а.с.21).

06.09.2014 року ОСОБА_6 видане свідоцтво про право власності на цю земельну ділянку та зареєстроване за ним право власності (т.1 а.с.20).

01.09.2015 року ОСОБА_6 продав спірну земельну ділянку ОСОБА_7 (т.1 а.с.249).

Відповідно до ч.ч.6-9 ст.118 ЗК У, в редакції, яка діяла на момент набуття ОСОБА_6 права власності на земельну ділянку, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін та погоджується в порядку, встановленому статтею 186 1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно з п.г ч.1 ст.121 ЗКУ громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара.

Відповідно до ст.122 цього Кодексу сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частинами 1, 2 ст.186' 1 ЗКУ передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до органу містобудування та архітектури.

Статтею 126 цього Кодексу передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно з п. 8 1 ч.1 ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Цих вимог законів суд першої інстанції не врахував та не звернув уваги на виявлені Державною інспекцією сільського господарства в Сумській області допущені порушення вимог чинного законодавства при наданні земельної ділянки ОСОБА_6, а саме: в порушення вимог ч. 6 ст. 118 ЗК України заявником ОСОБА_8 не було додано до заяви від 17.06.2013 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, що було підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту, а не поспішному прийняттю рішення; рішенням сільської ради наданий дозвіл на складання проекту землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі для індивідуального житлового будівництва, який не передбачений ст.25 Закону України «Про державний землеустрій»; внесення змін до рішення, продовження строку його дії, як і надання висновків щодо погодження проекту землеустрою відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства та управлінням держземагенства у Конотопському районі, мали місце після втрати рішенням сільської ради від 18.06.2013 року юридичної сили; в жодному документі, що входять до складу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не зазначено, що рішенням сільської ради від 23 червня 2014 року були внесені зміни до пункту 1 рішення Кузьківської сільської ради від 18 червня 2013 року та продовжено термін його дії. 21.05.2015 року зазначений орган направив Кузьківській сільській раді клопотання про усунення цих порушень (т.1 а.с.59-62).

Окрім того, в порушення вимог ст.60 ЦПК України представник сільської ради не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень про те, що спірна земельна ділянка на момент надання її у власність ОСОБА_6 відносилася до земель запасу, чим не довів право сільської ради розпоряджатися цією земельною ділянкою.

За таких обставин колегія суддів вважає, що надання у власність спірної земельної ділянки ОСОБА_6 було проведене Кузьківською сільською радою з порушенням вимог чинного законодавства, внаслідок чого були порушені права позивачки, а тому вони підлягають захисту у спосіб обраний нею.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів. (п.п. г), д) ч. 3 ст. 152 ЗК України).

З розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в абз. 2 п. 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається, що виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87, 90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143,146, 149, 151, 153,158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, ст. 12 ГПК України судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними правовстановлюючих документів на право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Отже, оскільки свідоцтво про право власності на земельну ділянку є документом, що посвідчує право власності й видається на підставі відповідного рішення органу місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, повязаних з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, так і сам правовстановлюючий документ.

Визнання недійсними правовстановлюючих документів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

З огляду на наведене та враховуючи, що судом першої інстанції ухвалене рішення, яке ґрунтується на невірному застосуванні норм матеріального права та невідповідності висновків суду встановленим у справі обставинам, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду на підставі ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України з Кузьківської сільської ради і ОСОБА_6, з кожного, на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню понесені заявницею та документально підтверджені судові витрати, а саме: по 487,20 грн. судового збору при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представників ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2016 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 до Кузьківської сільської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Приватне підприємство «Меридіан С», Управління Держземагенства у Конотопському районі, задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати рішення 36 сесії шостого скликання Кузьквіської сільської ради Конотопського району Сумської області від 18 червня 2013 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для індивідуального житлового будівництва громадянину ОСОБА_8 жителю ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Кузьківської сільської ради».

Визнати недійним та скасувати Свідоцтво про право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 від 06 вересня 2014 року № 26484490, площею 0,0579 га, що розташована по вул. 9 Травня, 4А в с. Жолдаки Конотопського району Сумської області, кадастровий номер :03:033:0010 та скасувати державну реєстрацію цієї земельної ділянки за ОСОБА_6, РНОКПП НОМЕР_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 20, номер запису про право власності 6914411).

Стягнути з Кузьківської сільської ради, ОСОБА_6, з кожного, по 487 грн. 20 коп. на користь ОСОБА_3 у рахунок компенсації судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та апеляційному суді.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: