РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10465/16-ц

пр. № 2/759/754/17

18 січня 2017 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

26.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1. Вимоги обґрунтовані тим, що позивач є користувачем квартири АДРЕСА_1 на підставі ордеру. Крім позивача у вказаній квартирі зареєстрований відповідач, який більше 10 років у житловому приміщення не проживає та не з'являється, комунальні послуги не сплачує, участі у спільному побуті не приймає, особисті речі за місцем реєстрації відповідача відсутні, а тому останній, на думку позивача, підлягає визнанню таким, що втратив право користування квартирою.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Зазначив, що відповідач жодного дня не проживав у квартирі та ніколи не цікавився нею.

Відповідач в судовому засіданні визнав, що ніколи не проживав у спірній квартирі, але посилався на недопущення його до квартири позивачем. В судовому засіданні повідомив, що останній раз приходив до квартири два роки тому, проте двері ніхто не відчинив. Відповідач посилався на намагання мирно врегулювати спір.

В судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, домогосподарка, була піклувальником ОСОБА_2 з 2010 року, яка повідомила, що вони в 2012-2013 р.р. зверталися до суду з приводу вселення відповідача до спірної квартири, але в подальшому позов було залишено без розгляду, також зверталися до ЖЕКу та служби у справах дітей з даного питання, спілкувалися з позивачем з приводу вселення відповідача, на що отримували відмови, останній раз приходили до квартири рік тому, після чого нічого не робили для вирішення питання проживання у квартирі. До правоохоронних органів з даного питання не зверталися. Відповідач проживав у свідка.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на сім'ю, яка складається з трьох чоловік: ОСОБА_5, ОСОБА_6, видано ордер НОМЕР_1 від 11.03.1968 року на право зайняття двох кімнат 31,12 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 ІV квартал (а. с. 24 - копія ордеру).

Відповідно до довідки з місця проживання сім'ї та реєстрації (форми №3), що видана КК «Центр комунального сервісу» від 28.04.2016 року (а. с. 25), у квартирі АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_1 - наймач, ОСОБА_2 - онук.

Місце реєстрації відповідача за вказаною адресою підтверджується також відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві від 11.08.2016 року (а. с. 29).

Актами від 24.09.2014 року, 18.06.2014 року, 20.03.2015 року, 17.08.2015 року, затвердженими КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» встановлено, що ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2 з 1995 року та по теперішній час не проживає, його особисті речі відсутні, участі у комунальних витратах він не приймає. Вказана інформація підтверджується підписами сусідів позивача (а. с. 19 - 22).

Обставину не проживання в квартирі визнає і сам відповідач, проте стверджує, що позивач чинить йому перешкоди для проживання, зокрема не допускає його в квартиру, але жодних доказів на підтвердження своїх слів відповідач не надає. До того ж відповідач визнає, що останні два роки він не вчиняв жодних дій для вселення до квартири і не цікавився нею.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, оскільки останній більше ніж 6 місяців у квартирі відсутній (не проживає), витрат по утриманню та сплаті комунальних послуг не несе, житлом не цікавиться.

Частиною 1 статті 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України).

Пунктом 10 постанови Пленум Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім'ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім'ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є членом сім'ї наймача, проте більше 6 місяців за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, житловим приміщенням не користується, витрати, пов'язані з утриманням житла в належному технічному стані, сплати послуг за житлово-комунальні послуги не несе. Відповідач стверджує про створення для нього позивачем перешкод в користування житлом, проте будь-яких доказів на підтвердження даних слів не надає, натомість сам визнав, що останні два роки він не вчиняв жодних дій для вселення до квартири і не цікавився нею. За таких обставин, в силу ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки.

Керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги та може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ