Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Боймиструка С.В.,

секретар судового засідання Москалик Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 січня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житлом та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 січня 2017 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житлом та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Усунуто перешкоди в здійсненні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: вул. І.Франка, 19б м. Дубно Рівненської області, а саме:

-зобов'язано ОСОБА_1 відкликати заяви про тимчасове відключення електропостачання, водопостачання, послуг Інтернету і телефонного зв'язку до будинку, що знаходиться вул. І.Франка, 19б м. Дубно Рівненської області та негайно відновити електропостачання, водопостачання, надання послуг Інтернету і телефонного зв'язку до вказаного будинку, а також відновити підключення будинку до будь-яких інших інженерних мереж, які були відключені в період з 15 вересня 2016 року до дня набрання законної сили судовим рішенням.

-заборонено ОСОБА_1 до реалізації розподілу житлового будинку в натурі вчиняти без згоди ОСОБА_2 будь-які дії, пов'язані із відключенням

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/337/2017 Головуючий у 1 інстанції : Ралець Р.В. Доповідач : Григоренко М.П.

будинку, що знаходиться вул. І.Франка, 19б м. Дубно Рівненської області від будь-яких інженерних мереж, в тому числі електропостачання, газопостачання, водопостачання, мережі Інтернет, послуг телефонного зв'язку.

Стягнуто із відповідача на користь кожного із позивачів по 5000 грн, в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вказує, що позивач ОСОБА_2 вже 15 років не проживає у будинку, а перебуває в Італії на заробітках і лише приїжджає до родини двічі на рік.

Після розірвання шлюбу у лютому 2016 року, ОСОБА_2 припинила з ним будь-яке спілкування і будь-які кошти на утримання будинку не надає, а тому він змушений сам нести всі витрати по утриманню будинку та сплаті комунальних послуг.

У спірному будинку залишилась проживати мати ОСОБА_2 позивачка ОСОБА_3, яка почала створювати для нього нестерпні умови для проживання у будинку, в звязку із чим змушений перейти на проживання до своїх батьків, незважаючи на те, що має у власності свій житловий будинок та продовжував сплачувати комунальні послуги.

У вересні 2016 року, коли його син поїхав на навчання за кордон, він написав заяву про відключення будинку від електропостачання, оскільки не мав змоги сплачувати усі витрати по утриманню будинку.

Вважає незаконним стягнення з нього моральної шкоди.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В запереченнях на апеляційну скарги позивачі вказують, що оскаржуване рішення вважають законним та обґрунтованим, тому просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

В ході апеляційного розгляду справи відповідач підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивачі та їх представник в судове засідання не зявився.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що останній своїми діями, які полягали у поданні ним заяв до відповідних організацій про припинення надання телекомунікаційних та комунальних послуг, створює перешкоди позивачам у користуванні житловим будинком, який є обєктом спільної сумісної власності, а також завдає останнім моральних страждань.

Проте, на переконання колегії суддів, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, у звязку із невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням у справі нового рішення.

По справі встановлено, що з 05 липня 1996 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в шлюбі, який рішенням Дубенського міськрайонного суду від 11 лютого 2016 року розірвано (а.с.13)

Під час перебування у шлюбі, ОСОБА_1 було придбано житловий будинок, що знаходиться в м. Дубно, вул. І.Франка, 19б, що стверджується договором купівлі-продажу від 06.06.2003 року (а.с.14)

Згідно будинкової книги у вказаному житловому будинку зареєстровані ОСОБА_1 з 26.06.2003 року, ОСОБА_2 з 07.09.2006 року, ОСОБА_4 з 07.09.2006 року та ОСОБА_3 з 23.11.2006 року. (а.с.15,16)

За заявою ОСОБА_1 в будинку №19б по вул. І.Франка в м. Дубно було припинено електропостачання (а.с.18), 14.11.2016 року проведено опломбування водолічильника (а.с.62), 03 жовтня 2016 року відключено телекомунікаційні послуги телефонний зв'язок та послуга Інтернет (а.с.63)

Відповідно до положень статей 355, 369 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

По справі встановлено і це не заперечується сторонами у даній цивільній справі, що житловий будинок по вул. І. Франка, 19б в м. Дубно, Рівненської області, перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Статтями 12 і 14 ЦК України визначено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

В статі 627 ЦК України вказано, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (ст. 19), а у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом (ч. 6 ст.26).

В даному випадку, на розсуд колегії суддів, звертаючись із своїми заявами до відповідних організацій про припинення надання телекомунікаційних та комунальних послуг, відповідно до договорів, які були укладені із його участю, відповідач ОСОБА_1 жодним чином не порушив законні права та інтереси позивачів, оскільки він мав на це право, відповідно до вищевказаних положень чинного законодавства, так як не бажав оплачувати ті послуги, яким він фактично не користувався.

Будь-які дані, які б вказували на те, що у ОСОБА_1 існує обовязок утримувати ОСОБА_2, ОСОБА_3, чи опікуватись ними, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Позивач ОСОБА_2 не надала будь-яких доказів з приводу того, що відповідач перешкоджає їй, як співвласнику житлового будинку, від свого імені укласти договори про надання комунікаційних та комунальних послуг із відповідними організаціями, з тим щоб вона та її мати могли безперешкодно користуватись цими послугами і оплачувати їх.

З огляду на викладене, на переконання колегії суддів, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 має бути відмовлено, за безпідставністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житлом та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 606 грн. 32 коп., в рахунок відшкодування судових витрат, повязаних із сплатою останнім судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

ОСОБА_5