Справа № 139/222/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

з участю заявника ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2

та секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю, -

в с т а н о в и в:

З квітня 2004 року ОСОБА_1 проживала однією сім`єю із ОСОБА_3 по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2. Заявник бажає встановити юридичний факт, оскільки він стане підставою для оформлення спадкових прав, а тому за захистом своїх прав та інтересів з відповідною заявою звернулася до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свою заяву і пояснила суду, що із ОСОБА_3 вона проживала по-сусідству і завжди була з нею у добрих стосунках. У ОСОБА_3 не було сім'ї та рідних, а тому, коли та занемогла, вона взяла на себе обов'язки по її догляду. Зокрема, з квітня 2004 року постійно готувала їсти, прала речі, купувала необхідні продукти харчування, проводила поточний ремонт будинку, обробляла город і т.п. Останніх два роки життя ОСОБА_3 була прикута до ліжка, не розмовляла, а тому вона взагалі перейшла жити до її будинку. По смерті провела поховання, поминки, поклала пам'ятник на могилі, доглядає за нею. Необхідність встановлення факту проживання однією сім'єю виникла у зв'язку з тим, що вона бажає оформити спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, зокрема, на земельну частку (пай). Однак, представити до суду вона не має можливості цей документ, оскільки він втрачений, про що вона зробила відповідне оголошення в газеті.

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши в сукупності всі докази, суд прийшов до висновку, що заяву слід задовольнити.

Так, допитані судом свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду пояснили, що вони проживають по-сусідству із заявником, а тому їм достеменно відомо, що ОСОБА_1 біля дев'яти років доглядала за ОСОБА_3, оскільки вона за станом свого здоров'я потребувала такого догляду, розпоряджалася на власний розсуд в інтересах ОСОБА_3 її пенсією, обробляла земельну ділянку, доглядала домоволодіння, готувала їсти, прала, прибирала і т.п., а після смерті ОСОБА_3 провела поховання, поминки, доглядає за могилою і домогосподарством покійної.

Факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3, крім пояснень заявника та свідків, також стверджується довідками виконавчого комітету Немерченської сільської ради № 136 і № 135 від 28 лютого 2017 року (а.с. 8,9), із яких слідує, що ОСОБА_1 з 2004 року по 2013 рік здійснювала догляд за ОСОБА_3, вела з нею спільне господарство, а після її смерті здійснила поховання (а.с. 11), встановила пам'ятник та доглядає могилу (а.с. 10).

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

До спадкоємців четвертої черги може належати не лише жінка або чоловік, які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, а також й інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 5-рп/99 від 03.06.1999 року у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої і п'ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім'ї") визначив, що обов'язковою умовою для визнання осіб членами сім'ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Таким чином, суд вважає, що перерахованими вище доказами заявник довела суду, що вона проживала із померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (а.с. 6) однією сім'єю з 2004 року до дня її смерті.

Свідоцтвом про смерть (а.с. 6), довідкою виконавчого комітету Немерченської сільської ради № 134 від 28 лютого 2017 року (а.с. 7) своїми поясненнями та поясненнями свідків у судовому засіданні заявник довела, що встановлення факту їй необхідно для оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3.

Представник заінтересованої особи - секретар Немерченської сільської ради ОСОБА_2 у судовому засіданні ствердив факт спільного і тривалого проживання ОСОБА_1 та покійної ОСОБА_3, не заперечив проти його встановлення.

Керуючись ст.ст. 60, 212, 213, 215, п. 5 ч. 1 ст. 256, ст. 259 ЦПК України, суд в и р і ш и в:

Заяву задовольнити. Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з квітня 2004 року до 03 грудня 2013 проживала однією сім'єю із ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з моменту його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Суддя: ________________