Справа № 143/1109/16-ц Провадження № 22-ц/772/347/2017Головуючий в суді першої інстанції Марченко Л. В.
Категорія 23 Доповідач Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі: головуючого - судді Панасюка О.С., суддів Медвецького С.К., Оніщука В.В., з участю секретаря судового засідання Топольської В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Погребищенське» про визнання недійсними договорів оренди землі та рішень про надання земельних ділянок в оренду та у власність, скасування права власності на земельну ділянку, визнання права оренди земельної ділянки за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Погребищенське» на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 5 грудня 2016 року, -

встановила:

20 липня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом.

Вказував, що з 2006 року орендував на території Черемошенської сільської ради Погребищенського району Вінницької області земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 36,9806 га за договором оренди від 10 травня 2006 року, зареєстрованим 13 червня 2006 року за № 01, дію якого продовжено згідно з договором від 18 грудня 2012 року, зареєстрованим 28 грудня 2012 року за № 08583. Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 10 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 4 листопада 2015 року, договір оренди землі від 18 грудня 2012 року визнано недійсним. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 13 квітня 2016 року зазначена ухвала апеляційного суду скасована, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, за результатами якого Апеляційним судом Вінницької області 13 липня 2016 року ухвалено рішення, яким рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 10 вересня 2015 року скасоване, а у позові ОСОБА_4 про визнання недійсним договору оренди землі від 18 грудня 2012 року, скасування його державної реєстрації, визнання протиправним та скасування розпорядження Погребищенської районної державної адміністрації № 637 від 18 грудня 2012 року «Про поновлення (шляхом переукладення) договорів оренди земельних ділянок запасу та резервного фонду, які розташовані на території Черемошенської сільської ради» відмовлено.

Оскільки земельна ділянка вибула з його користування на підставі скасованих судових рішень, просив: визнати недійсним договір оренди землі № 1-514 від 18 грудня 2015 року, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області та ОСОБА_3; визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 18 грудня 2015 року № 2-7193/20-15-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду»; скасувати державну реєстрацію права оренди за цим договором на земельну ділянку площею 31,7707 га, кадастровий НОМЕР_1, розташованої на території Черемошанської сільської ради Погребищенського району Вінницької області; визнати недійсним та скасувати зареєстроване право власності на земельну ділянку з кадастровим НОМЕР_2, площею 4,3036 га, що розташована на території Черемошанської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 16 червня 2016 року № 2-7691/15-16-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання у власність земельної ділянки ОСОБА_4.»; визнати недійсним договір оренди землі від 1 липня 2016 року на земельну ділянку площею 4,3036 га, кадастровий НОМЕР_2, розташовану на території Черемошанської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Погребищенське»; скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за цим договором; визнати за ним право оренди земельної ділянки площею 36,9806 га, кадастровий НОМЕР_3, на підставі договору оренди землі від 18 грудня 2012 року, зареєстрованого 28 грудня 2012 року за № 08583.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 5 грудня 2016 року позов задоволено повністю.

Визнано недійсним договір оренди землі № 1-514 від 18 грудня 2015 року, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області та ОСОБА_3 Визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 18 грудня 2015 року № 2-7193/20-15-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду». Скасовано державну реєстрацію права оренди за цим договором на земельну ділянку площею 31,7707 га, кадастровий НОМЕР_1, розташовану на території Черемошанської сільської ради Погребищенського району Вінницької області.

Визнано недійсним та скасовано зареєстроване право власності на земельну ділянку з кадастровим НОМЕР_2, площею 4,3036 га, що розташована на території Черемошанської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Визнано недійсним та скасувано наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 16 червня 2016 року № 2-7691/15-16-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання у власність земельної ділянки ОСОБА_4.».

Визнано недійсним договір оренди землі від 1 липня 2016 року на земельну ділянку площею 4,3036 га, кадастровий НОМЕР_2, розташовану на території Черемошанської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Погребищенське». Скасовано державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за цим договором.

Визнано право оренди земельної ділянки ОСОБА_2, площею 36,9806 га, кадастровий НОМЕР_3, на підставі договору оренди землі від 18 грудня 2012 року, зареєстрованого 28 грудня 2012 року за № 08583.

В апеляційній скарзі ТОВ «Погребищенське», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у позові.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, судова колегія розглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що судове рішення, на підставі якого позивач втратив право користування земельною ділянкою за договором оренди від 18 грудня 2012 року, було скасовано, а тому право ОСОБА_2 на користування цією ділянкою підлягає захисту шляхом визнання недійсними договорів оренди та зареєстрованого права власності на ділянки, сформовані пізніше з цієї земельної ділянки, визнання недійсними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про затвердження документації із землеустрою та надання в оренду і у власність цих ділянок, а також визнання за ним права оренди на земельну ділянку за договором оренди землі від 18 грудня 2012 року.

Проте погодитись із таким висновком суду не можна з таких міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Судом встановлено, що згідно з договором оренди землі від 18 грудня 2012 року Погребищенська районна державна адміністрація передала, а ОСОБА_2 прийняв у платне строкове користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 36,9806 га, розташовану на території Черемошенської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, строком на 15 років. Договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Погребищенському районі 28 грудня 2012 року за № 08583 (а. с. 17 - 21), того ж дня земельна ділянка передана ОСОБА_2 за актом прийому-передачі (а. с. 21 зв.)

Рішенням Поргребищенського районного суду Вінницької області від 10 вересня 2015 року, яке набрало законної сили згідно з ухвалою Апеляційного суду Вінницької області 4 листопада 2015 року, договір оренди землі від 18 грудня 2012 року, укладений між Погребищенською районною державною адміністрацією Вінницької області та ОСОБА_2, зареєстрований у відділі Держкомзему у Погребищенському районі 28 грудня 2012 року за № 08583, визнано недійсним та скасовано його державну реєстрацію (а. с. 22 - 26).

Наказом № 2-7193/20-15-ст Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 18 грудня 2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та прийнято рішення про надання в оренду терміном на 7 років ОСОБА_3 земельної ділянки із земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташованої на території Черемошенської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, площею 31,7706 га із кадастровим номером НОМЕР_1 для ведення фермерського господарства (а. с. 37).

Того ж дня між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області та ОСОБА_3 укладено договір оренди на цю земельну ділянку (а. с. 31- 36).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру 15 грудня 2015 року за ОСОБА_6 на праві власності була зареєстрована земельна ділянка сільськогосподарського призначення на території Черемошенської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, площею 31,7706 га із кадастровим номером НОМЕР_2, площею 4,3036 га, яку він передав в оренду ТОВ «Погребищенське» (дата реєстрації речового права: 29 червня 2016 року) (а. с. 40 - 41).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна право власності ОСОБА_4 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на цю земельну ділянку зареєстроване 29 червня 2016 року на підставі витягу з Державного земельного кадастру, виданого 25 травня 2016 року, та наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 16 червня 2016 року. 29 червня 2016 року зареєстроване інше речове право на зазначену ділянку за договором оренди землі від 1 червня 2016 року, укладеним з ТОВ «Погребищенське» (а. с. 43 - 44).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 13 квітня 2016 року скасовано ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 4 листопада 2015 року про залишення без змін рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 10 вересня 2015 року, яким визнано недійсним договір оренди землі від 18 грудня 2012 року, укладений між Погребищенською районною державною адміністрацією Вінницької області та ОСОБА_2, зареєстрований у відділі Держкомзему у Погребищенському районі 28 грудня 2012 року за № 08583 (а. с. 27 - 29); ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 13 липня 2016 року рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 10 вересня 2015 року скасоване, у позові ОСОБА_4 до Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області, ОСОБА_7, терті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Черемошенська сільська рада Погребищенського району Вінницької області, Головне управління Держземагенства у Вінницькій області, про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації відмовлено (а. с. 30).

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як роз'яснено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до положень ст. ст. 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, ст. 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої ст. 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Способи захисту цивільних прав особи визначено ч. 1 ст. 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, саме позивачу належить право обрати у встановлених ч. 1 ст. 16 ЦК України, договором або законом, зокрема ч. 3 ст. 152 ЗК України, межах спосіб захисту його порушеного, оспорюваного або невизнаного цивільного права та інтересу.

Натомість, відповідно до приписів ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд, сприяючи сторонам у здійсненні їхніх прав, повинен уточнити підставу позову, з'ясувати чи передбачена вона як можливий спосіб захисту порушеного права позивача та роз'яснити йому право змінити підставу або предмет позову, а також наслідки вчинення або не вчинення такої процесуальної дії, зберігаючи при цьому безсторонність та неупередженість щодо решти учасників розгляду справи.

Так, обираючи спосіб захисту права на користування земельною ділянкою за договором оренди від 18 грудня 2012 року, позивач вимагав: визнати недійсними договори оренди, укладені на сформовані після визнання недійсним укладеного з ним договору; визнати недійсними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про затвердження технічної документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду ОСОБА_3, затвердження технічної документації із землеустрою та надання у власність земельної ділянки ОСОБА_4, які сформовані за рахунок земельної ділянки, яка перебувала в його користуванні за договором оренди від 18 грудня 2012 року; визнати недійсним та скасувати зареєстроване право власності на земельну ділянку ОСОБА_4; скасувати державну реєстрацію права оренди та права власності на ці ділянки; а також визнати за ним право оренди на земельну ділянку за договором від 18 грудня 2012 року.

Проте, згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, то визнання таких рішень недійсними є наслідком прийняття зазначеними органами, їх посадовими особами рішень із порушенням установленої законом процедури або всупереч нормі закону, або з перевищенням своїх повноважень (ст. 152 ЗК України, п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2001 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ").

Отже, для задоволення позову про визнання недійсними договорів оренди суд повинен був встановити, які норми закону були порушені стороною (сторонами) цих договорів саме на момент їх вчинення, а рішень Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області - чи була порушена установлена законом процедура прийняття таких рішень, або норма закону при їх прийнятті, або рішення прийняті з перевищенням повноважень зазначеного органу державної влади.

Однак, задовольняючи позов суд першої інстанції, всупереч приписам ч. 3 ст. 213 ЦПК України, взагалі не навів мотивів відхилення доводів, викладених у письмових запереченнях Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про відсутність законних перешкод для надання дозволу ОСОБА_3 на розробку технічної документації за проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також відсутність законних, виключний перелік яких встановлений ч. 3 ст. 123 ЗК України, підстав для прийняття рішення про відмову наданні в оренду земельної ділянки ОСОБА_3

Так, як встановлено судом, після набрання 4 листопада 2015 року законної сили рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 10 вересня 2015 року про визнання недійсним договору оренди від 18 грудня 2012 року, укладеного між Погребищенською районною державною адміністрацією та Вінницької області та ОСОБА_2 ця земельна ділянка стала вільною від будь-якого речового права.

Ч. 3 ст. 123 ЗК України встановлено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на передачу земельних ділянок державної або комунальної власності у користування чи власність. Такою підставою може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як зазначено у запереченні на позовну заяву ОСОБА_3 відповідно до ч. 2 цієї статті подав усі необхідні для надання в оренду земельної ділянки документи, а відтак Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області згідно з приписами ч. 6 ст. 123 ЗК України, за якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування, а також з урахуванням встановленого ст. 19 Конституції України обов'язку органу державної влади діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не мало законних підстав для відмови у наданні йому спірної земельної ділянки.

Так само позивачем не наведено, а у справі не має жодних доказів щодо порушення встановленого ст. 122 ЗК України порядку передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_4, а відтак і порушення ним чи ТОВ «Погребищенське» вимого закону при укладенні договору оренди від 1 червня 2016 року (згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, а не від 1 липня 2016 року, як зазначено у позовній заяві та рішенні суду першої інстанції).

Крім того, правовим наслідком недійсності правочину є реституція, тобто повернення сторін правочину у попередній (той який існував до його вчинення) стан.

Так, згідно з ч. 1 ст. 216 ЦПК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Однак, задовольняючи позов про визнання недійсними договорів оренди суд не повернув у попередній стан сторін цих договорів, а саме за договором від 18 грудня 2015 року не повернув земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 31,7707га, розташовану на території Черемошенської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, Головному управлінню Держгеокадастру у Вінницькій області, а за договором від 1 червня 2016 року земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, площею 4,3036га, розташовану на території Черемошенської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, - ОСОБА_4, а визнав за ОСОБА_2 право оренди земельної ділянки площею 36,9806га з кадастровим номером НОМЕР_3, розташовану на території тієї ж сільської ради.

При цьому суд першої інстанції не звернув уваги на приписи ч. ч. 4 - 7 ст. 79-1 ЗК України, за якими земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок; формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок; винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Проте, жодних доказів про формування земельних ділянок, переданих у власність ОСОБА_4 та в оренду ОСОБА_3 за рахунок поділу ділянки, що перебувала у користуванні ОСОБА_2 (ч. 6 ст. 79-1 ЗК України) у справі немає, натомість ці ділянки були сформовані у встановленому саме ч. 4 цієї статті порядку.

Більше того, у справі взагалі відсутні допустимі докази (проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки) формування земельної ділянки, яка є предметом договору від 18 грудня 2012 року, укладеного між Погребищенською районною державною адміністрацією Вінницької області та ОСОБА_2, а тому підстав вважати ці земельні ділянки (ділянку, площею 36,9806га, з кадастровим номером НОМЕР_3 та ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 31,7707га, і кадастровим номером НОМЕР_2, площею 4,3036га) одним і тим самим предметом спору не було.

Разом з тим, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями.

Відповідно до закріпленого в ст. 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Положення ст. 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

До такого правового висновку дійшов Верховний суд України у справі № 6-2233цс16 від 21 грудня 2016 року, який згідно з ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для врахування судами загальної юрисдикції при застосуванні таких самих норм права.

Отже, способом захисту права позивача на користування земельною ділянкою за договором оренди, яка вибула з його користування на підставі судового рішення, ухваленого щодо цієї ділянки, але в подальшому скасованого, є витребування земельної ділянки шляхом віндикації, а не визнання недійсними правочинів та актів органу державної влади щодо розпорядження земельною ділянко, укладених та прийнятих під час чинності такого рішення без порушення норм закону, що регулюють їх укладення (прийняття).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що правових підстав для задоволення позову у межах заявлених позовних вимог немає, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 205, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Погребищенське» задовольнити.

Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 5 грудня 2016 року скасувати.

У позові ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Погребищенське» про визнання недійсними договорів оренди землі та рішень про надання земельних ділянок в оренду та у власність, скасування права власності на земельну ділянку, визнання права оренди земельної ділянки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/ О.С. Панасюк

Судді: /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ В.В. Оніщук

Згідно з оригіналом О.С. Панасюк