Справа № 203/4401/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого з урахуванням подальшого уточнення позовних вимого послалась на те, що 14 липня 2016 року о 17 години 01 хвилині на перехресті пр. Кірова та пр. Пушкіна в м. Дніпро сталася ДТП з вини відповідача ОСОБА_3, внаслідок було пошкоджено автомобіль позивача, чим останній завдано матеріальної шкоди в розмірі 127064,44 гривень, втрачено товарну вартість автомобіля позивача на суму 11462,46 гривень. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як власника транспортного засобу, застрахована на момент ДТП не була, а відповідач МТСБУ в позасудовому порядку вартість завданої ОСОБА_3 матеріальної шкоди не відшкодувало не зважаючи на письмове звернення позивача до МТСБУ, позивач просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 та МТСБУ вартість матеріального шкоди в розмірі 127064,44 гривень, а також у відповідності до правових висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 04 червня 2014 року у справі №6-49цс14, стягнути з ОСОБА_3 розмір втрати товарної вартості автомобіля позивача. Крім того, позивач, посилаючись на відсутність в неї внаслідок ДТП можливості використовувати свій автомобіль за призначенням, що доставляє їй багато незручностей, порушує її звичайний уклад життя, потребує пошуку коштів на ремонт автомобіля, вказала на завдання їй моральної шкоди, яку вона оцінює в 10000 гривень, які просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 Також позивач просила суд покласти на відповідачів судові витрати по справі. (а.с.2-5, 62-65)

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги своєї довірительки підтримала, наполягала на їх задоволенні в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом із тим до суду від імені вказаного відповідача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності та про визнання позовних вимог. (а.с.55)

Представник відповідача МТСБУ в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за фактичної явки учасників розгляду справи.

Вислухавши представника позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 14 липня 2016 року о 17 годині 01 хвилину мала місце ДТП за участю автомобілів позивача та відповідача ОСОБА_3 Так, останній у вказаний день та час керував автомобілем НОМЕР_1 на перехресті пр. Кірова та пр. Пушкіна в м. Дніпро, де перед початком руху не впевнився в безпеці свого маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, спричинивши вказаним транспортним засобам механічні пошкодження. Викладені фактичні обставини ДТП, а також вина відповідача ОСОБА_3 в її скоєнні встановлені постановою судді Волноваського районного суду Донецької області від 05 вересня 2016 року, якою відповідач ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Оскільки дана постанова суду набрала законної сили ще 15 вересня 2016 року, викладені в ній фактичні обставини спричинення майнової шкоди та вина відповідача ОСОБА_3 у її спричиненні відповідно до ст.61 ч.4 ЦПК України є преюдиційно встановленими та не підлягають доказуванню. (а.с.8, 9, 66).

Також судом встановлено, що автомобіль НОМЕР_2 належить на праві власності позивачу, а її цивільно-правова відповідальність як власника наземного транспортного засобу на момент вищевказаної ДТП застрахована в ПрАТ СК «УНІКА», на підтвердження чого видано поліс №АЕ 4623871. Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3, як власника транспортного засобу, перед третіми особами на момент вказаної вище ДТП застрахована не була, поліс відсутній. (а.с.6, 7, 10, 67)

22 липня 2016 року позивачем на адресу відповідача МТСБУ було направлено повідомлення про ДТП від 14 липня 2016 року, до якого долучено копію схеми місця ДТП, копію протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, тією ж датою позивачем направлено до МТСБУ заяву про страхове відшкодування, до якої вона долучила копії свого паспорту, ІПН, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копію страхового полісу обовязково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, копію паспорту водія транспортного засобу, копію водійського посвідчення водія транспортного засобу, результати пошуку централізованої бази МТСБУ. Означені документи були отримані відповідачем МТСБУ, однак дотепер виплата страхового відшкодування позивачу здійснена не була, так само і відповідачем ОСОБА_3 в позасудовому порядку не відшкодовано позивачу завдану їй матеріальну шкоду. (а.с.22-26)

Згідно висновку №3708/16/16 експертного дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди, завданої володільцю КТЗ, від 29 серпня 2016 року розмір матеріальної шкоди (з урахуванням втрати товарної вартості), спричиненого позивачу, як власнику автомобіля НОМЕР_2, внаслідок ДТП від 14 липня 2016 року становить 138526,9 гривень, з яких: 127064,44 гривень вартість відновлювального ремонту авто, 11462,46 гривень розмір втрати товарної вартості транспортного засобу позивача. (а.с.11-21)

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про деякі питання здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 09 липня 2010 року №566 (далі Розпорядження).

Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст.ст.11, 629 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договір, який є обовязковим для виконання, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Нормою ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності тощо) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної особи бути страхувальником майна або відповідальності перед іншими особами.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Положеннями ст.ст.3, 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.979, 980 ЦК України передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників (страхувальників) наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

За змістом ст.17 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.981 ЦК України договір обовязкового страхування, яким особа страхує свою цивільно-правову відповідальність, укладається у письмові формі, зокрема, шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва поліса.

Згідно ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін.

Пунктом 1 Розпорядження встановлено, що розміри страхових сум за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням (після 19 лютого 2016 року) за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100000 гривень на одного потерпілого.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону (забезпечений транспортний засіб), та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

За змістом ст.ст.22, 28, 29, 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Різновидом шкоди, завданої майну, є шкода, повязана із пошкодженням транспортного засобу. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Відповідно до ст.ст.33-36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування (регламентної виплати) потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування (регламентної виплати), протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (подається причетним до ДТП водієм в письмовій формі невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП) подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування та долучає до неї визначені законом документи. В свою чергу, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), за умови настання страхового випадку, подання йому повного пакету документів та повідомлення про ДТП із дотриманням вимогу закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплачує його (її). Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом ст.ст.23, 1167, 1188 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Моральна шкода зокрема полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода може відшкодовуватись грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової та моральної шкоди.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до висновку, що в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження заявлені позивачем в її позові факти: настання ДТП 14 липня 2016 року з вини відповідача ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого, як власника наземного транспортного засобу, на час вказаної ДТП застрахована не була, на відміну від відповідальності позивача; завдання позивачу внаслідок вказаної ДТП матеріальної шкоди внаслідок пошкодження її транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту якого становить 127064,44 гривень, а втрати ним товарної вартості 11462,46 гривень. Також в ході розгляду справи підтверджено виконання позивачем передбачених ст.ст.33, 33-1, 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дій, необхідних для отримання регламентної виплати від МТСБУ, яке за викладених вище обставин спірних правовідносин і мало виконати функції страховика відповідача ОСОБА_3 перед позивачем, однак регламентної виплати позивачу дотепер не виплатило в порушення вимог ст.ст.36, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому, з наявних в матеріалах справи доказів не вбачається жодної із передбачених ст.37 того ж закону підстав для відмови МТСБУ у здійсненні страхової виплати. За таких обставин суд вважає позовну вимогу про стягнення суми матеріальної шкоди в розмірі 127064,44 гривень, предявлену солідарно до відповідачів, обґрунтованою, однак такою, що підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача МТСБУ суми завданої позивачу матеріальної шкоди лише в межах розміру страхової суми, яка відповідно до п.1 Регламенту становить 100000 гривень, а решту суми матеріальної шкоди 27064,44 гривень стягнути з відповідача ОСОБА_3

Приймаючи таке рішення, суд виходив з того, що чинним законодавством, в першу чергу Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не передбачено солідарної відповідальності ні страховика зі страхувальником, ні МТСБУ та власника/володільця транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Натомість, враховуючи, що МТСБУ в даному випадку виконує роль страховика відповідача ОСОБА_3, як власника/володільця транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, однак своїми винними діями спричинив ДТП та завдав цим матеріальної шкоди позивачу, приймаючи до уваги зміст положень ст.1194 ЦК України, п.36.1 ст.36 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд і приходить до висновку, що розмір матеріальної шкоди має бути стягнутий окремо з кожного з відповідачів і відповідно до обсягу покладеної на них законом відповідальності: з МТСБУ в межах страхової суми 100000 гривень, з відповідача ОСОБА_3 27064,44 гривень, які виходять за межі означеної страхової суми.

Крім того, приймаючи до уваги правові висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 04 червня 2014 року у справі №6-49цс14, які є обовязковими для врахування при вирішення даної справи, враховуючи відсутність підстав для відступлення від таких висновків, а також те, що ліміт відповідальності МТСБУ вичерпано стягуваною з нього за цим рішенням сумою матеріальної шкоди, суд вважає за можливе задовольнити позовну вимогу позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_3 втраченої внаслідок ДТП від 14 липня 2016 року товарної вартості транспортного засобу позивача в розмірі 11462,46 гривень.

Не викликає в суду сумнівів дійсність спричинення позивачу внаслідок ДТП від 14 липня 2016 року з вини відповідача ОСОБА_3 моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях позивача через пошкодження її майна, неможливості його використання та необхідності докладати додаткових зусиль для його відновлення, зокрема в судовому порядку через небажання відповідачів здійснити відшкодування заподіяної матеріальної шкоди в позасудовому порядку. За таких обставин, враховуючи, що характер завданої позивачу моральної шкоди не охоплюється положеннями ст.ст.23, 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а отже не може відшкодовуватись МТСБУ, суд, керуючись вимогами розумності та справедливості при визначенні розміру відшкодування, вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 10000 гривень обґрунтованими та доведеними, а відтак такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача МТСБУ на користь позивача сплачений останньою при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1000 гривень, а з відповідача ОСОБА_3 936,47 гривень (а.с.1, 39).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 15, 16, 23, 629, 979, 980, 981, 999, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст.1, 3, 5, 6, 9, 17, 21, 22, 23, 26-1, 28, 29, 33-36, 37, 39, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування», п.1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про деякі питання здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 09 липня 2010 року №566, ст.ст.3, 10, 11, 57-61, 64, 88, 169, 208-210, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 в рахунок страхового відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 100000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 38526 грн. 90 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн., а всього стягнути 48526 грн. 90 коп.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 936 грн. 47 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю. Казак