У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді : Гордійчук С.О.

суддів : Григоренка М.П., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання :Шептицька С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного університету водного господарства та природокористування про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Національного університету водного господарства та природокористування про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено за безпідставністю.

В поданій на рішення апеляційній скарзі позивач вказує на його незаконність, оскільки судом не враховано, що в заяві про переведення на посаду старшого викладача він не вказував дату закінчення трудового договору і не давав згоди на звільнення, також не погоджував термін дії трудового договору який відповідач визначив самостійно на власний розсуд.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що підстав для виходив із того, що між сторонами було укладено строковий трудовий договір, тому при звільненні позивача з боку відповідача відсутні порушення вимог чинного трудового законодавства.

На підтвердження такого висновку в рішенні суду наведенні відповідні мотиви та докази з якими погоджується і апеляційний суд.

За положеннями ст. 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Підставою для укладення строкового трудового договору на вимогу працівника є його заява про прийняття на роботу.

При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події.

Строк, на який працівник наймається на роботу, обов'язково має бути вказаний у наказі про прийняття на роботу, інакше буде вважатися, що працівник прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором. У трудовій книжці робиться запис без посилання на строковий характер трудових відносин.

Таким чином, порядок оформлення трудових відносин за строковим трудовим договором такий же, як і за безстроковим.

За змістом ч. 3 ст. 54 Закону України "Про освіту" педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору.

Особливості умов прийняття на роботу науково-педагогічних працівників регулюється Положенням про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 24 грудня 2002 року № 744 (далі Положення), де передбачено можливість укладення безстрокових, строкових трудових договорів, в тому числі контракту. Термін строкового трудового договору встановлюється за погодженням сторін. Вносити пропозиції щодо терміну трудового договору має право кожна із сторін.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом першої інстанції, що з 06 вересня 2006 року позивач працював асистентом кафедри АЕКІТ НУВГ за строковими трудовими договорами.

01 вересня 2015 року ОСОБА_1 подав заяву про переведення його на посаду старшого викладача кафедри АЕКІТ НУВГ з 01 вересня 2015 року. Дана заява погоджена із керівником Університету, завідувачем кафедри та завідувачем навчально-методичного відділу, які в своїй резолюції вказали строк «по 30.06.2016р.». На підставі вказаної заяви, наказом №620 від 01.09.2015 року, ОСОБА_1 переведено на посаду старшого викладача кафедри АЕКІТ з 01.09.2015 року по 30.06.2016 року. Із вказаним наказом позивач був ознайомлений 01.09.2015 року.

Крім того, вбачається, що до закінчення строку трудового договору, а саме 15 червня 2016 року позивач подав заяву про надання щорічної відпустки та просив продовжити термін дії трудового договору до 23.08.2016 року.

Таким чином, позивач був повідомлений про обставини укладення трудового договору на певний строк на період з 01.09.2015 р. по 30.06.2016 року відповідно до наказу №620 від 01 вересня 2015 року, ніяких зауважень щодо вказаного строку не висловлював, вказаний наказ не оскаржував.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що його звільнення по закінченню цього строку є правомірним, таким, що проведено з дотриманням вимог чинного трудового законодавства (п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України), і немає підстав вважати, що він працював на умовах трудового договору без визначення строку, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

За таких обставин, доводи скарги щодо не надання оцінки доводам позивача про зміну відповідачем строку дії трудового договору в односторонньому порядку, є безпідставними і спростовується вищенаведеним.

Доводи апеляційної скарги про безстроковість трудового договору укладеного з ним, посилаючись на неодноразовість його переукладення, на увагу не заслуговують, оскільки за характером роботи, а саме в зв'язку з неможливістю відповідача передбачити кількість набраних на навчання студентів за певною спеціальністю та необхідність відповідної кількості викладацького складу на кожний навчальний рік, трудові відносини між сторонами не можуть бути встановлені на невизначений строк. Переукладання строкового трудового договору у випадках, що підпадають під частину другу ст.23 КЗпП України, не тягне набуття трудовим договором характеру безстрокового чи укладеного на невизначений строк.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 листопада 2016 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :