Справа № 297/160/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

20 березня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Кондора Р.Ю., Собослоя Г.Г.,

при секретарі - Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Берегівського районного суду від 16 листопада 2016 року по справі за заявою ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення Берегівського районного суду від 17 квітня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 оскаржила в апеляційному порядку ухвалу Берегівського районного суду від 16.11.2016, якою відмовлено у задоволенні її заяви про відстрочку виконання рішення Берегівського районного суду від 17.04.2014, яким у рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 у розмірі 30063,78 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки - належні ОСОБА_1 квартиру загальною площею 162,3 кв.м. та земельні ділянки загальною площею 0,429 га, розташовані за адресою АДРЕСА_1.

Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення її заяви.

Представник Банку просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Апелянт в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 145 т. 2 ).

Заслухавши суддю доповідача, позицію представника Банку, дослідивши окремі матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

У частині першій статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Згідно ч. 1 ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою сторони виконавчого провадження суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Берегівського районного суду від 17.04.2014 звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №2-2044 від 12.06.2007 року, укладеним між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 на нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 162,3 кв.м. та земельні ділянки загальною площею 0,429 га, розташовані за адресою АДРЕСА_1, що належить відповідачу на праві власності, для погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 в розмірі 30063,78 доларів США. Встановлено початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Також виселено ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 у Берегівському районі Закарпатської області зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Закарпатській області. Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.140-143 т. 1 ).

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 19.11.2014 указане рішення місцевого суду залишено без змін (а.с.220-223 т. 1).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.03.2015 рішення Берегівського районного суду від 17.04.2014 та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 19.11.2014 в частині виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В решті судові рішення залишені без змін (а.с.35-37 т. 2 ).

В подальшому рішенням Берегівського районного суду від 05.06.2015 у задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення - відмовлено (а.с. 88-90 т. 2 ).

Таким чином рішення Берегівського районного суду від 17.04.2014 у частині звернення стягнення на предмет іпотеки набрало законної сили 19.11.2014.

28.10.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Берегівського районного суду із заявою про відстрочку виконання рішення від 17.04.2014, яку мотивувала тим, що рішенням виконавчого комітету Великобактянської сільської ради Берегівського району №12 від 27.05.2016 року переведено квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві власності, в окремий самостійний об'єкт нерухомого майна, а саме одноквартирний (садибний) житловий будинок та присвоєно адресу АДРЕСА_1.

У зв'язку з цим був розроблений технічний паспорт на будинок загальною площею 170,5 кв.м. та 13.09.2016 зареєстровано право власності на нього за ОСОБА_1 Заявниця ОСОБА_1 вказує на те, що отриманий нею кредит в іноземній валюті є споживчим, загальна площа житлового будинку, який є предметом іпотеки менше 250 кв.м. та є єдиним місцем проживання для неї та її сім'ї, іншого житла у них немає. Оскільки наразі рішення суду про звернення стягнення на іпотечне майно перебуває у провадженні відділу ДВС, а з 07.06.2014 набрав законної сили Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон №1304-VII), тому заявниця просила на час дії цього закону надати відстрочку у виконанні рішення суду від 17.04.2014 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позиції щодо застосування Закону №1304-VII були неодноразово викладені у Постановах Верховного Суду України, зокрема, від 25.03.2015 (справа № 6-44цс15), від 15.04.2015 (справа № 6-46цс15), від 27.05.2015 (справа №6-57цс15) від 29.09.2015 (справа № 6-1196цс15), від 30.09.2015 (справи №№ 1309 цс15, 1465 цс15, 1494 цс15, 1825 цс15) від 20.01.2016 (справа № 6-482цс15) від 06.07.2016 (справа № 6-969цс16).

Поняття "мораторій" у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Оскільки Закон № 1304-VII не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то він не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності.

Оскільки Закон № 1304-VII набрав чинності тільки 07.06.2014, тому він не міг бути застосований Берегівським районним судом при ухваленні рішення від 17.04.2014.

При цьому, як на момент постановлення ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 19.11.2014, так і ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.03.2015 дія Закону № 1304-VII не поширювалася на спірні правовідносини, оскільки загальна площа спірної квартири перевищувала перевищує 140 кв.м. і становила 162,3 кв.м.

У відповідності до п. 3.3.2 іпотечного договору від 12.06.2007 укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України» (правонаступником якого є ПАТ «Державний Ощадний банк України») іпотекодавець зобов'язалася не здійснювати дій, що призводять до зменшення вартості предмета іпотеки, його якісних та кількісних показників, за винятком зменшення його вартості в межах норми його звичайної амортизації.

Також у 3.3.6 іпотечного договору іпотекодавець зобов'язалася повідомляти іпотекодержателя про будь-які зміни,які відбулися або можуть наступити у предметі іпотеки, у тому числі про будь-які дії третіх осіб стосовно предмету іпотеки - не пізніше наступного дня з моменту, коли про вказані обставини стало відомо іпотекодавцю.

Колегія суддів вважає, що зміна ОСОБА_1 якісних характеристик предмета іпотеки після набрання законної сили судовим рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом переведення квартири у житловий будинок, не є підставою для відстрочки виконання рішення суду.

Враховуючи наведене, правильним є висновок місцевого суду про те, що заявник не довів наявності передбачених ч. 1 ст. 373 ЦПК України обставин, що утруднюють виконання рішення та наявності виняткового випадку, внаслідок чого заява ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення задоволенню не підлягає.

Ухвалу постановлено з додержанням вимог закону, а тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити та залишити ухвалу місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Берегівського районного суду від 16 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча: Судді: