Справа № 301/2629/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" березня 2017 р. Іршавський районний суд

Закарпатської області

в складі:

головуючого - судді Золотар М.М.

при секретарі - Фанта А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Іршава справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, Іршавської районної спілки споживчих товариств, де третя особа без самосійних вимог комітет профспілки працівників Іршавської районної спілки споживчих товариств про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

23 грудня 2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_8, Іршавської районної спілки споживчих товариств, де третя особа без самосійних вимог комітет профспілки працівників Іршавської районної спілки споживчих товариств про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди.

Посилаються на те, що 10.12.2016 року позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 отримано поштові відправлення, вмістом яких була постанова №3 від 30.11.2016 року за підписом ОСОБА_8, як голови правління Іршавської районної спілки споживчих товариств, про звільнення із займаних посад.

Звільнення вважають незаконним, а постанову №3 від 30.11.2016 року такою, що підлягає скасуванню.

13.10.2016 року ОСОБА_1 призначена на посаду голови правління Іршавської районної спілки споживчих товариств, 17.10.2016 року ОСОБА_9 призначений на посаду першого заступника голови правління Іршавської районної спілки споживчих товариств, 21.11. 2016 року ОСОБА_3 призначений на посаду заступника голови правління Іршавської районної спілки споживчих товариств, 17.09.2015 року ОСОБА_5 вступив на посаду голови ревізійної комісії Іршавської районної спілки споживчих товариств, 24.10.2016 року ОСОБА_4 призначена на посаду заступника головного бухгалтера Іршавської районної спілки споживчих товариств, 24.10.2016 року ОСОБА_6 призначений на посаду юрисконсульта Іршавської районної спілки споживчих товариств, 17.10.2016 року - ОСОБА_7 призначений на посаду начальника відділу організаційно-кооперативної та кадрової роботи Іршавської районної спілки споживчих товариств.

До отримання постанови №3 від 30.11.2016 року, а саме до 10.12.2016 року відповідачем не повідомлялось про намір звільнення їх із займаних посад, жодних пояснень від позивачів з приводу звільнення не вимагалось.

У вказаній постанові вказано: звільнити з роботи осіб, які незаконним шляхом зайняли посади, однак не вказано підстави та статті КЗпП України за якою проведено таке звільнення.

У відповідача відсутні будь-які визначені чинним трудовим законодавством підстави для звільнення позивачів з посад.

Згідно законодавства, існує процедура, яку необхідно дотримати при звільненні працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу і таку необхідно було дотримати.

Окрім цього, в Іршавській райспоживспілці діє профспілкова організація членами якої є позивачі, а з змісту постанови №3 від 30.11.2016р. випливає, що їх звільнено з ініціативи власника або уповноваденого ним органу, а отже звільнення з займаних посад повинно було проходити за погодження із профспілковою організацією, однак такий аспект відповідачем проігноровано.

Відповідач оскаржувану постанову №3 від 30.11.2016 року прийняв одноособово не маючи на те ні підстав, ні повноважень, тобто здійснив незаконне звільнення, чим порушив не тільки чинне трудове законодавство, а й основоположні принципи зафіксовані в основному законі України.

Незаконним звільненням відповідач спричинив виникнення ситуації, якою він показує свою повну зневагу перед працівниками Іршавської райспоживспілки, переважна більшість яких тривалий час пропрацювали в сфері кооперації, є членами спілки, користуються повагою та авторитетом серед колег та мешканців Іршавського району. Своїми діями по виготовленню оскаржуваної постанови, підписання її та надіслання позивачам, відповідач показав, як він презирливо ставиться не тільки до працюючих в Іршавській районній спілці споживчих товариств, яких, він, якщо вважає себе керівником, повинен навпаки захищати усіма можливими законними способами, а не звільняти незаконно, а і до власної Держави, яка дає певні гарантії своїм громадянам, захищаючи їх право на працю та відповідних винагороду за неї. Викладене вказує на те, що відповідач не усвідомлює незаконності своїх дій, а постанова №3, якою звільнено позивачів, є прикладом незнання і повного ігнорування чинного законодавства України, яке регулює трудові правовідносини.

Таким чином відповідач діями що тягнуть за собою незаконне звільнення, позбавляє позивачів можливості отримувати дохід тобто самостійно, одноособово припинив їх право на отримання винагороди за працю, і як наслідок належно утримувати свої сім'ї, отже залишив їх без засобів для існування.

Важливим моментом є моральна сторона цього спору, яка включає в себе описане вище ставлення відповідача до ситуації, яка виникла внаслідок його незаконних його дій та звільнення позивачів із займаних посад. А позивачі це особи, які тривалий час працюють в системі кооперації, а саме в Іршавській районній спілці споживчих товариств, і на протязі багатьох років обіймали певні посади, чим заслужили повагу та авторитет серед колег по роботі, та серед мешканців району, серед пересічних громадян, які користувались та користуються послугами які надає Іршавська райспоживспілка. А постанова відповідача, яку він виготовив, підписав та надіслав позивачам, похитнула всі їх надбання, в плані здобутого авторитету та поваги. Факт звільнення з роботи та усвідомлення втрати єдиного заробітку, завдало позивачам значної моральної шкоди, яка полягає, в тому що кожен із них переносить значні моральні страждання та переживання позаяк не маючи іншого виду заробітку, незаконно позбавляється цього єдиного доходу, крім того кожен з позивачів переживає сильне душевне потрясіння, яке викликано тим, що за весь час роботи вони не притягались до дисциплінарної відповідальності, позаяк не було підстав для цього, кожен з них відповідально ставився до виконання функціональних обовязків, скарг та нарікань на їх роботу жодних не було, тобто усвідомлення того що людину можна звільнити просто без причин перевернуло їх уявлення про сумлінне ставлення працівника до роботи. Факт звільнення, а саме обставини звільнення, принизили їх людську гідність та приниження позивачів так-як, інформація про це стала відомою, їх сімям, родичам, знайомим, і це призвело до зміни в звичному способі життя та життєвих звязків кожного, позаяк хтось підтримує їх в цій ситуації, хтось критично сприйняв такий факт, і вони наразі змушені пояснювати оточуючим кожен день по кілька разів, повертаючись до одних і тих же розмов з приводу звільнення з роботи як наслідок в кожного у поведінці почали прослідковуватись стурбованість, нервовість, роздратованість, і намагаючись приховати від близьких такі негативні прояви, вони менше спілкуються з рідними, хоча навпаки відчувають більшу потребу в спілкуванні. Отож, кожен з позивачів вважає, що відповідачем завдано їм моральну шкоду, яку кожен для себе оцінив у 150000,00 (сто п'ятдесят тисяч) гривень. На їх думку, створений відповідачем факт незаконного звільнення і, внаслідок цього моральні страждання та переживання у звязку з цим можна оцінити у більшу суму компенсації, однак вважають, що стягнення з відповідача на користь кожного з них по 150000,00(сто п'ятдесят тисяч)гривень наразі може бути достатнім в даному випадку, хоча і вказана сума є суто символічною.

Просили суд постановити рішення, яким скасувати постанову №3 від 30.11.2016 року про звільнення з роботи ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Поновити ОСОБА_1 на посаді голови правління Іршавської райспоживспілки, ОСОБА_9 на посаді заступника голови правління, ОСОБА_3 на посаді заступника голови правління, ОСОБА_5 на посаді голови ревізійної комісії, ОСОБА_4 на посаді бухгалтера, ОСОБА_6 на посаді юрисконсульта, ОСОБА_7 на посаді начальника відділу організаційно-кооперативної та кадрової роботи.

Стягнути із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 по 150000,00 (сто п'ятдесят тисяч) гривень кожному завданих моральних збитків.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судове засідання не зявилися, а подали заяви ( а. с. 65-71), якими позов підтримали, просили його задовольнити, а справу розглянути у їх відсутності.

Відповідачі ОСОБА_8 та представник Іршавської районної спілки споживчих товариств в судове засідання не зявилися повторно, про час і місце розгляду справи повідомляися належним чином, причини неявки суд не повідомили.В порядку ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник комітет профспілки працівників Іршавської районної спілки споживчих товариств в судове засідання не зявився, про час і місце повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, тому суд у відповідності до ст. 169 ЦПК України розглянув у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 13.10.2016 року ОСОБА_1 призначена на посаду голови правління Іршавської районної спілки споживчих товариств, 17.10.2016 року ОСОБА_9 призначений на посаду першого заступника голови правління Іршавської районної спілки споживчих товариств, 21.11. 2016 року ОСОБА_3 призначений на посаду заступника голови правління Іршавської районної спілки споживчих товариств, 17.09.2015 року ОСОБА_5 вступив на посаду голови ревізійної комісії Іршавської районної спілки споживчих товариств, 24.10.2016 року ОСОБА_4 призначена на посаду заступника головного бухгалтера Іршавської районної спілки споживчих товариств, 24.10.2016 року ОСОБА_6 призначений на посаду юрисконсульта Іршавської районної спілки споживчих товариств, 17.10.2016 року - ОСОБА_7 призначений на посаду начальника відділу організаційно-кооперативної та кадрової роботи Іршавської районної спілки споживчих товариств.

30.11.2016 року головою правління Іршавської районної спілки споживчих товариств прийнято постанову №3 про звільнення позивачів, як таких, що незаконним шляхом зайняли посади ( а. с. 15).

До прийняття оскаржуваної постанови відповідачем не повідомлялось про намір звільнення їх із займаних посад, жодних пояснень від позивачів з приводу звільнення не вимагалось.

У вказаній постанові вказано: звільнити з роботи осіб, які незаконним шляхом зайняли посади, однак не вказано підстави та статті КЗпП України за якою проведено таке звільнення.

У відповідача відсутні будь-які визначені чинним трудовим законодавством підстави для звільнення позивачів з посад.

Звільнення зазначених осіб проведено без погодження із профспілковою організацією Іршавської РССТ.

Відповідно до ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Вирішуючи даний трудовий спір суд виходить і наступного.

Розділ ІІІ КЗпП України містить вичерпні підстави для звільнення працівників, однак відповідач не навів жодних законних підстав для прийняття такого рішення, а наведене формулювання в оскаржуваній постанові «звільнити осіб, які незаконним шляхом зайняли посади...» не відповідає вимогам ст. 36 даного Закону.

Отже, суд констатує, що позивачів звільнено з займаних посад без законної на те підстави.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість та підставність вимог позивачів про скасування оскаржуваної постанови про їх звільнення, тому такі підлягають задоволенню з подальшим їх поновлення на займаних раніше посадах.

Разом з тим суд вважає, що внаслідок незаконних дій відповідачів позивачам заподіяно моральної шкоди, однак відновлення їх на попередньому місці роботи є співмірним та достатнім завданим моральним стражданням.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 169, 209, 212-215 ЦПК України, розділом ІІІ, ст. 235 КЗпП України, суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Постанову №3 від 30.11.2016 року про звільнення з роботи ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 скасувати.

Поновити ОСОБА_1 на посаді голови правління Іршавської райспоживспілки, ОСОБА_9 на посаді заступника голови правління, ОСОБА_3 на посаді заступника голови правління, ОСОБА_5 на посаді голови ревізійної комісії, ОСОБА_4 на посаді бухгалтера, ОСОБА_6 на посаді юрисконсульта, ОСОБА_7 на посаді начальника відділу організаційно-кооперативної та кадрової роботи.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 та Іршавської районної спілки споживчих товариств в користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України на рах. 0104 ГУДКСУ в Іршавському районі Закарпатської області, МФО 812016 судовий збір в розмірі 551 гривень 20 копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення відповідачами може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії до Іршавського районного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Золотар М.М.