Номер провадження: 22-ц/785/306/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Колеснікова Г.Я.,

суддів Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.,

за участю секретаря Ярахмедова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» (далі- ПАТ «Державний ощадний банк України», банк) на заочне рішення Березівського районного суду Одеської області від 21 грудня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року банк звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що 28 листопада 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі - ВАТ «Державний ощадний банк України», банк), правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №1738, за яким позивач надав відповідачу ОСОБА_3 кредит у розмірі 137970,00 грн. на строк до 28 листопада 2014 рокузі сплатою 14,00 % річних.

Також для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 28 листопада 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2укладено договір поруки №1, та між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3укладено договір застави транспортного засобу.

У звязку з неналежним виконання ОСОБА_3умов кредитного договору, ПАТ «Державний ощадний банк України» з урахуванням уточнення позовних вимог просив стягнути солідарно з позичальника ОСОБА_3, та поручителя ОСОБА_2заборгованість станом на 22 липня 2015 року в загальній сумі 46 291,12 грн., та судові витрати (а.с.107).

Заочним рішенням Березівського районного суду Одеської області від 21 грудня 2015 року позов задоволено частково,стягнуто з позичальника ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором у розмірі 39252,69 грн., судові витрати у розмірі 306,48 грн., в задоволені позовних вимог до поручителя ОСОБА_2 відмовлено (а.с.137-139).

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю про солідарне стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором.

Неправильність рішення суду апелянт мотивував порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином, що відповідно до правил ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні вимог в частині стягнення суми заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку з поручителя ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що строк дії договору поруки встановлено до 28 листопада 2014 року, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, згідно п.2.2 кредитного договору, а саме до подання позову до суду кредитор не пред'явив вимоги до поручителя.

Однак с такими висновками суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Щодо обґрунтованості вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» про визначення розміру заборгованості за кредитним договором.

Судом встановлено, що 28 листопада 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №1738, за яким остання отримала кредит в розмірі 137970,00 грн. на строк до 28 листопада 2014 року зі сплатою 14,00 % річних за користування коштами (а.с.4-6).

На забезпечення виконання цього зобов'язання 28 листопада 2007 між ВАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір поруки №1 до кредитного договору №1738, згідно з якому ОСОБА_2 взяла на себе зобов'язання відповідати перед позивачем за зобов'язаннями ОСОБА_3за кредитним договором у разі невиконання або неналежного виконання нею своїх зобов'язань (а.с.8 звор.).

Згідно п.п.3.3.1, 3.3.3, 3.3.5, 3.3.6. кредитного договору №1778 від 28 листопада 2007 позичальник ОСОБА_3 зобов'язався належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання, повернути кредит в сумі 137970,00 грн. та своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, комісійні винагороди, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань сплатити штрафні санкції. У разі порушення умов кредитного договору на вимогу банку достроково повернути кредит з одночасною сплатою відсотків за фактичний час користування кредитними коштами, комісійних винагород та/або пені.

Позичальник ОСОБА_3 порушила умови договору щодо повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені кредитним договором порядку та строки, чим надало банку право достроково вимагати повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, винагород, пені.

27 серпня 2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» предявлено до суду позов про стягнення кредитної заборгованості (а.с.2-3).

Сума кредитної заборгованості на момент подачі позову, серпень 2014 року складала 30 648, 13 грн., уточнивши вимоги в січні 2015 року - 39 259,69 грн., та остаточно уточнивши вимоги в червні 2015 року - 46 291,12 грн., яка складається з:

- простроченого основного боргу по кредиту 26 281,86 грн.;

- прострочених процентів за користування кредитом 4 966,78 грн.;

- пені за прострочений основний борг по кредиту 7 161,88 грн.;

- пені за прострочені відсотки 1 586,59 грн.,

- суми інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом 4 730,82 грн.,

- суми інфляційних втрат за несвоєчасну сплату процентів 531,66 грн,

- 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту 1 031,53 грн.

що підтверджується розрахунком заборгованості доданим до матеріалів справи (а.с.2-3, 52-53,107,110-116).

Таким чином, у порушення вимог частини 2 статті 31 ЦПК України стягуючи забогованісь з ОСОБА_3 у розмірі - 39 259,69 грн., суд першої інстанції не врахував останніх уточненних вимог до позову, в яких банк просив стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованість в розмірі - 46 291,12 грн.(а.с.107).

Щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Апеляційним судом встановлено, що боржник ОСОБА_3 (а відтак і поручитель) взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 28 листопада 2014 року, сплачуючи його частинами (щомісячними ануїтетними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як вбачається з пункту 3.3.4 кредитного договору, позичальник зобов'язується здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за користування ним щомісячно ануїтетними платежами в сумі 2586,00 грн., шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з листопада 2007 року, не пізніше останнього робочого дня звітного місяця.

Відповідно до п. 2 договору поруки у разі порушення боржником виконання зобов'язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання боржника перед кредитором згідно з умовами договору.

Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше останнього робочого дня звітного місяця, а за договором поруки поручитель відповідає за зобов'язаннями боржника, які передбачені кредитним договором, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16.

Реалізуючи право на повернення кредиту достроково ПАТ «Державний ощадний банк України» пред'явив 27 серпня 2014 року позов до суду про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу, так і пред'явлення до нього позову (п.24 постанови №5 від 30 березня 2012 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»).

Позичальник неналежно виконувала свої зобовязання, останній платіж ОСОБА_3 було здійснено в березні 2014 року, відтак із цього часу кредитор дізнався про порушення власних прав та із позовом до суду позивач звернувся 27 серпня 2014 року, тобто вимога пред'явлена банком до поручителя в межах шестимісячного строку після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання.

Таким чином, підстави для застосування положень частини 4 статті 559 ЦК України відсутні, порука ОСОБА_2 не є припиненою, відповідальність за неналежне виконання кредитного договору є солідарною, кредитна заборгованість в загальній сумі 46 291,12 грн. станом на 15 червня 2015 підлягає стягненню солідарно з позичальника ОСОБА_4 та поручителя ОСОБА_2

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316,317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» задовольнити.

Заочне рішення Березівського районного суду Одеської області від 21 грудня 2015 рокускасувати.

Позов публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадовольнити.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» за кредитним договором від 28 листопада 2007 року заборгованість станом на 15 червня 2015 року у розмірі 46 291,12 грн., а саме: - простроченого основного боргу по кредиту 26 281,86 грн.,прострочених процентів за користування кредитом 4 966,78 грн.,пені за прострочений основний борг по кредиту 7 161,88 грн., пені за прострочені відсотки 1 586,59 грн.,суми інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом 4 730.82 грн.,суми інфляційних втрат за несвоєчасну сплату процентів 531,66 грн, 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту 1 031,53 грн:

-солідарно з позичальника ОСОБА_3та поручителя за договором поруки № 1 від 28 литопада 2007 року ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН) та ОСОБА_2(ІПН) на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» судові витрати у розмірі по 443,35 з кожної.

Стягнути ОСОБА_3 (ІПН) та ОСОБА_2(ІПН) на користь держави судовий збір у розмірі по 78,21 з кожної.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_5