Справа № 478/2028/16-ц Провадження № 2/478/57/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2017 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючий суддя Іщенко Х.В.,

при секретарі Луговскої А.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (далі ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України») про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

В позовній заяві зазначила, що перебувала з відповідачем в трудових правовідносинах з 29.11.2011 року та займала посаду заступника директора філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новополтавський елеватор». Наказом від 10.08.2016 року за №519-к була звільнена з займаної посади з 10.08.2016 року у звязку з скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України.

Вважаючи звільнення незаконним та необґрунтованим, оскільки здійснене відповідачем з порушенням Конституції України, з порушенням встановленого законодавством про працю порядку, при численних порушеннях її трудових прав, ОСОБА_1 просила: визнати протиправним та скасувати наказ про звільнення №519-к від 10.08.2016 року, що був виданий в.о. голови правління ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» - ОСОБА_5, поновити її на посаді заступника директора філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новополтавський елеватор», стягнути з ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 25000 грн.

Під час судового розгляду справи ОСОБА_1 та її представники позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність і необґрунтованість. Стверджував, що звільнення ОСОБА_1 відповідачем проведено з додержанням вимог трудового законодавства.

Заслухавши доводи учасників процесу на підтвердження своїх вимог та заперечень, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенню позову ОСОБА_1 з наступних підстав.

Безспірно встановлено, що ОСОБА_1 з 29.11.2011 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем, займаючи посаду заступника директора філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новополтавський елеватор», відповідно до наказу за №567-к від 28.11.2011 року. Наказом ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» за №519-к від 10.08.2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади заступника директора філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новополтавський елеватор» в звязку з скороченням штату працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України з 10.08.2016 року.

Законодавство України про працю гарантує правовий захист працівників від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяє у збереженні роботи.

Відповідно до ст.43 Конституції України, ст.5-1 КЗпП України держава гарантує громадянинові захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з ч.1,3 ст. 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обовязок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Як вбачається із розяснень, викладених у абз.1 п.19 Постанови Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» , розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Суд не може надавати оцінку правомірності і доцільності внесених змін, оскільки це стосується господарської діяльності суб'єкта господарювання і не є предметом доказування у судових спорах. Право визначати штат і чисельність працівників належить лише власникові чи уповноваженому ним органу.

З урахуванням принципу змагальності сторін, відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

ОСОБА_1 з 29.11.2011 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем, займаючи посаду заступника директора філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новополтавський елеватор», відповідно до наказу за №567-к від 28.11.2011 року.

У звязку з відсутністю виробничої необхідності та приведення штатної численності у відповідність до завантаженості філії в.о. директора філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новополтавський елеватор» було складено клопотання від 16.03.2016 року за №142 щодо скорочення посад, однією з яких була посада заступника директора філії.

Наказом в.о. директора філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новополтавський елеватор» від 01.04.2016 року за № 73-к були внесені зміни до штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців та робітників у червні 2016 року, а саме вивести зі штатного розпису керівництва посаду заступника директора.

Зазначений вище наказ виданий директором філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор» у межах повноважень, наданих йому п. 7.8 Положення про філію ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новополтавський елеватор».

Відповідно до вказаного пункту Положення, структура і штатний розпис розробляються філією з урахуванням вимог колективного договору і подаються на затвердження Голові правління товариства.

Тобто, подальші дії підприємства з приводу затвердження нового штатного розпису згідно зі Статутом є виключно компетенцією Голови правління товариства.

Наказом Голови правління ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» від 01.04.2016 року за № 226-к, в.о. директора філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новополтавський елеватор» уповноважено в термін до 01.04.2016 року повідомити під розпис про заплановане вивільнення 01.06.2016 року, у звязку з скороченням штату працівників (п.1 ст.40 КЗпП України), ОСОБА_1, заступника директора ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новополтавський елеватор» та подати до Державної служби зайнятості список попереджених про майбутнє вивільнення осіб відповідно до форми 4-ПН. Позивач з наказом була ознайомлена 05.04.2016 року.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-491цс15 та за змістом ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

З матеріалів справи вбачається, що процедура звільнення позивача була дотримана, його персонально було попереджено про скорочення займаної ним посади.

Щодо пропозицій переведення на інші посади, то позивачеві були запропоновані інші вільні посади у Товаристві, які відповідають її кваліфікації, але вона відмовилась від ознайомлення про переведення на іншу посаду без пояснення причин відмови, про що працівниками товариства було складено відповідний акт від 05.04.2016 року.

Згідно з п.3 ст.64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

При цьому, порядок, норми та строки для приватного підприємства законодавством не врегульовані.

В звязку з тим, що на підприємстві мали місце зміни в організації виробництва, наказом в.о. голови правління ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» за №519-к від 10.08.2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади заступника директора філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новополтавський елеватор» в звязку з скороченням штату працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України з 10.08.2016 року.

10.08.2016 року ОСОБА_1 з наказом про звільнення ознайомилась, але відмовилась отримати трудову книжку.

Згідно з Положенням про філію ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новополтавський елеватор» заступник директора філії призначається і звільняється з посади наказом голови правління Товариства. Таким чином, трудові книжки вищезазначених категорій працівників знаходяться в апараті управління Товариства за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 1.

Згідно з п.4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року за №58, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

В день звільнення позивачу направлено лист від 10.08.16 № 130-1-12/4235 щодо необхідності отримання трудової книжки. Також в цей самий день на філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новополтавський елеватор» позивачу запропоновано написати заяву щодо пересилання їй трудової книжки, однак позивач безпідставно відмовилась написати таку заяву, про що працівниками товариства було складено відповідний акт від 10.08.2016 року.

Також судом з'ясовано, що за заявою позивача з 19.09 по 26.09.2016 року ТУ Держпраці у Київській області здійснювалась позапланова перевірка ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України». За результатами цієї перевірки не будо виявлено жодних порушень законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, доказом чого є акт перевірки № 26-202/1068

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що звільнення позивача відбулось у відповідності до чинного законодавства, підстав для скасування наказу про звільнення, його поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди немає.

Керуючись ст. ст. 10, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо зернова корпорація України» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи, віднести на її рахунок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: