Провадження № 2/234/119/17
РІШЕННЯ

Іменем України

12 січня 2017 року

Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Переверзевої Л.І.

секретаря Малай Н.А., Каліберда А.О., Янакій С.О.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, посилаючись на наступні обставини.

25 червня 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем.

Від шлюбу вони мають сина - ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбно - сімейні відносини з відповідачем припинені 8.05.2016 року. З цього часу вони проживають окремо. Позивачка з сином стали проживати за місцем реєстрації, в квартирі, яка належить її матері ОСОБА_7, яка мешкає в Краматорську, АДРЕСА_1. Відповідач залишив родину та пішов до своїх батьків, де проживає до теперішнього часу.

Враховуючи, що між нею і відповідачем склались неприязні стосунки позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Вони з відповідачем не дійшли згоди про місце проживання дитини. Відповідач без її згоди забрав сина до себе і дитина мешкає з відповідачем, її до дитини не пускають. В звязку з цим вона була вимушена звернутись до органу опіки і піклування із заявою про визначення часу побачень з дитиною.

Вважає, що в інтересах сина проживати саме із нею. Дитина є малолітньою, між ними дуже тісний звязок, син дуже привязаний до неї, оскільки вона багато часу проводила із дитиною, піклувалася про неї. Вона працює фармацевтом , має постійний дохід та можливість забезпечити сина.

Відповідач не має постійного доходу, живе за рахунок батьків. Більшу частку свого часу відповідач займається господарством, на дитину часу не має. Його розвитку та вихованню відповідач не приділяє достатньої уваги.

Просила визначити місце проживання малолітнього сина з нею.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Просив відмовити у його задоволені, посилаючись на те, що відповідачка не може виховувати дитину, не слідкує за нею, з її вини дитина хворіла.

Вказана позиція відповідача була підтримана його представникомОСОБА_4, який наполягав на тому, що позивачка погана мати, не доглядає належним чином за сином і не може його виховувати, тому дитина має жити в їхній родині.

Представник органу опіки і піклування наполягав на визначенні місця проживання дитини з матірю.

Суд, вислухавши позивачку, представника позивачки, відповідача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки або піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставинам, що мають істотне значення.

Судом встановлено наступні обставини.

Позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25 червня 2013 року до 23 вересня 2016 року. На теперішній час шлюб між сторонами розірвано, позивачка та відповідач проживають окремо.

Від шлюбу вони мають сина - ОСОБА_4 ІОлександра Івановича,ІНФОРМАЦІЯ_1, який на теперішній час проживає із відповідачем.

Вказані обставини стали підставою звернення позивачки до суду, оскільки вона вважає, що дитина має мешкати саме з нею, в той час як відповідач проти цього категорично заперечує.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості має потребу в любові та розумінні; малолітня дитина не повинна, окрім випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлучена із своєю матірю.

Судом не встановлено виключних обставин, які б свідчили про те, що малолітнього ОСОБА_4 необхідно розлучити із матірю та визначити місце його проживання із батьком.

Також слід зазначити, що стаття 161 Сімейного Кодексу України передбачає, що орган опіки і піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Судом також не встановлено перешкод, передбачених вищезазначеною статтею закону для передачі для проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 для проживання із своєю матірю ОСОБА_1.

Наразі судом встановлено, що ОСОБА_1 працює фармацевтом в ООО „Гранд Фарм, має самостійний дохід та постійне місце проживання.

В той час як відповідачем ОСОБА_3 не надано суду будь - яких доказів стосовно того, що він має самостійний дохід.

Також суд вважає, що гармонійний розвиток малолітнього ОСОБА_4 можливий лише у разі його проживання із матірю.

Вказаний висновок суду не може бути спростований доводами відповідача стосовно того, що позивачка не належним чином годувала дитину та доглядала за нею, що призвело до шлункових захворювань дитини. Оскільки судом обєктивно встановлено, що малолітній ОСОБА_4 дійсно знаходився на лікуванні. В той же час відповідачами не надано суду доказів того, що до захворювання дитини призвели неправомірні дії позивачки. Крім того, знаходження дитини на стаціонарному лікуванні відбувалося в період з 21 липня 2016 року до 29 липня 2016 року, тобто в той час, коли дитиною опікувався саме батько дитини.

Пояснення свідків - ОСОБА_8, яка вважала, що позивачка неналежним чином годувала дитину та доглядала за нею, ОСОБА_9 - лікара, підтвердившого факт знаходження малолітнього ОСОБА_4 на лікуванні - не спростовують вищезазначений висновок суду.

Висновок суду про необхідність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 із матірю узгоджується із висновком органу опіки та піклування Краматорської міської ради про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно якого орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сімї матері - ОСОБА_1.

Пояснення свідка ОСОБА_10, яка пояснила, що ОСОБА_1 є дбайливою і люблячою матірю також дає підстави вважати, що місце проживання ОСОБА_4 має бути визначено із матірю.

Таким чином суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини та визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 із матірю.

На підставі статей 161, 162 Сімейного кодексу України, та керуючись статтями 3,10,14,60,130,213,224 -226 ЦПК України, суд

ВИРИШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з матірю ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Краматорський міський суд протягом 10 днів зі дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти дні з дня отримання копії рішення.

Суддя Краматорського міського

суду Донецької області ОСОБА_11