АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/978/17 Справа № 208/5301/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія ОСОБА_2» на заочне рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія ОСОБА_2» про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 24 квітня 2008 року між ним та ВАТ «Сведбанк» був укладений кредитний договір № 0310/0408/71-085, за яким він отримав кредитні кошти у сумі 50 000 доларів США зі сплатою 11,9 процентів річних терміном дії до 23 квітня 2023 року включно.

На забезпечення належного виконання зобов'язань між ним та ВАТ «Сведбанк» укладений іпотечний договір № 0310/0408/71-085-Z-1, предметом якого є належна йому 3-х кімнатна квартира АДРЕСА_1, за умовами якого ВАТ «Сведбанк» у разі повного або часткового не виконання іпотекодержателем зобов'язань передбачених основним зобовязанням (кредитним договором № 0310/0408/71-085) набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки.

У 2012 році ВАТ «Сведбанк» почав ліквідаційну процедуру, у звязку із чим закрилося його відділення, що унеможливило виконання ним обов'язків за кредитним договором. У 2013 році йому надійшов лист від ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс», яким повідомлялось про передання права вимоги за кредитним договором вищезазначеній компанії згідно з договором факторингу.

Враховуючи вищезазначене, звертався до відповідача з проханням надати йому докази зміни кредитора у зобов'язанні, але не отримавши відповіді перестав виконувати зобовязання, з метою уникнення шахрайських дій.

19 грудня 2013 року отримав повідомлення про переоформлення права власності на його квартиру на підставі укладеного договору іпотеки, яке проігнорував вважаючи неможливим передання іпотечних прав на підставі договору факторингу.

Зазначає, що зобов'язання за кредитним договором 0310/0408/71-085 він міг не виконувати, оскільки ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» не довів права вимоги.

У липня 2015 року він звернувся до адвоката з проханням надати йому інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої дізнався про переоформлення відповідачем право власності на належну йому квартиру.

Вважає дії відповідача незаконними та такими, що порушують його права власності, оскільки невиконання ним зобов'язань за кредитним договором повязане з незаконною поведінкою відповідача, що не надавало відповідачу підстав набуття право власності на предмет іпотеки.

Вказує, що після повернення у його власність квартири та пред'явлення йому доказів переходу прав кредитора за кредитним договором 0310/0408/71-085, він виконає зобов'язальні відносини боржника.

Заочним рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено (а.с.176-179).

Скасовано запис № 10205206 про проведену державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме: квартиру № 34, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, проспект Леніна, будинок 46 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», , індексний номер рішення: 22433002 від 26 червня 2015 року, здійснений приватним нотаріусом ОСОБА_4

Визнано право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_3

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулося до суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог (а.с.207-210).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що право передачі права власності у порядку, передбаченому законом про іпотеку, не може бути предметом договору факторингу, а отже передача належної позивачеві квартири відбулась безпідставно.

З висновками суду погодитися неможливо, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 24 квітня 2008 року на забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором № 0310/0408/71-085 між ОСОБА_3 та ВАТ «Сведбанк» укладений іпотечний договір № 0310/0408/71-085-Z-1, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1.

28 листопада 2012 року між правонаступником ВАТ «Сведбанк» - ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу.

Внаслідок укладення вказаного договору факторингу, відбулася заміна кредитора, а саме ПАТ «Сведбанк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором від 24 квітня 2008 року № 0310/0408/71-085 позичальником згідно якого є ОСОБА_3

ОСОБА_3 продовжує неналежним чином виконувати взяті на себе зобов'язання, не повертає тіло кредиту та не сплачує проценти, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого допустив заборгованість.

14 жовтня 2013 року представниками ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на адресу ОСОБА_3 було направлено повідомлення про відступлення, відповідно до якого останньому було повідомлено про укладення договору факторингу від 28 листопада 2012 року та проінформовано про заборгованість за кредитним договором.

У повідомленні зазначено реквізити для належного виконання зобов'язання по кредитному договору.

Однак відповідачем не було взято до уваги вказане повідомлення, внаслідок чого останній не виконував зобов'язання по кредитному договору належним чином.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.

Згідно з ч. 1,2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України).

Договір факторингу є самостійним цивільно-правовим договором, який належить до групи договорів про надання фінансових послуг. Сторонами договору є фактор і клієнт (стаття 1079 ЦК України). Фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа - підприємець, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Клієнтом може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності.

Зміст договору факторингу полягає у переході до фактора права вимоги до боржника, тобто останній зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові та у цьому повідомленні визначено грошову вимогу, яка піддягає виконанню, а також вказано фактора, якому має бути здійснено платіж.

Крім цього, 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» і ТОВ «ФК «Вектор Плюс» у нотаріальній формі був укладений договір про відступлення прав за іпотечними договорами (а.с. 98), відповідно до якого сторони домовилися, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі договору факторингу від 28 листопада 2012 року № 15, укладеного між сторонами, одночасно відступаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором.

Згідно п. 1.2. Договору первісний іпотекодержатель передає новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами, перелік яких наведено у додатку № 1 до цього Договору.

…..

Згідно п. 2.3. вказаного договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в дату відступлення, якою є дата укладення цього Договору, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Сторони в день укладення цього договору також складають та скріплюють своїми печатками Акт прийому-передачі реєстру Заборгованості.

Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги за Договорами Забезпечення відбувається у момент укладання договору(ів) щодо передачі Права Вимоги за Договорами Забезпечення у ОСОБА_5 (п. 2.4. даного договору).

В цей же день між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи» у нотаріальній формі укладений договір про передачу прав за іпотечним договором, відповідно до якого Сторони домовилися, що разом з відступленням Прав вимоги Заборгованостей по кредитних договорах від Боржників, що здійснюється на підставі Договору факторингу від 28.листопада 2012 року, укладеного між Сторонами, одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим Договором.

Згідно п. 1.2. Договору іпотекодержатель передає Новому іпотекодержателю права за Іпотечними договорами, перелік яких наведено у Додатку № 1 до цього Договору, зокрема і щодо іпотечного договору укладеного із ОСОБА_3

Факт укладення вищевказаних договору факторингу, договору відступлення за іпотечними зобов'язаннями та зміни кредитора, був відомий іпотекодавцю і боржнику, що підтверджується змістом листа від 14 жовтня 2013 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає помилковими висновки суду про те, що договір факторингу суперечить положенням ст. 1078 ЦК України, оскільки передбаченому законом про іпотеку, не може бути предметом договору факторингу, а отже передача належної позивачеві квартири відбулась безпідставно , спростовуються аналізом норм ст.ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку», що у розумінні норми ст.39 визначається встановлення ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні та визначається за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону «Про іпотеку»

Крім того, відповідно до положень ст.ст. 1077, 1078 ЦК України певні вимоги, які випливають із факторингових операцій щодо надання фінансових послуг стосуються фактора та клієнта, а не боржника.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги, тому рішення суду на підставі п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія ОСОБА_2» задовольнити.

Заочне рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія ОСОБА_2» про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія ОСОБА_2» судовий збір у розмірі 1 748, 40 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_6

ОСОБА_7