Справа № 133/1894/16-ц Провадження № 22-ц/772/97/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 50 Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої : Копаничук С.Г.

Суддів: Оніщука В.В., Панасюка О.С.

при секретарі: Торбасюк О.І.

за участю позивачки ОСОБА_2 ,відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Козятинського міськрайонного суду від 03.11.2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ,що навчається ,-

В с т а н о в и л а :

31.08.2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання сина , ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно до закінчення навчання або досягнення сином віку 23 років , зазначаючи, що останній є інвалідом 2 групи дитинства безстроково, навчається на 1 курсі денного відділення Вінницького соціально-економічного університету «Україна» і потребує допомоги, яку відповідач може надавати.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 03.11.2016 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжує навчання в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 31.08.2016 року до 30.06.2020 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права ,а по справі ухвалити нове рішення ,яким стягувати аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно до закінчення сином навчання . Зазначила, що суд невірно оцінив обставини справи, що стосуються матеріального стану та стану здоровя відповідача, не врахував що останній продовжує працювати, втрата 20% професійної працездатності йому встановлена до червня 2018 року та не встановлена група інвалідності , те що він має щомісячний заробіток 8124 грн .При визначенні розміру аліментів суд також не врахував особливі потреби хворого на ДЦП сина у забезпеченні його життя та навчання , а тому необґрунтовано визначив аліменти в розмірі 1/8 частини

Заперечуючи проти скарги ОСОБА_3 вважає рішення суду обґрунтованим, а доводи скарги безпідставними.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду та доводи апеляційної скарги ,колегія суддів вважає ,що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до вимог ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітньою дочкою, сином.

По справі встановлено, що відповідач, являється батьком ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання якого до 18.08.2016 року він сплачував аліменти. Останній хворіє на ДЦП ,є інвалідом дитинства 2 групи безстроково, отримує пенсію 1200 грн. та продовжує навчатись за контрактом на денній формі у вищому навчальному закладі ,терміном по 30.06.2020 року. Навчання проходить на контрактній ( платній )основі, загальна вартість якого складає 37 200 грн. що підтверджується поясненнями позивачки та матеріалами справи.

Постановляючи рішення по справі суд виходив з того, що відповідач , хоча і втратив 20 % професійної працездатності до червня 2018 року і має на утриманні двох неповнолітніх дітей ,на утримання яких сплачує 1/3 частину щомісячного заробітку , проте є працездатним ,працює і має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину інваліду дитинства , що продовжує навчання . При цьому матеріальну допомогу суд визначив у розмірі 1/8 частини заробітку щомісячно по 30.06.2020 року.

Висновок суду про можливість надання відповідачем допомоги повнолітньому сину інваліду дитинства , що навчається і визначення її в частці від (заробітку) доходу батька підтверджено доказами ,а тому є підставним.

Разом з тим , висновки суду щодо розміру не є обгрунтованими.

Стаття 10 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Сторонами не оспорюється, що ОСОБА_4, який з 18.08.2016 року є повнолітнім ,продовжує навчання на платній основі на денній формі у вищому учбовому закладі, є інвалідом з невеликою пенсією ,не має інших доходів і потребує матеріальної допомоги .

Відповідач згоден надавати таку допомогу в розмірі 1/8 частин заробітку на місяць.

Разом з тим, суд не звернув увагу на те, що з врахуванням компенсації відсотків втрати професійної працездатності органами соціального страхування, розмір доходів ОСОБА_3 залишається таким же.

Як вбачається з довідки ,наданої відповідачем , він продовжує працювати на прохідником ,має регулярний дохід, розмір якого за півроку до серпня 2016 року складав 48744,64 грн. ,що в середньому на місяць - 8124 грн .

З врахуванням зазначеного , стану здоров'я та особливих потреб хворого на ДЦП ОСОБА_4 у забезпеченні його життя та навчання, невеликої пенсії та відсутності інших доходів, стану здоровя та матеріального становища ОСОБА_3, наявності у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей та можливості надання допомоги іншого з подружжя , колегія суддів вважає ,що визначений судом першої інстанції розмір аліментів підлягає збільшенню до 1/6 частини заробітку )доходу), що не перевищує встановлені законодавством обмеження щодо розміру стягнення.

Відповідно рішення суду щодо розміру стягуваних аліментів підлягає зміні, в іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Оскільки суд першої інстанції неналежно оцінив докази, в результаті чого не зовсім вірно встановив обставини у справі та допустив невідповідність висновків суду дійсним обставинам , рішення суду відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає зміні, що є підставою для ухвалення у справі рішення.

Керуючись ст.ст.307,309,314,316 ЦПК України ,-

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду від 03.11.2016 року змінити.

В резолютивній частини слова: «частково» замінити «повністю» , «в розмірі 1/8 частини» змінити на « в розмірі 1/6 частини»

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

з оригіналом вірно: