АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2465/17 Справа № 189/1893/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Лукінова К. С. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2016 року за результатом розгляду подання державного виконавця Покровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2016 року державний виконавець Покровського районного ВДВС Головного територіального управління юстицію у Дніпропетровській області звернувся до суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2, яке ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2016 року було задоволено.

Не погодившись із такою ухвалою, ОСОБА_2 звернувся із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, а ухвалу суду - скасувати, оскільки задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції не пересвідчився в тому, що виконавчий напис нотаріуса про стягнення з ОСОБА_2 боргу не виконується саме внаслідок навмисного ухилення боржника від покладених на нього грошових зобов'язань.

Ознайомившись із обґрунтуваннями апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що застосована судом першої інстанції міра щодо обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України є передчасною та спрямованою на порушення конституційного права боржника як людини, громадянина, на вільне пересування, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пунктом 7 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень (ухвалених, зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин), у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Покровському районному ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області знаходиться ВП №53059391 щодо виконання виконавчого напису ПН ДМНО ОСОБА_3 №8376 від 26 вересня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 100000,00 грн.

06 грудня 2016 року Покровським РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області винесено постанову про арешт всього майна боржника - ОСОБА_2

Згідно відповідей УПФ України та ДПС України підтверджено, що ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, перебуває на обліку як пенсіонер, через що отримує дохід в Ужгородському УПФ України.

Вказані відповіді були взяті судом першої інстанції за основний доказ щодо наявності факту ухилення ОСОБА_2 від виконання грошових зобов'язань, з чим суд апеляційної інстанції не погоджується, так як боржник є непрацюючим пенсіонером за віком, що не дає підстав для висновку про навмисне приховання доходів з метою невиконання напису ПН ДМНО ОСОБА_3 №8376 від 26 вересня 2016 року про стягнення заборгованості у розмірі 100000,00 грн.

Водночас, згідно довідки ЖРЕР-5 та копії паспорту із зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 постійно проживає АДРЕСА_1 що вже спростовує факт ухилення боржника від виконання грошових зобов'язань, оскільки останній не проживає за місцем відкриття виконавчого провадження, а тому є підстави вважати, що боржник взагалі належним чином не повідомлений та необізнаний щодо здійснення будь-яких примусових виконавчих дій про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність та передчасність вимог органів ДВС, у зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2

Тож, керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2016 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Покровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова