Провадження №4-с/751/3/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2017 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Маслюк Н. В.

при секретарі Дасюк Н. В.

з участю представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові справу за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Славутицького міського управління юстиції Київської області ОСОБА_3, заінтересовані особи: Славутицький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ПАТ «Альфа-Банк», -

Встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаною скаргою та просив визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Славутицького міського управління юстиції Київської області ОСОБА_3 щодо не повернення коштів; зобовязати відділ державної виконавчої служби Славутицького міського управління юстиції Київської області вжити заходи щодо перерахування коштів в розмірі 1 507,57 грн, стягнутих в рамках ВП №35318724 (а.с.1-3).

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що згідно рішення Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський Фінансовий союз» на користь ПАТ «Альфа-Банк» стягнуто борг в сумі 23 983,12 грн. Новозаводським районним судом м. Чернігова 17.04.2012 року видано виконавчий лист №6-1306/12. Центральним ВДВС Чернігівського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження та розпочались виконавчі дії. Під час їх проведення він звернувся до відділу і повідомив, що проходить службу в м. Славутич. Внаслідок чого, виконуючим обовязки Славутицького міського управління юстиції Київської області ОСОБА_3 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату. Даною постановою передбачено проведення утримання в розмірі 20% з усіх видів заробітку (доходу). Відтак, у березні 2016 року з нього було стягнуто 1507,57 грн. Зазначає, що ним неодноразово повідомлялось органи ДВС про наявність інших зобовязань, зокрема, сплата аліментів. Вважає, що державним виконавцем не дотримано вимоги ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», а тому стягнення на суму 1 507,57 грн є безпідставним. Вказує, що з метою досудового врегулювання даного питання, він неодноразово звертався до державного виконавця із заявами про повернення коштів, однак вказані заяви були проігноровані. У звязку з чим, 06.10.2016 року він звернувся до Київського окружного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною, але ухвалою суду від 11.10.2016 року у відкритті провадження відмовлено. Копію ухвали було отримано лише 12.11.2016 року, а тому строк на подачу даної скарги ним дотримано.

У судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав, просив задовольнити повністю, при цьому посилався на обставини, викладені в скарзі та в письмових поясненнях, які долучено до матеріалів справи. Вказав, що строк звернення з даною скаргою не пропущено. Крім того, суд з власної ініціативи не має права застосовувати позовну давність.

Державний виконавець Славутицького міського управління юстиції Київської області ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про день та час проведення розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань пор відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Представник Славутицького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, якого залучено до участі у справі ухвалою суду від 16.01.2017 року, в судове засідання не зявився, про день та час проведення розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду надійшли письмові заперечення, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні скарги. Вказав, що боржником пропущено строк оскарження, так як останньому на його заяву про повернення коштів була направлена відповідь 12.04.2016 року.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Альфа-Банк», якого залучено до участі у справі ухвалою суду від 25.11.2016 року, в судове засідання не зявився, про день та час проведення розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.04.2012 року Новозаводським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист №6-1306/12 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу в сумі 23 983,12 грн (а.с.5).

Також, із матеріалів справи вбачається, що вказаний виконавчий лист перебував на виконанні в Новозаводському ВДВС Чернігівського міського управління юстиції.

Згідно заяви ОСОБА_2 від 13.08.2012 року останній повідомив, що проходить службу у м. Славутич в/ч 3041.

Відтак, постановою Новозаводського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції від 31.10.2012 року закінчено виконавче провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49, ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.57).

В наступному, ВДВС Славутицького міського управління юстиції відкрило провадження щодо виконання виконавчого листа №6-1306/12 (а.с.62) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу в сумі 23 983,12 грн (а.с.62).

Постановою Славутицького міського управління юстиції Київської області від 03.03.2016 року звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_2, з проводенням щомісячного утримання в розмірі 20% з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати ОСОБА_2 (а.с.6).

Зазначена постанова в той же день була направлена за належністю головному бухгалтеру в/ч 3041 (а.с.66).

За таких обставин в/ч 3041 в березні 2016 року перерахувала до ДВС м. Славутич Київської області 1 507,57 грн згідно постанови від 03.03.2016 року. Даний факт підтверджено довідкою в/ч 3041 від 04.05.2016 року (а.с.7) та копією платіжного доручення №646, 647 від 22.03.2016 року (а.с.65).

Як вбачається із матеріалів справи постанова ВП №35318724 від 03 березня 2016 року про звернення стягнення на заробітну плату та про стягнення з боржника виконавчого збору, у встановленому законом порядку заявником не оскаржувались, не були предметом і даної скарги.

Згідно вимог ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 385 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як розяснено в п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх зясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Як зазначив заявник у своїй заяві строк звернення до суду він не пропустив, оскільки копію ухвали Київського окружного адміністративного суду від 11.10.2016 року, в якому він оскаржував дії державного виконавця, він отримав 12.11.2016 року.

Представник заявника також стверджував в судовому засіданні, що про порушення своїх прав ОСОБА_2 дізнався під час ознайомлення з матеріалами справи.

Однак, дані обставини спростовуються документами, які містяться у матеріалах справи та свідчать про те, що ОСОБА_2 у березні 2016 року звертався до державної виконавчої служби із заявами про повернення коштів від 15.03.2016 року та від 24.03.2016 року (а.с.27, 54), на яку було надано відповідь 12.04.2016 року (а.с.56).

Також, згідно заяви від 20.04.2016 року ОСОБА_2 знайомився з матеріалами виконавчого провадження ВП №35318724.

Отже, заявник дізнався про своє порушене право щодо неповернення коштів ще у квітні 2016 року, але до суду звернувся лише 22.11.2016 року (а.с.16), пропустивши строк звернення до суду зі скаргою.

Крім того, судом не приймаються до уваги твердження представника заявника про те, що сторонами у даній справі не заявлялись клопотання про застосування строку позовної давності, а тому суд з власної ініціативи не має права застосовувати позовну давність, оскільки строки для подання скарги на рішення державного виконавця є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

Статтею 72 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Враховуючи, що заявник розпоряджається наданими йому правами на власний розсуд, а також ту обставину, що заявником не подано суду клопотання про поновлення пропущеного строку для подання скарги та не наведено причин поважності пропуску строку для подання скарги, а тому скарга ОСОБА_4 підлягає залишенню без розгляду.

При цьому, заявник має право на повторне звернення до суду з вказаною скаргою на загальних підставах, після усунення умов, що були підставою для залишення скарги без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.72, 208-210, 383-389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» , суд

Ухвалив:

Скаргу ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Славутицького міського управління юстиції Київської області ОСОБА_3, заінтересовані особи: Славутицький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ПАТ «Альфа-Банк» залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а особам, які брали участь у справі, але не були присутні під час її проголошення - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.В. Маслюк