НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/7911/15
№ 2/183/131/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2017 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

подано позов, в якому позивач, згідно з уточненнями до позовної заяви просить стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача 596 000 грн., стягнути з ОСОБА_2 на погашення заборгованості ОСОБА_4 на користь позивача грошові кошти в сумі 298 000,00 грн., шляхом накладання стягнення на ? частини автомобіля НОМЕР_1 та на ? частину квартири № 46, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сучкова, буд. 7, загальною площею 29,92 кв.м.; стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на погашення заборгованості ОСОБА_4 на користь позивача грошові кошти в сумі 298 000,00 грн., шляхом накладання стягнення на ? частину автомобіля НОМЕР_1 та на 1/2 квартири № 46, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сучкова, буд. 7, загальною площею 29,92 кв.м. та стягнути з відповідачів витрати на сплату судового збору в сумі 6 090,00 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що 01 вересня 2013 року між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2, ОСОБА_4 з іншої укладено усний договір позики, за яким позивач передав у власність позичальників грошові кошти в розмірі 50 000,00 доларів США, а позичальники зобовязалися повернути указані грошові кошти у строк, передбачений договором. На підтвердження укладення вказаного вище договору та його умов позичальниками надано позивачу розписку про одержання грошових коштів в розмірі 50000,00 дол. СПІА, а також встановлено кінцевий термін їх повернення, 01 вересня 2015 року. Проте, відповідачі в порушення прийнятих по договору зобовязань, у строки обумовлені договором та розпискою позику не повернули, у звязку з чим, на момент звернення до суду з указаним позовом виникла заборгованість, розмір якої складає 50 000,00 дол. США, що по курсу Національного Банку України на день подання позову становить 1 192 000,00 грн. З метою досудового врегулювання даного спору позивач неодноразово звертався до позичальників з вимогами добровільно повернути грошові кошти, проте його вимоги проігноровано. Під час розгляду позову зясувалось, що ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, спадкоємцями якої відповідно до матеріалів спадкової справи є дружина померлого - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - донька померлого. Внаслідок викладеного, посилаючись на норми статей 11, 14, 15, ч. 1 ст. 192, 509, 526, 610, 629, 1046, ч. 2 ст. 1047, ст. 1049, 1282 Цивільного кодексу України позивач просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених в ньому.

Відповідач-1 в судовому засіданні позов визнала, вказавши, що дійсно, разом з померлим чоловіком отримала у борг від позивача грошову суму в розмірі 50000,00 доларів США, про що склала відповідну розписку.

Відповідач-2 в судове засідання не з`явилася, підстав неявки не повідомила. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

За змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобовязанням її повернення), так і дати її отримання.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Так, з наданих суду матеріалів судом встановлено, що 01 вересня 2013 року між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2, ОСОБА_4 з іншої укладено договір позики, у відповідності до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_4 отримали у позику від позивача грошові кошти в розмірі 50000,00 доларів США, які зобов`язалися повернути до 01 вересня 2015 року, про що відповідачами складено відповідну розписку /а.с.7/.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином, у відповідності до умов договору.

У відповідності до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що в порушення умов договору, станом на 06 січня 2017 року, відповідачами сума боргу за договором позики в повному обсязі не повернута, а відтак підлягає стягненню з позичальників в силу положень ст.ст.625, 1049 ЦК України.

Водночас, матеріали справи свідчать, що 22 липня 2015 року ОСОБА_4 помер.

27 липня 2015 року дружина померлого ОСОБА_2 звернулася до Приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_4 на спадкове майно житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіля, належні за життя ОСОБА_4

Також, 08 жовтня 2015 року донька померлого ОСОБА_3 звернулася із заявою до Приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу бака О.В. із заявою про прийняття спадщини на все спадкове майно, належне за життя ОСОБА_4

З отриманої судом копії спадкової справи відомостей про складення померлим заповіту, інших осіб, які-б звернулися із заявами про прийняття спадщини, постійно проживали із померлим на час відкриття спадщини не встановлено, як не встановлено і факт отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину, реєстрацію права власності на спадкове майно.

20 січня 2016 року до Приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_1 із вимогою (претензією) кредитора до спадкодавців померлого ОСОБА_4

Доказів виконання претензії кредитора шляхом одноразового платежу суду не надано.

Розглядаючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу ст.ст. 11, 14 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов'язання, в розумінні ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Статтями 540, 541, 543 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Частиною 1 статті 608 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ч.1 ст.1268 ЦК України визначає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (ч.1 ст.1278).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Відповідно до ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців (ст.1297 ЦК України). Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (ст.1298 ЦК України).

Матеріали справи підтверджують, що ОСОБА_4 на праві особистої приватної власності належала житлова квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 29,92 кв.м. та під час шлюбу з ОСОБА_2 набутий автомобіль НОМЕР_2. Домовленостей між подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з приводу майна, набутого під час шлюбу суду не доведено.

Пленум Верховного суду в п. 14 своєї Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року N 14 відзначив, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні.

При цьому, враховуючи презумпцію рівності часток у праві власності за відсутності відповідного договору або домовленості, суд вважає, що після смерті одного з солідарних боржників солідарні зобов`язання за договором припинилися, внаслідок чого відповідач-1, як боржник та правонаступники померлого боржника ОСОБА_4 повинні виконати обов'язок у рівних частинах.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з ОСОБА_2 на користь позивача 25000,00 доларів США, що по курсу Національного Банку України станом на 24 грудня 2015 року становить 596 000 грн. заборгованості за договором позики від 01 вересня 2013 року та накласти стягнення на майно житлову квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 29,92 кв.м. та ? частину автомобіля Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_3, зареєстровані на праві власності за ОСОБА_4, померлим 22 липня 2015 року, спадкоємцями якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які прийняли спадщину, однак не оформили своїх спадкових прав на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за договором позики від 01 вересня 2013 року в межах суми в розмірі 596 000 грн. (яка дорівнює по курсу Національного Банку України станом на 24 грудня 2015 року сумі в розмірі 25000,00 доларів США).

При цьому, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в частині накладення стягнення на ? частину автомобіля Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_3, оскільки означене майно придбане померлим в період шлюбу з ОСОБА_2

Крім того, оскільки позивачем сплачено судовий збір під час звернення до суду з позовом, з відповідачів на користь позивача, підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 6090,00 грн. пропорційно до задоволених вимог (4567,50 грн. з відповідача-1 та 1522,50 грн. з відповідача-2).

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 207, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 596000 (п`ятсот дев`яносто шість тисяч) грн. 00 коп. заборгованості за договором позики від 01 вересня 2013 року.

Накласти стягнення на майно - житлову квартиру загальною площею 29,92 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 та 1/2 частину автомобіля Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_3, тип фургон малотоннажний, 1999 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN-WF0LXXBDVLXC02223 WF0LXXBDVLXC02223, зареєстровані на праві власності за ОСОБА_4, померлим 22 липня 2015 року, спадкоємцями якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які прийняли спадщину, однак не оформили своїх спадкових прав на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 01 вересня 2013 року в межах суми в розмірі 596000 (п`ятсот дев`яносто шість тисяч) грн. 00 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 4567 (чотири тисячі п`ятсот шістдесят сім) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1522 (одну тисячу п`ятсот двадцять дві) грн. 50 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.О. Парфьонов