ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Чернишова Є.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області із вказаною заявою, розглянувши яку вважаю, що у її прийняття слід відмовити з огляду на наступне.

Із змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 вважає себе особою, що має спадкові права на отримання у власність після смерті чоловіка квартири, на яку постановою державного виконавця від 06.06.2000 року накладено арешт.

Відповідно до п. 24 Постанови №6 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом предявлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залучений судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Згідно п.п. 1-2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд вбачає, що дана вимога про зняття арешту із спірної квартири належить до категорії спору про право і не може бути вирішена в порядку предявлення заяви про зняття арешту.

За аналогією цивільно-процесуального закону, суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 122 ЦПК України вважає, що у прийнятті заяви слід відмовити, оскільки дане питання підлягає розгляду в позовному провадженні.

Керуючись ст.122 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті заяви про зняття арешту.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Є.Ю.Чернишова