ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/4206/16-ц
Провадження 2/636/399/17
РІШЕННЯ

Іменем України

(Заочне)

19 січня 2017 року м.Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі :

головуючого - судді Панаід І.В.

за участю:

секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Чугуївського міського суду Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області, про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

28.11.2016 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до ОСОБА_3, в якості третьої особи зазначивши орган опіки та піклування виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області, в якому просила суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на її користь на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ? частини до 1/3 частини всіх доходів щомісячно, починаючи з моменту звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначала, що перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 Від вказаного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 13.08.2009 р. шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. За рішенням Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області з ОСОБА_3, на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4, у розмірі ? частини всіх видів заробітку ОСОБА_3 Дитина з самого народження проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач від надання матеріальної допомоги на утримання дитини відмовляється та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, в зв'язку з чим, позивач вважала необхідним позбавити його батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 Позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів що стягуються з відповідача позивач обґрунтовувала зростанням витрат на утримання дитини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити, та висловилась про відсутність в неї заперечень проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3, який був своєчасно та належним чином повідомлений про місце та час судового розгляду справи шляхом публікації оголошення в газеті «Слобідський край» від 24.12.2016 року № 154 (22430) (а.с. 33), однак у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 13.08.2009 р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Луганської області. (а.с.12).

Від вказаного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції у Луганській області повторно 11.09.2012 р.(а.с.11).

За рішенням Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області з ОСОБА_3, на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4, у розмірі ? частини всіх видів заробітку ОСОБА_3

Після розірвання шлюбу з відповідачем позивач повторно вийшла заміж та змінила прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3, виданим 24.09.2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області. (а.с.13).

Після реєстрації шлюбу позивача з ОСОБА_5, на підставі ст. 148 СК України, прізвище дитини було змінено з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

Малолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується відповідними довідкою та характеристикою з місця проживання (а.с.14, 15).

Відповідно до характеристики Клугіно-Башкирівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів мати дитини ОСОБА_1 часто відвідує школу, дзвонить класному керівнику, цікавиться успіхами дитини. (а.с. 16).

Батько ОСОБА_4 з сином не спілкується, та не виявляє до нього батьківської турботи і підтримки, крім цього ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання сина. Так відповідно до вироку Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 18.12.2009 р. ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. (а.с.18).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007, № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не виконує своїх обов'язків по її утриманню, у зв'язку з чим, суд вважає за доцільне, в інтересах дитини, позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача ОСОБА_3, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

В обґрунтування позовних вимог про збільшення розміру аліментів позивач посилалась лише на зростання витрат на утримання дитини.

З огляду на підстави вказаних позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів, погіршився стан здоров'я неповнолітньої дитини сторін, змінились сімейне становище та матеріальний стан платника або одержувача аліментів, виникли інші обставини, що відіграють суттєву роль в житті позивача, відповідача чи їх неповнолітньої дитини, і є підставою для збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, заслухавши пояснення позивача, та перевіривши їх доказами, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення поданої нею позовної заяви.

В відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області, про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав, - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, судові витрати у сумі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя