Справа №: 615/1603/16-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2017 р. м. Валки
Валківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Токмакової А.П.
секретаря Антоненко М.Г.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Валки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
06.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 1618 грн. та моральну шкоду в розмірі 3000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02.10.2016 року попривязував кізочок в парку біля будинку зайнятості. Приблизно о 10-00 год. ОСОБА_2 вивів на прогулянку свою собаку породи вівчарка без намордника та повідка. Пес накинувся на привязану позивачем козу та почав кусати, в результаті чого розірвав вимя, задній похід та залишив глибокі рани від щелеп на стегні лівої задньої ноги. Вказана подія відбувалася в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які повідомили про неї позивачу та назвали хазяїна собаки - ОСОБА_2
Як вказав позивач, разом з онуком поклали козу, яка була в крові, на візок і повезли додому, після чого позивач привіз ветлікаря ОСОБА_5, який зробив знеболюючий укол, наклав три шви на розірване вимя і один шов на задній прохід. Потім зробив ще декілька уколів, обробив рани антисептичним засобом та виписав ліки, які потрібно було купити в аптеці та колоти козі ще 6 днів. За послуги ветлікаря позивач сплатив 200 грн. Оскільки це був вихідний день, ветлікарня не працювала, тому викликав лікаря додому та витрати на проведення операції козі не зафіксовано в документальному порядку.
Не дочекавшись хазяїна собаки, о 17-00 год. в той же день написав заяву до відділу поліції м. Валки Харківської області. Після приїзду працівників поліції ОСОБА_2 запропонував позивачу 200 грн. за завдану його собакою шкоду, але він відмовився, мотивуючи тим, що коза може загинути.
Коли через 10 днів ветлікар зняв шви і коза пішла на поправку, написав відповідачу записку, яку передав його дружині у швейному цеху, в якій просив компенсувати затрати на лікування кози в сумі 300 грн. та 300 грн. в рахунок відшкодування за недоотримане молоко на протязі 10 днів через поранення кози, оскільки раніше надої молока становили 3л в день. На що ОСОБА_2 через декілька днів запропонував позивачу 300 грн., але останній відмовився, вказавши, що це дуже мала сума за спричинену шкоду. В цей же день дізнався, що собака ОСОБА_2 загризла насмерть кітну козу, що належала ОСОБА_6, в звязку з чим ОСОБА_2 дав їй 1000 грн. в рахунок відшкодування та попросив написати розписку про відсутність претензій.
Оскільки відповідач відмовився відшкодовувати позивачу збитки, завдані на протязі 10 днів, посилаючись на його принизливе відношення до позивача, просить відшкодувати матеріальні збитки, які станом на 30.11.2016 року становлять суму 1618 грн., а саме 200 грн. витрати на оплату послуг лікаря, 158 грн. витрати на придбання медикаментів, 1260 грн. - в рахунок відшкодування за недоотримане молоко за 48 днів в кількості 96 л, тобто 96 л Х 10 грн./л, оскільки після перенесеного стресу коза дає молоко не 3 л/день, а лише 1 л/день.
Крім того, вважає, що діями відповідача йому завдана моральна шкода, яку оцінює в сумі 3000 грн.
В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Вказав, що є пенсіонером, отримує невелику пенсію, тому додатковий дохід від продажу молока суттєво відображається на його матеріальному стані. Дана подія дуже вплинула на самопочуття, оскільки змушений був рятувати життя кози. Через зменшення надоїв молока та лікування кози, змушений змінити установлені звички та нести додаткові витрати, щоб підтримувати повноцінний рівень життя.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи не направив.
За таких обставин суд вирішує справу за відсутності відповідача, зі згоди позивача при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
В надісланих до суду запереченнях відповідач вказує, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, посилаючись на їх необґрунтованість, оскільки позивачем всупереч вимогам ст.ст.57-60 ЦПК України не надано жодних доказів на їх підтвердження, зокрема, не надано доказів, що відповідач є особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодовувати шкоду, завдану зменшенням удоїв кози; не надано документальних підтверджень щодо права власності позивача на дану козу, а саме реєстраційне свідоцтво кози.
Як зазначає відповідач, позивач в порушення чинного законодавства, а саме ЗУ «Про ідентифікацію та реєстрацію тварин», ЗУ «Про благоустрій населених пунктів», ЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження», ЗУ «Про тваринний світ», ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», ЗУ «Про ветеринарну медицину», ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», а також п.7.5 «Правил благоустрою території м. Валки», затверджених рішенням ХІ сесії VІ скликання Валківської міської ради Харківської області не зареєстрував продуктивну тварину козу в центрі з ідентифікації тварин; випасав худобу на території зелених насаджень загального користування.
Вважає необґрунтованими також вимоги позивача щодо відшкодування майнової шкоди, повязаної з недоотриманням продуктів козівництва (молока), у розмірі 1260 грн., оскільки позивачем не доведено належними доказами наявність причинного звязку між укусом собаки та зменшенням удоїв кози, не мотивовано наведені обставини і не подано відповідні докази отримання козою поранень, звернень за ветеринарною допомогою і висновку ветеринарного фахівця про факт та причини хвороби кози, що вказують на причину хвороби укус іншої тварини (собаки).
На думку відповідача, позивач мав предявити документальні докази про удій кози до 02.10.2016 року, а саме 3 л, не надав документальних підтверджень чи взагалі доїлася коза, про середній удій кози, відомості про кількість наданого козою молока з 02.10.2016 року до 30.11.2016 року.
Вимоги відшкодування витрат повязаних з оплатою роботи ветлікаря відповідач вважає не законними, так як не підтверджено право ОСОБА_5 займатися ветеринарною практикою, відсутні будь-які документи складені ветлікарем.
Вимоги в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 грн. відповідач вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки моральна шкода відшкодовується лише за наявності вини, а будь-яких доказів завдання позивачу моральної шкоди з вини відповідача позивачем не надано.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що постановою Валківського районного суду Харківської області від 22 грудня 2016 року у справі № 615/1468/16-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 (трьох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 51 грн. з конфіскацією собаки вівчарки.
При цьому судом встановлено, що 02.10.2016 року близько 10-30 год. ОСОБА_2 в парку, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Валки, неподалік вул. Перекіпської, порушив правила вигулювання собаки, а саме вигулював собаку без повідка та намордника, в ході чого його собака покусала козу, що належить ОСОБА_1
У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Як вбачається зі змісту ст. 1187 ЦК України утриманням диких звірів службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб відноситься до джерела підвищеної небезпеки.
З наданих позивачем письмових пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_1 має декількох кіз, які належним чином доглянуті. Неодноразово купували в нього, як молоко, так і козенят, які в подальшому при 3-х разовій дойці давали до 4,5 л/день. Належна позивачу дійна коза, яку пошматувала 02.10.2016 року вівчарка ОСОБА_2, давала до 4-х літрів молока в день, але після того, як її погризла вівчарка, молока стало набагато менше.
Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які зазначили, що ОСОБА_1 належить коза, яку він випасав в парку біля центру зайнятості в м. Валки. З пояснень ОСОБА_3 вбачається, що 02.10.2016 року близько 11-00 год. вона побачила, як ОСОБА_2 вигулює свою собаку вівчарку без намордника та повідка. Згодом, почувши рев кози, побачила, як собака останнього напав на одну із кіз, які належать ОСОБА_1
Пояснення позивача підтверджуються даними товарного чеку від 03.10.2016 року на придбання медикаментів, які були призначені ветлікарем, а саме: цефтриаксон, новокаїн 0,5 %, присипка антибактеріальна для ран, на які позивачем було витрачено 158,71 грн.
Зазначені показання свідків є логічними, послідовними та обєктивно підтверджуються письмовими доказами, а характер травми кози, місце та час звернення за першою медичною допомогою, перебуває в прямому причинно-наслідковому звязку з заподіянням травми спричиненої укусом собаки, яка належала ОСОБА_2
Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження» при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду, без повідків і намордників, а вільний вигул дозволяється лише на ізольованій та добре огородженій території.
Згідно ст. 12 ЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.
Аналізуючи наданий позивачем товарний чек від 03.10.2016 року, суд прийшов до висновку, що відшкодуванню збитків підлягають витрати за придбання медикаментів, які були призначені ветлікарем, а саме: цефтриаксон, новокаїн 0,5 %, присипка антибактеріальна для ран, на які позивачем було витрачено 158,71 грн. Враховуючи характер травми кози та виконані хірургічні і лікувальні процедури, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення витрат, повязаних з наданням першої медичної допомоги ветлікарем в сумі 200 грн.
Інші позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки документально не підтверджені.
Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди частково знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і підлягають стягненню в розмірі 358 грн.
Як зазначено в ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Ч.1 ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п.1 ч.2 цієї статті моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.
Отже, у справах про відшкодування матеріальної і моральної шкоди позивач має довести факт заподіяння цієї шкоди, її розмір, протиправність поведінки її заподіювача, а також причинний зв'язок між цією поведінкою та шкодою, а відповідач відсутність своєї вини у заподіянні цієї шкоди.
Відсутність своєї вини відповідно до вимог ч.2 ст.1166 ЦК України має доводити заподіювач шкоди, а не позивач має доводити наявність вини відповідача, хоча він не позбавлений цього права.
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
У відповідності до ст.180 ЦК України тварини є особливим об'єктом цивільних прав, на який поширюється правовий режим речі, тобто собака є майном, обєктом права власності.
Оскільки відповідач є власником собаки, він повинен слідкувати за нею та відповідати за її дії.
З постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди», моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 5 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходить при цьому.
П.9 цієї ж Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
З огляду на викладене, враховуючи надані свідками пояснення у справі та наявні докази, суд приходить до висновку, що ступінь вини відповідача повязана з непрямим умислом, оскільки маючи собаку службової породи він повинен був передбачити, що вона може нанести травми оточуючим. Як встановлено судом, собака під час нападу була без намордника та повідка. В момент нападу відповідач почав відтягувати собаку, але якби вигулював собаку у наморднику та на повідку цієї події могло б не бути. Таким чином, відповідач не мав наміру для настання таких наслідків, але міг їх передбачити.
Крім того, суд враховує ті обставини, що собака здійснила напад на привязану козу, яка не мала можливості втекти. Вівчарка покусала козу, в результаті чого розірвала їй вимя, задній прохід та залишила глибокі рани від щелеп на стегні лівої задньої ноги. В звязку з побаченим у позивача погіршився стан здоровя через переживання, а дана подія обумовила його прикладати додаткові зусилля для нормалізації фізичного стану кози, яка є джерелом доходу позивача.
Спростувань висновків наданих позивачем щодо встановлення розміру спричиненої моральної шкоди відповідачем надано не було, за таких обставин суд вважає, що моральна шкода яка підлягає стягненню з відповідача становить 1650 грн.
Згідно із ч.3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст.209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди - 358 грн. та моральної шкоди в розмірі 1650 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551,20 грн. на користь держави.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Валківсь-кий районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_9