У х в а л а

іменем україни

23 січня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Демяносова М.В.,

ЛеванчукаА.О.,

МаляренкаА.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служи, Управління Державної казначейської служби України у м. Новомосковську Дніпропетровської області, третя особа - Прокуратура Дніпропетровської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями прокуратури, за касаційною скаргою Прокуратури Дніпропетровської області на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 27 грудня 2013 року його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

14 лютого 2014 року йому вручено затверджений прокурором обвинувальний акт, який повернуто ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2014 року за його невідповідністю нормам процесуального права.

Після цього прокурором неодноразово затверджувались обвинувальні акти, кожний який повертався судом за його невідповідністю закону і лише 10 серпня 2015 року прокурором Новомосковської міжрайонної прокуратури кримінальне провадження було закрито за відсутністю складу злочину.

ОСОБА_4 указував на те, що незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності, внаслідок допущених відносно нього порушень зі сторони прокуратури, йому спричинена моральна шкоду у розмірі 235 тис. грн.

Позивач просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на його користь суму грошової компенсації моральної шкоди у розмірі 235 тис. грн.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_5 суму грошової компенсації моральної шкоди в розмірі 28 182 грн.

У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2016 року рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2016 року змінено в частині розміру присудженої на користь ОСОБА_4 морального відшкодування до 50 000 грн.

В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі Прокуратура Дніпропетровської області просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 23 ЦК Українивизначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту п'ятого статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Суд апеляційної інстанції змінюючи розмір стягнутих судом першої інстанції коштів на відшкодування моральної шкоди вірно встановив зміст спірних правовідносин, дав належну оцінку доказам у справі, а також врахував вимоги розумності і справедливості при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди.

Отже, встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2016 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Прокуратури Дніпропетровської області відхилити, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.В. Дем'яносов

А.О.Леванчук

А.В. Маляренко