У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 15 березня 2017року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Писаної Т.О., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом приватного підприємства «Дінакор» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про витребування майна із чужого незаконного володіння, зобов'язання припинити порушення прав, за касаційною скаргою приватного підприємства «Дінакор» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 липня 2015 року, в с т а н о в и л а: У квітні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що приватне підприємство «Дінакор» (далі - ПП «Дінакор») зареєстроване Солом'янською районною в м. Києві державною адміністрацією 05 травня 1996 року, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - № 0005125, відповідно до статуту створено на основі приватної власності ОСОБА_8 На підставі наказу підприємства № 1 від 05 травня 1996 року за підписом засновника ОСОБА_8, директором призначено ОСОБА_6, на посаду бухгалтера - ОСОБА_7 01 лютого 2013 року на підставі рішення власника-засновника № 1 ПП «Дінакор» та рішення власника-засновника № 1/3 ПП «Дінакор» (щодо внесення змін до рішення власника-засновника № 1 від 01 лютого 2013 pоку), відповідача ОСОБА_6 звільнено із займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із систематичним невиконанням своїх обов'язків. Того ж дня на підставі рішенням власника-засновника № 1 новим директором підприємства призначено ОСОБА_10 з 02 лютого 2013 року. 01 лютого 2013 року на адресу ОСОБА_6 направлено лист з повідомленням про звільнення з посади директора з 01 лютого 2013 року та проханням особисто з'явитися 07 лютого 2013 pоку для проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, фінансових та інших документів, передачі майна, що знаходиться на балансі підприємства, та первинних бухгалтерських документів, який відповідач проігнорував. 08 та 20 лютого 2013 року директор підприємства надіслав листи до відповідачів з вимогою з'явитися для проведення інвентаризації майна, фінансово-господарських документів та передачі їх за актом прийому-передачі, на які відповідачі не відреагували, про що складено акт про результати інвентаризації господарсько-фінансових та інших документів, товарно-матеріальних цінностей ПП «Дінакор» від 13 лютого 2013 року. Посилаючись на те, що відповідачі є відповідальними особами, до повноважень яких належало зберігання та архівування первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності з моменту створення підприємства та до часу їх звільнення, однак колишній директор (відповідач ОСОБА_6) та головний бухгалтер (відповідач ОСОБА_7) ухиляються від проведення інвентаризації фінансово-господарських документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, проведення інвентаризації майна, що знаходиться на балансі підприємства, передачі оригіналів первинних бухгалтерських документів, регістрів, бази 1С, бази M.E.D.OK та інших електронних баз, передачі оригіналів бухгалтерських та інших звітів, що були подані до контролюючих органів, що перешкоджає господарській, звітній діяльності підприємства та наносить збитки, у зв'язку з чим директор як відповідальна особа не має можливості документально підтвердити право власності на матеріальні активи підприємства, що призводить до неможливості підписання договорів на ведення господарської діяльності. Крім цього, відповідачі незаконно володіють та навмисно приховують документи, які є власністю підприємства, навмисно блокують роботу позивача та виконання обов'язків щодо виконання судових рішень, підприємство позбавлено можливості надати оригінали документів на виконання вимог суду. Непередача відповідачами основних засобів документації і іншого майна обмежує виконання службових обов'язків новопризначеному директору, які передбачені статутом підприємства, Податковим кодексом України та іншим законодавством України щодо ведення господарської діяльності та подання відповідних звітів до податкової інспекції, пенсійного фонду, у зв'язку з чим підприємство несе прямі збитки від простою, нове керівництво притягується до адміністративної відповідальності, тобто наявне перешкоджання ведення законної господарської діяльності власнику підприємства і новому директору. Зазначає, що колишнім директором фактично викрадено майно (основні засоби, транспортні засоби, комп'ютерну техніку, програмні продукти, сертифікати, програми M.E.DOC, базу «мій електронний документ», бази персональних даних, первині документи, офісне приладдя, всю документацію з моменту створення підприємства), що завдає прямої шкоди власнику і підприємству, у зв'язку з чим позивач просив суд на підставі ст. ст. 387, 1212 ЦК України витребувати з чужого незаконного володіння відповідачів майно ПП «Дінакор» із зобов'язанням останніх передати за актом приймання-передачі директору підприємства оригінали договорів, додаткових угод до договорів, акти приймання-передачі до договорів, а саме: оригінал договору оренди № 2 від 28 грудня 1998 року, укладений між ПП «Дінакор» та ВАТ «Відрадний», акт приймання-передачі приміщень та обладнання, що орендує ПП «Дінакор» у ВАТ «Відрадний» від 05 січня 1999 року; оригінал договору оренди № 4 від 26 червня 1998 року, укладений між ПП «Дінакор» та ВАТ «Відрадний», додаток № 1 до договору оренди № 4 від 26 червня 1998 року між ПП «Дінакор» та ВАТ «Відрадний», додаток № 2 до договору оренди № 4 від 26 червня 1998 року між ПП «Дінакор» та ВАТ «Відрадний»; оригінал договору оренди № 2а від 28 грудня 1998 року, укладений між ПП «Дінакор» та ВАТ «Відрадний»; оригінал договору 7-Д від 31 жовтня 2001 pоку; оригінал договору оренди № б/н від 15 січня 2002 року, укладений між ПП «Дінакор» та ВАТ «Відрадний», додаток № 1 від 16 січня 2002 року, додаток № 2 від 12 лютого 2002 року, додаток № 3 від 25 липня 2002 року, додаток № 4 від 15 серпня 2002 року, додаток № 5 від 28 серпня 2002 року до договору оренди № б/н від 15 січня 2002 року; оригінал договору № 5/7 від 27 липня 2006 pоку; оригінал договору оренди автотракторної техніки спеціального призначення та установок № 3/06 від 21 липня 2006 pоку; додаток № 1 від 21 липня 2006 року до договору оренди № 3/06 від 21 липня 2006 року (акт приймання-передачі); додаткову угоду № 2 від 21 липня 2006 року до договору оренди № 3/06 від 21 липня 2006 pоку; оригінал договору оренди автотракторної техніки спеціального призначення та спеціальних установок № 4/06 від 21 липня 2006 pоку; додаток № 1 від 21 липня 2006 року до договору оренди № 4/06 від 11 липня 2006 року (акт приймання-передачі); додаткову угоду № 2 від 21 липня 2006 року до договору оренди № 4/06 від 21 липня 2006 pоку; оригінал договору оренди автотракторної техніки спеціального призначення та спеціальних установок № 5/06 від 21 липня 2006 pоку; додаток № 1 від 21 липня 2006 року до договору оренди № 5/06 від 21 липня 2006 року (акт приймання-передачі); додаткову угоду № 2 від 21 липня 2006 року до договору оренди № 5/06 від 21 липня 2006 pоку; оригінал договору суборенди № 11/7 від 15 липня 2007 року, укладений між ПП «Дінакор» та ПП «Кібра»; оригінал договору оренди обладнання № 2 від 31 грудня 1998 року, укладений між ПП «Дінакор» та ПП «Кібра»; оригінал первинних бухгалтерських документів ПП «Дінакор» з 1996 року по 01 лютого 2013 року, а саме: акти виконаних робіт та наданих послуг, банківські виписки, платіжні доручення, касові документи, відомості нарахування заробітної плати, видаткові накладні, прибуткові накладні; оригінал свідоцтва платника податку на додану вартість; оригінал облікових регістрів ПП «Дінакор» з 1996 року по 01 лютого 2013 року, а саме: журнали, ордери за такими рахунками балансу: № № 10, 20, 30, 31, 36, 63, 92, 64, 65; оригінал фінансової звітності ПП «Дінакор» з 1996 року по 01 лютого 2013 року, а саме: статистична звітність - фінансові звіти Форма 1 (баланс), звіти по електроенергії, звіти по праці, звіти про іноземні інвестиції, звіт про основні засоби; оригінал податкової звітності ПП «Дінакор» з 1996 року по 01 лютого 2013 року, а саме: декларації по податку на прибуток, декларації по податку на додану вартість, звіти: місцеві податки, комунальні, реклама, транспорт, вода; оригінали звітності до Фонду соціального страхування, Пенсійного фонду, Фонду від нещасних випадків, Фонду по безробіттю, що подавалися ПП «Дінакор» з 1996 року по 01 лютого 2013 року; оригінали інвентаризаційних відомостей за рахунками станом на 01 жовтня 2013 року, а саме: за рахунком № 22 - МШП (малоцінні швидкозношувані предмети); за рахунком № 20 - матеріали (виробничі запаси); за рахунком № 23 - незавершене виробництво; за рахунком № 26 - готова продукція; за рахунком № 10 - основні засоби; за рахунком № 15 - капітальні інвестиції (завершене/незавершене будівництво та введене/не введене в експлуатацію). транспортні засоби, що обліковуються на балансі ПП «Дінакор», а саме: МАЗ 8926 0, 1987 року випуску, сірого кольору, № шасі НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво серії НОМЕР_4 від 30 вересня 2004 року; екскаватор, марка «БОРЕКС-2101», 2002 року випуску, № двигуна НОМЕР_5, № шасі НОМЕР_6, державний номерний знак НОМЕР_2, свідоцтво № НОМЕР_7 від 07 лютого 2002 року; програмні продукти та програми, що обліковуються на балансі ПП «Дінакор», а саме: 1С, БЕСТ, АРМ (звіт страхувальника) (бест-звіт+), M.E.DOC, базу «мій електронний документ»; бази персональних даних; оригінали сертифікатів відповідності Державної системи сертифікації УкрСЕПРО, що видавалися на виробника будівельної продукції - Приватне підприємство «Дінакор» - з 1996 року по 01 лютого 2013 року. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 04 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено. У касаційній скарзі ПП «Дінакор», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Увипадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту, зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. За змістом ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно позивачу, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року (справа № 6-88цс13). Крім того, відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. При розгляді спорів про витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння необхідно враховувати, що позивачем за таким позовом може бути власник майна, який на момент подання позову не володіє цим майном, а також особа, яка хоча і не є власником, але у якої майно перебувало у володінні за законом або договором, зокрема на підставі цивільно-правових договорів (зберігання, майнового найму тощо), в оперативному управлінні, на праві повного господарського відання, а також на інших підставах, встановлених законом. Позов про витребування майна від особи, у незаконному володінні якої це майно перебувало, але у якої воно на момент розгляду справи в суді відсутнє, не підлягає задоволенню. За відсутності доказів належності позивачу на праві власності спірного майна, яким він не може володіти, а також незаконне заволодіння майном відповідачами, підстави для застосування норми ст. 387 ЦК України відсутні. Судами встановлено, що ПП «Дінакор» створено 05 травня 1996 року на основі приватної власності ОСОБА_8 та того ж дня зареєстровано Солом'янською районною в м. Києві державною адміністрацією, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - 0005125. Рішенням № 1 власника ПП «Дінакор» від 01 лютого 2013 року відповідача ОСОБА_6 звільнено з посади директора ПП «Дінакор» з 1 лютого 2013 року та зобов'язано протягом одного робочого дня передати новому директору ПП «Дінакор» оригінали установчих документів: статут підприємства, реєстраційні документи, печатку та штампи, та протягом трьох робочих днів - всі фінансово-господарські документи. Вказаним рішенням призначено з 02 лютого 2013 року на посаду директора підприємства ОСОБА_10 Рішенням № 1/3 від 01 лютого 2013 року власника ПП «Дінакор» внесено зміни до рішення № 1 від 01 лютого 2013 рокущодо звільнення ОСОБА_6 та вирішено звільнити його із займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із систематичним невиконанням своїх обов'язків. Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з відсутності доказів належності позивачу на праві власності майна, яке він просить витребувати із чужого незаконного володіння, та протиправності заволодіння відповідачами спірним майном, у зв'язку з чим дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги. Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу. Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу приватного підприємства «Дінакор» відхилити. Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 липня 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Т.О. Писана О.В. Попович І.М. Завгородня В.І. Мартинюк