Справа № 510/2183/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2017р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

за участю: секретаря Фурсовой А.А.

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Позивач на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справу без її участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту громадянина РФ ОСОБА_2; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3, померлого 28.05.2007р.; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4, померлої 20.05.2004р.; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2; копія актового запису про шлюб № 13 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 060168; копії витягів з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.09.2016р., 10.11.2016р. із кадастровим планом земельної ділянки; копії довідок відділу Держгеокадастру у Ренійському районі від 30.09.2016р., 07.10.2016р.; копія сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 140393; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.11.2016р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 20.05.2004р. померла ОСОБА_4 За життя ОСОБА_4 належало право на земельну частку (пай) розміром 2,55 в умовних кадастрових гектарах в КСП «Прикордонник» с. Орлівка Ренійського району, на підставі сертифікату серії ОД № 0140393.

На випадок смерті ОСОБА_4 не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила, 20.05.2004р. - померла. Після її смерті спадкоємцем першої черги був її чоловік ОСОБА_3 У встановлений законодавством строк він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття, проте ОСОБА_3 прийняв спадщину фактично, оскільки на момент смерті дружини він мешкав разом із нею. Таким чином, чоловік спадкодавця - ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлої дружини ОСОБА_4, однак не встиг її юридично оформити.

28.05.2007р. помер ОСОБА_3 За життя йому належало:

право на земельну частку (пай) розміром 2,55 в умовних кадастрових гектарах в КСП «Прикордонник» с. Орлівка Ренійського району, на підставі сертифікату серії ОД № 0140393, яке він фактично прийняв після смерті дружини ОСОБА_4;

земельні ділянки загальною площею 2,15 га, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ОД № 060168.

Так, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на вищезазначене майно. На випадок смерті ОСОБА_3 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, 28.05.2007р. - помер. Спадкоємцем першої черги після його смерті є його син відповідач ОСОБА_2 Відповідач після смерті батька не вчинив ніяких дій щодо прийняття спадщини, крім того на неї не претендує, не заперечує щоб спадщину оформила позивач. З 2000р. із ОСОБА_3 та його дружиною проживала позивач ОСОБА_1, як прийомна дитина, оскільки вони потребували догляду. Після смерті ОСОБА_4 позивач залишилась проживати разом із ОСОБА_3 однією сімєю. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 позивач не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове майно, про що нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті ОСОБА_3 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельні ділянки, як на обєкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, що залишилася після померлого ОСОБА_3 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на спадщину не претендують.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Як було встановлено судом, ОСОБА_4 померла 20.05.2004р. Її чоловік ОСОБА_3 як спадкоємець першої черги за законом прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак не встиг оформити її юридично.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Крім того, 28.05.2007р. помер батько відповідача ОСОБА_3 Відповідач після смерті батька як єдиний спадкоємець за законом не вчинив ніяких дій щодо прийняття спадщини, крім того на неї не претендує, не заперечує щоб спадщину оформила позивач. У заявку із відсутністю спадкоємців першої, другої та третьої черги, позивач є спадкоємицею четвертої черги, оскільки з 2000р. та по день смерті ОСОБА_3 прожила разом із ним однією сімєю. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач не має можливості у звязку із відмовою нотаріуса, у звязку із чим в даний час позивач вимушена звернутися до суду із відповідним позовом.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на:

право на земельну частку (пай) розміром 2,55 в умовних кадастрових гектарах в КСП «Прикордонник» с. Орлівка Ренійського району, на підставі сертифікату серії ОД № 0140393;

земельні ділянки загальною площею 2,15 га (площею 1,63 га та площею 0,52 га із кадастровими номерами :01:001:0128, :01:005:0276), розташовані на території Орлівської сільської ради Ренійського району, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ОД № 060168.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.І. Дудник