У х в а л а

28 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 грудня 2016 року, клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд судових рішень у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: орган опіки і піклування виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області, служба у справах дітей Карлівської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку спілкування з дитиною та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: орган опіки і піклування виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області, служба у справах дітей Карлівської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и л а :

Карлівський районний суд Полтавської області рішенням від 8 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26 липня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнив частково, ухвалив: усунути перешкоди у спілкуванні батька ОСОБА_5 із сином, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом установлення періодичних побачень сина та батька; визначив періодичність побачень батька із сином шляхом установлення місця та часу їх спілкування; зобов'язав ОСОБА_5 при визначенні днів побачень із сином або під час проведення таких побачень не порушувати інтереси сина, ОСОБА_7, у частині відвідування ним гуртків, шкіл, секцій за графіком.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 в іншій частині та зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 суд відмовив.

Стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 частину понесених ним витрат, а саме 243 грн 60 коп. судового збору та 700 грн витрат на правову допомогу, а всього 943 грн 60 коп.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 5 грудня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 8 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 26 липня 2016 року залишила без змін.

13 березня 2017 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 грудня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме частин четвертої, п'ятої статті 19 Сімейного кодексу України, частини першої статті 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 листопада 2012 року і 12 червня 2013 року, в яких, на її думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права.

Водночас заявниця порушує питання про поновлення строку для подання заяви про перегляд судових рішень, посилаючись на поважну причину його пропуску, а саме ненаправлення їй ухвали суду касаційної інстанції.

Обговоривши вказане клопотання, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про його задоволення, оскільки причина пропуску строку для подання заяви про перегляд судових рішень є поважною.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 5 грудня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, касаційний суд, залишивши без змін судові рішення, погодився з їх висновками про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5 та відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 з огляду на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, натомість відсутні докази того, що ОСОБА_5 свідомо ухиляється від спілкування з дитиною та не бажає брати участь у його вихованні. При цьому суд зазначив, що ОСОБА_4 створює ОСОБА_5 перешкоди у спілкуванні з дитиною, а тому наявні правові підстави для усунення таких перешкод шляхом визначення порядку спілкування батька із сином у судовому порядку.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 листопада 2012 року і 12 червня 2013 року суд касаційної інстанції, направивши справи на новий розгляд до судів першої інстанції, указав на порушення судами норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справ.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 356, частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку для подання заяви про перегляд судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк для подання заяви про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 грудня 2016 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: орган опіки і піклування виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області, служба у справах дітей Карлівської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку спілкування з дитиною та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: орган опіки і піклування виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області, служба у справах дітей Карлівської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 грудня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко