Провадження №2/331/75/2017
рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Антоненко М.В., при секретарі Андрієнко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Шевченківський відділ Державної виконавчої служби Запорізького МУЮ про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, -

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа: Шевченківський відділ Державної виконавчої служби Запорізького МУЮ (старший державний виконавець - Соріна Ю.Ю.) про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

В обґрунтування вимог зазначено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2008 року (справа № 2-1369/08) з позивача стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? всіх доходів, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.05.2008 року щомісячно.

Відповідачці був виданий виконавчий лист № 2-1369 від 01.08.2008 року, на підставі якого, державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 437/15-11.

Відповідно до розрахунку заборгованості з аліментів від 31.05.2011 року, позивач не мав заборгованості по сплаті аліментів на цей період.

Згідно розрахунку від 01.12.2015 року, борг по аліментам з 01.06.2011 року по 01.12.2015 року становить 8841, 84 грн.

Позивач не погоджується з заборгованістю у сумі 8841 грн. 84 коп.

Він сплачує аліменти добровільно весь час, починаючи з 2008 року, з 2007 року позивач звільнився з роботи і виїхав із Запоріжжя до іншої країни (Чехії), роботу мав не постійну, дозвіл на проживання був дійсний до 09.01.2013 року.

Позивач ніде не працював, не отримував та не отримує доходи і заробітки, оскільки не має можливості влаштуватись на роботу за своєю спеціальністю із заробітком необхідним та достатнім для утримання не лише себе, але й його сина.

Позивач має на утриманні матір пенсіонерку, яка отримує мінімальну пенсію, але не дивлячись на ці обставини, син позивача отримує аліменти кожен місяць.

Згідно ч. II ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не бути менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, сину позивача 8 років.

У 2011 році прожитковий мінімум на дитину до 6 років складав 911 грн., 30 % від цієї суми - 273,3 грн., позивач сплачував аліменти 450 грн.

У 2014-2015 роках прожитковий мінімуму на дитину від 6 років до 18 років складав 1286 грн., 30 % від цієї суми - 385,8 грн., позивач сплачував аліменти по 640 грн. кожен місяць.

У 2016 році позивач платив по 724 грн. кожен місяць, що підтверджується квитанціями про сплату названих сум.

Таким чином, позивач сплачує аліменти на утримання сина кожен місяць, більше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 років і не має заборгованості по аліментам.

Згідно ч. ІІ ст. 197 СК України, суд може повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.

Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач ОСОБА_1 просить суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам у розмірі 8841 грн. 84 коп., яку державна виконавча служба Шевченківського району м. Запоріжжя нарахувала на підставі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» за період з травня 2011 року по лютий 2016 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, наполягала на задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечувала, вважала вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими.

Третя особа - Шевченківський відділ Державної виконавчої служби Запорізького МУЮ було належним чином повідомлено про час та місце судових засідань, представник третьої особи до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані матеріали, дійшов наступних висновків.

Фактичні обставини справі підтверджуються письмовими доказами, вивченим та оголошеними в судовому засіданні.

Копією розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по аліментам від 11.03.2016 р.; копією трудової книжки ОСОБА_1 (оригінал суду не надано ); копією розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по аліментам від 31.05.2011 р.; копією довідки № 1730 від 18.04.2016 р.

Відповідно до ч.2 статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно з ч. 1 cт. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ОСОБА_1, наполягаючи на тому, що державним виконавцем неправильно розраховано заборгованість по аліментах, жодного доказу на підтвердження своєї позиції або альтернативного розрахунку суду не надав.

Будь-яких обставин, що мають істотне значення для вирішення питання про звільнення боржника від сплати заборгованості по аліментах, судом не встановлено, а тому в позові слід відмовити у звязку з необґрунтованістю вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Шевченківський відділ Державної виконавчої служби Запорізького МУЮ про звільнення від сплати заборгованості по аліментам у звязку із необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: М.В. Антоненко