Справа № 570/2808/16-ц
Номер провадження 2/570/188/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2017 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

головуючого судді Таргоній М.В.

з участю секретаря Беднарчук Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної риди, ОСОБА_3 про визнання рішень недійсними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів, у якому просив:

- визнати недійсним та скасувати рішення ОСОБА_2 селищної ради № 264 від 20.03.2012 року в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для городництва - площею 0,15 га ОСОБА_3 (відповідач);

- визнати недійсним та скасувати рішення ОСОБА_2 селищної ради № 465 від 04.12.2013 року в частині внесення змін до згаданого рішення ОСОБА_2 селищної ради № 264 від 20.03.2012 року щодо ОСОБА_3 про зміну площі земельної ділянки з "0,15 га" на "0,23 га";

- визнати недійсним та скасувати рішення ОСОБА_2 селищної ради № 795 від 10.09.2015 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :02:018:2253 в оренду для городництва ОСОБА_3;

- зобов'язати ОСОБА_2 селищну раду та ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 (позивач) в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :02:018:2253, яка була передана останньому для городництва.

В обґрунтування пред'явлених вимог позивач зазначив, що весною 2010 року рішенням ОСОБА_2 селищної ради йому (позивачу) було надано в оренду (користування) земельну ділянку, площею 0,30 га для городництва (спірна земельна ділянка) та земельну ділянку, площею 0,20 га для сінокосіння - на теритирії ОСОБА_2 селищної ради в районі "Новостав".

Вказує позивач у заяві, що згадану ділянку для городництва йому наділяли колишні голова, секретар та землевпорядник селищної ради.

Позивач зазначає, що в червні 2010 року він звертався в селищну раду про видачу копії рішення щодо надання йому в оренду вказаної земельної ділянки для городництва. У видачі копії рішення йому відмовлено та надано довідку ОСОБА_2 селищної ради № 125 від 14.06.2010 року, згідно якої ОСОБА_1 володіє земельною ділянкою площею 0,11 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та користується земельними ділянками площею 0,30 га для городництва (спірна земельна ділянка), площею 0,20 га для сінокосіння.

Вказано також, що за оформлення документації за оренду землі 10.02.2002 року та 29.05.2003 року позивачем сплачено по 25 грн.

Восени 2014 року позивачу повідомлено про передачу вказаної земельної ділянки для городництва гр. ОСОБА_3 (відповідачу) та надано довідку ОСОБА_2 селищної ради № 1244 від 03.09.2014 року, у якій відсутні відомості про володіння ОСОБА_1 зазначених земельних ділянок - площею 0,30 га для городництва (спірна земельна ділянка), та площею 0,20 га для сінокосіння.

В подальшому, із інформації селищної ради від 11.04.2016 року на адвокатський запит, позивачу стало відомо про відведення ОСОБА_3 в оренду спірної земельної ділянки (кадастровий номер :02:018:2253) на підставі зазначених рішень селищної ради № 264 від 20.03.2012 року, № 465 від 04.12.2013 року та № 795 від 10.09.2015 року.

Вважаючи незаконними вказані рішення селищної ради про передачу ОСОБА_3І спірної ділянки в оренду, позивач зазначає про їх невідповідність вимогам Земельного кодексу України. Вказано про можливість отримання громадянами в користування земельних ділянок, які є вільними, тобто таких, які не перебувають у власності чи користуванні іншої особи. Надання земельної ділянки, яка перебуває у власності або у користуванні іншої особи, можливе лише після вилучення (викупу) її в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Позивач вважає, що у нього виникло право користування спірною земельною ділянкою і грунтується на Законі. Оскільки селищною радою не приймалося рішення про вилучення у нього (позивача) спірної земельної ділянки, то вважає, що наступні рішення про передачу ОСОБА_3 вказаної земельної ділянки для городництва незаконними.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_4 пред'явлені вимоги підтримали повністю, покликаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Позивач пояснив, що до 2010 року користувався городом в районі "Болото". В подальшому йому надано (спірну) земельну ділянку в районі "Новостав", якою він користувався протягом 4 років. Вважає порушеним своє право при передачі такої ділянки іншій особі. Також пояснив, що претендує на спірну земельну ділянку, щоб в подальшому передати її своїм внукам. За станом здоров'я обробляти город самостійно не має можливості. Від отримання іншої земельної ділянки (а.с. 112) - відмовляється.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради - ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнала, заперечила проти доводів, наведених у позовній зяві, вказуючи про безпідставність та необгрунтованість пред'явлених вимог. Пояснила, що позивач не набув прав на спірну земельну ділянку. Селищна рада не приймала рішень щодо надання ОСОБА_1 для городництва вказаної спірної земельної ділянки. Державна реєстрація прав ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку не проводилася. Із урахуванням наведеного, вважає безпідставними доводи позивача про необхідність попереднього вилучення у нього спірної земельно ділянки для її подальшої передачі в оренду гр. ОСОБА_3 Щодо довідки селищної ради пояснила, що у ній вказано відомості про інші земельні ділянки, та не стосуються спірної ділянки, а також й те, що довідка не є правовстановлюючим документом, що підтверджує право особи на користування земельною ділянкою. Оскільки права позивача при прийнятті оспорюваних рішень не порушено, відсутні законні підстави для користування позивачем спірною земельною ділянкою, - просила відмовити в позові.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні пред'явлені вимог не визнав. Просив відмовити в позові, вказуючи на його безпідставність та необгрунтованість. Вказав про недоведеність позивачем тієї обставини, що він набув право користування спірною земельною ділянкою. Зазначив, що доводи позивача про наділ йому спірної земельної ділянки працівниками селищної ради, наявність згаданої довідки № 1244 від 03.09.2013 року та фактичне користування такою ділянкою протягом 3 років, - як підставу виникнення у нього (позивача) права користування земельною ділянкою - не відповідають вимогам ч. 1 ст. 12, ч. 2 ст. 116, ст.ст. 123-124 Земельного кодексу України, якими встановлено порядок набуття права користування земельною ділянкою. Тому позивач не набув право користування спірною земельною ділянкою в порядку встановленому Законом. Покликаючись на положення ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, вказав, що права чи законні інтереси позивача не були порушені, оспорювані рішення прийнято селищною радою згідно вимог Закону, просив відмовити в позові.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представників відповідачів, з'ясувавши обставини, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи встановлено, що 14.06.2010 року ОСОБА_2 селищною радою ОСОБА_1 видано довіку № 125, згідно якої, останній володіє земельною ділянкою площею 0,11 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та користується земельними ділянками площею 0,30 га для городництва (спірна земельна ділянка), площею 0,20 га для сінокосіння та випасу худоби (а.с. 6).

03.09.2014 року ОСОБА_2 селищною радою ОСОБА_1 видано довіку № 1244, згідно якої, останній володіє земельною ділянкою площею 0,11 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відомості про користування земельними ділянками - відсутні (а.с. 9).

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, допитані в судовому засіданні, пояснили, що ОСОБА_1 протягом 3-4 років користувався городом суміжним із господарством ОСОБА_9 в районі "Новостав", на території ОСОБА_2 селищної ради. Свідок ОСОБА_7 пояснила також, що приблизно в 2010 році у її присутності колишні працівники сільської ради, показували ОСОБА_1 межі городу, яким він може користуватись. Свідок ОСОБА_8 пояснив також, що він, як онук, разом із іншими родичами допомагав своєму діду - ОСОБА_1 обробляти город. З 2013-2014 років городом ОСОБА_1 не користуєтся. Щодо наявності у ОСОБА_1 правовстановлююяих документів на спірну земельну ділянку, прийняття рішень селищною радою про надання ОСОБА_1 в користування вказаної ділянки - свідки не пояснили.

Згідно інформації ОСОБА_2 селищної ради від 11.04.2016 року № 303-02-19/16, селищною радою в період із 2010 р. по 2015 р. не приймалися рішення про виділення ОСОБА_1 земельної ділянки (а.с. 11).

Згідно інформації архівного відділу Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області від 04.05.2016 року № 182/04-01, в рішеннях ОСОБА_2 селищної ради за період із 2008 р. по 2009 р. відсутнє рішення про надання (позбавлення) права користування (володіння) ОСОБА_1 земельних ділянок на території ОСОБА_2 селищної ради для городництва, для сінокосіння та випасу худоби, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 45).

Статтею 116 Земельним кодексом України визначено підстави набуття права на землю.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно положень статтей 122, 123 Земельного кодексу України, селищні ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок у користування здійснюється на підставі рішень органів органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної селищної ради. Законом визначено форму та зміст клопотання та додатків до нього.

Відповідний орган орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який погоджено Комісією з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою, передається відповідному органу місцевого самоврядування для прийняття рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються:

- затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності);

- надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Положеннями статті 124 Земельного кодексу України передбачено порядок передачі земельних ділянок в оренду.

Зокрема, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, громадянам, визначеним частинами другою 134 цього Кодексу (в т.ч. передача громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Згідно положень статтей 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Із урахуванням встановлених обставин та вказаних вимог Земельного кодексу України, суд вважає помилковими доводи позивача про набуття ним у встановленому Законом порядку права користування зазначеною земельною ділянкою для городництва. Такі доводи позивача не знайшли свого підтвердження при розгляді справи судом, належних та допустимих доказів в підтвердження обставин набуття позивачем прав щодо спірної земельної ділянки - не надано.

Згадана довідка ОСОБА_2 селищної ради № 125, згідно якої ОСОБА_1 користується земельними ділянками, в т.ч. - площею 0,30 га для городництва (спірна земельна ділянка), також із урахуванням показань свідків щодо місця розташування такої ділянки, участі працівників сільської ради у визначенні її меж, та періоду користування - не можуть бути належними доказами, які підтверджують набуття позивачем прав на спірну земельну ділянку. Квитанції про оплату в селищній раді платежів за оформлення документації за оренду землі в 2002 та 2003 роках (а.с. 7), надані позивачем - також не підтверджують правомірності набуття ним прав на землю в 2010 році.

Зазначені вимоги Земельного кодексу України регламентують порядок набуття права на землю громадянами та визначають момент виникнення таких прав, а також - документи, якими посвідчується право на землю. Зазначені норми Закону розширеному тлумаченню не підлягають.

Довідка селищної ради (про що вказував позивач) не входить до переліку документів, якими посвідчується право на землю. Перебування у фактичному користуванні позивача спірної земельної ділянки, без належного дотримання положень Закону щодо оформлення прав на землю, на думку суду не дає підстав вважати, що позивач виконав вимоги Земельного кодексу України та набув права на спірну земельну ділянку. Тому доводи позивача про порушення відповідачами його права на зазначену земельну ділянку зі змісту позовної заяви та з пояснень позивача та його представника, а також із досліджених доказів - суд вважає необгрунтованим та безпідставними.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Із урахуванням зазначених норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Позивачем не доведено порушення його прав на вказане майно, а тому пред'явлені вимоги не підлягають до задоволення.

Рішенням ОСОБА_2 селищної ради № 264 від 20.03.2012 року надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для городництва - площею 0,15 га ОСОБА_3 (а.с. 14). Рішенням ОСОБА_2 селищної ради № 465 від 04.12.2013 року внесено зміни до згаданого рішення ОСОБА_2 селищної ради № 264 від 20.03.2012 року, в т.ч. щодо ОСОБА_3 про зміну площі земельної ділянки з "0,15 га" на "0,23 га" (а.с. 15).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 34) земельна ділянка кадастровий номер :02:018:2253 зареєстрована управлінням Держземагенства у Рівненському районі 11.11.2014 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 16.01.2014 року, розробленого ПВППф "Конвест-проект".

Рішення ОСОБА_2 селищної ради № 795 від 10.09.2015 року (а.с. 16) затверджено проекту землеустрою (а.с. 55-75) щодо відведення земельної ділянки, площею 0,23 га кадастровий номер :02:018:2253 в оренду для городництва ОСОБА_3 терміном на 10 років.

Оскільки позивачем не доведено набуття ним прав на вказану земельну ділянку, не надано належні докази (документи), якими посвідчується його право на землю, суд вважає, що при прийнятті вказаних рішень права та законні інтереси позивача порушені не були. Тому, покликання позивача на вимоги Закону щодо обов'язку селищної ради попередньо припинити його (позивача) право користування спірною земельною ділянкою перед прийняттям оспорюваних рішень, суд вважає помилковими та безпідставними. Вимоги про визнання недійсними та скасування рішень селищної ради не підлягають до задоволення. Із вищенаведених підстав не підлягає до задоволення вимога про усунення перешкод у користуванні вказаною земельною ділянкою.

При цьому також враховується, що відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід оцінювати три критерії на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу.

Принцип "пропорційності" передбачає дотримання справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання."

Відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

З огляду на викладене, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, а тому в позові слід відмовити.

Керуючись ст. 3, 4, 10-11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 116, 122-125, 134 Земельного кодексу України, ст. 15 ЦК України,

в и р і ш и в :

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної риди, ОСОБА_3 про визнання рішень недійсними та зобов'язання вчинити дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Таргоній М.В.