АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/3986/16-ц Номер провадження 22-ц/786/782/17Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Пікуля В.П., Прядкіної О.В.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 лютого 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою, -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником 3/4 частин квартири №118 в житловому будинку № 66 по вул. Володимира Великого в м. Кременчуці. 1/4 частина квартири належить ОСОБА_3, що є незначною часткою, у співвідношенні до її частини. Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження вказана квартира є неподільною, а спільне володіння та користування квартирою є неможливим, оскільки відповідач не вчиняє жодних дій, спрямованих на утримання та догляд за квартирою як співвласник. За викладеного, просила припинити право власності ОСОБА_3 на 1/4 частину квартири №118 в житловому будинку №66 по вул. Володимира Великого в м. Кременчуці; присудити на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за належну їй ? частини квартири у розмірі 118757,50 грн.; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину квартири №118 в житловому будинку №66 по вул. Володимира Великого в м. Кременчуці.

В жовтні 2016 року відповідач, ОСОБА_3, звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є співвласником квартири №118 в житловому будинку №66 по вул. Володимира Великого в м. Кременчуці. Вказала, що в добровільному порядку встановити порядок користування квартирою разом з ОСОБА_2 вони не можуть. Посилаючись на те, що вказана квартира є неподільною, уточнивши свої вимоги, просила суд встановити порядок користування спірною квартирою відповідно до варіанту №2, визначеному у висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Повернуто ОСОБА_2 кошти у сумі 118757,50 грн. внесені на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області, сплачені 08.06.2016 року, згідно квитанції №28.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Встановлений наступний порядок користування квартирою №118 в буд. 66 по вул. Володимира Великого в м.Кременчуці Полтавської області:

Виділено в користування ОСОБА_3 на 1/4 частину квартири житлову кімнату, позначену на плані квартири в технічному паспорті «6» площею 9,4 м2, вбудовану шафу «2» площею 2,7 м2, які в додатку №2 до висновку судової будівельно-технічної експертизи №92-16 позначені зеленим кольором.

Виділено в користування ОСОБА_2 на ? частини квартири житлову кімнату, позначену на плані квартири в технічному паспорті «7» площею 16,7 м2, балкон площею 1,8 м2, житлову кімнату «8» площею 13,7 м2, балкон площею 0,9 м2, які в додатку №2 до висновку судової будівельно-технічної експертизи №92-16 позначені синім кольором.

В спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 залишено коридор «1», ванну кімнату «3», вбиральню «4» та кухню «5», загальною площею 20,8 м2, які в додатку №2 до висновку судової будівельно-технічної експертизи №92-16 позначені червоним кольором.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати, повязані з оплатою судового збору в сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким її позовні вимоги задовольнити повністю, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, підстав для її задоволення не вбачає виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири №118 в житловому будинку №66 по вул. Володимира Великого в м.Кременчуці Полтавської області.

ОСОБА_2 належить 3/4 частини спірної квартири, а ОСОБА_3 1/4 її частина.

Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про право власності на житло від 27.12.2004р., копією витягу про державну реєстрацію прав, копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.11.2014р., серії НАЕ 758510, виданого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_4 та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №92-16 від 16.11.2016р., спірна квартира №118, розташована в м.Кременчуці Полтавської області, по вул.Володимира Великого, 66 не є подільним майном, розподілити вказану квартиру в натурі відповідно до ідеальних часток співвласників неможливо, як і не можливо переобладнати квартиру в окремі житлові приміщення з окремими входами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. З ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Однак надання у володіння зазначеної частки в натурі можливе лише за умови, що майно є подільним у відповідності до ч. 2 ст. 183 цього Кодексу. Якщо надання частки в натурі є неможливим, співвласник вправі вимагати від інших співвласників матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Так, відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо припинення за ОСОБА_3 права власності на 1/4 частину квартири, місцевий суд виходив з того, що розмір частки останньої у спільній власності на нерухоме майно не можна вважати незначним в порівнянні з часткою ОСОБА_2 При цьому, вважав, що припинення права власності ОСОБА_3 на частку в спільному майні, на думку суду, завдасть шкоди її інтересам, оскільки вона має намір проживати у належній їй частині квартири.

Також, судом першої інстанції вірно зауважено, що ОСОБА_2, не доведено неможливість спільного володіння і користування майном разом з ОСОБА_3, оскільки у висновку судової будівельно-технічної експертизи №92-16 від 16.11.2016р. запропоновано два варіанти спільного користування квартирую з урахуванням часток співвласників.

За вказано, судом було повернуто ОСОБА_2 кошти у сумі 118757,50 грн. внесені нею на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду та вважає його вірним і обґрунтованим, оскільки правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року (№6-68цс14), право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, шо така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Разом з цим, колегія суддів погоджується і з висновком суду першої інстанції про задоволення зустрічних позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та на підставі статті 391 ЦК України вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування.

Так, як вірно було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 здійснює оплату комунальних послуг, які надаються за адресою: м. Кременчук, вул. В. Великого, б. 66, кв. №118, з урахуванням частки другого співвласника ОСОБА_2, що підтверджується наданими до суду копіями квитанції. Розподіл особових рахунків між співвласниками можливий тільки після встановлення порядку користування житлом, однак, за відсутності згоди іншого співвласника, визначити належну ОСОБА_3 частку квартири, з метою вільного користування та утримання не являється можливим.

За вказаних обставин та проаналізувавши запропоновані у висновку судової будівельно-технічної експертизи №92-16 від 16.11.2016р. варіанти визначення порядку користування приміщеннями квартири, суд обґрунтовано вважав найбільш прийнятним варіант №2, який є найбільш наближеним до ідеальних часток співвласників.

Посилання ОСОБА_2 на те, що суд першої інстанції здійснив збільшення частки ОСОБА_3 з ? до 1/3 не заслуговують на увагу, оскільки згідно варіанту 2 вказаного висновку будівельно-технічної експертизи, ОСОБА_2 на ? частини квартири в користування виділяється приміщень площею 48, 99 кв.м., що лише на 0,51 кв.м. (49, - 48, 99) менше, ніж їй припадає на її ідеальну частку, тобто частка ОСОБА_2 по відношенню до загальної площі приміщень у квартирі в такому випадку становитиме 74/100 (48,99:66,0) замість 75/100 (3/4) частини квартири.

Отже, не вбачається суттєвого зменшення розміру належної ОСОБА_2 частки у праві власності на спірне нерухоме майно, а відтак і порушення права власності ОСОБА_2

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо наявності у ОСОБА_3 у власності ? частки в іншій квартирі, слід зазначити, що така обставина не є визначальною в даних правовідносинах, а відтак на законність судового рішення не впливає.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції зясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_5 /підпис/ ОСОБА_6

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ______________ ОСОБА_1