АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/1319/16-ц Номер провадження 22-ц/786/927/17Головуючий у 1-й інстанції Стрельченко Т. Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів : Обідіної О.І., Панченка О.О.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2017 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

У позові зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 28 жовтня 2013 року, ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 5700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 09 жовтня 2014 року позичальник ОСОБА_3 помер.

20 лютого 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк»була направлена претензія кредитора до Новосанжарської державної нотаріальної контори, з відповіді на яку вбачається, що спадкова справа після померлого ОСОБА_3 не заводилася. Позивач вважає, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входить, у тому числі, кредитні зобов'язання померлого позичальника, оскільки відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

12 липня 2016 року Банк направляв відповідачу лист - претензію, згідно якої позивач пред'явив свої вимоги, але ніяких дій не виконано.

Станом на дату смерті заборгованість позивальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 28 жовтня 2013 року становить 6029,79 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 5336,09 грн.; заборгованості за відсотками - 693,70 грн.

ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 6029,79 грн. за кредитним договором № б/н від 28 жовтня 2013 року та судовий збір.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2017 року в позові ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовлено.

ПАТ КБ «ПриватБанк»оскаржило рішення місцевого суду, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам, що мають значення, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк»в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про вручення судової повістки, надавши заяву про витребування доказів, в якій в тому ж числі просив не здійснювати розгляд апеляційної скарги без представника банку та відкласти розгляд справи на іншу дату.

Розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи колегія суддів прийшла до висновку, що воно є безпідставним, так як поважних причини неявки в судове засідання не наведено, а тому підстави для відкладення справи відсутні.

Відповідач ОСОБА_2, будучи повідомленою за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання не зявилася.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із неявкою сторін у судове засідання, колегія суддів вважає можливим розглянути справу без фіксації судового процесу.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 22 березня 2017 року у задоволенні клопотання позивача про витребування доказіввідмовлено, оскільки з матеріалів справи вбачається, що представник ПАТ КБ «Приватбанк» у суд першої інстанції не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, та надав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, у якому також зазначив, що необхідні докази є у матеріалах справи, клопотання та заяви з боку ПАТ КБ «ПирватБанк» відсутні, тобто мав можливість подати докази, які вважав необхідними для вирішення справи, проте даним правом не скористався без поважних причин.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмолено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 28 жовтня 2013 року, ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 5700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 278409, виданого Руденківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 11 жовтня 2014 року, ОСОБА_3 помер 09 жовтня 2014 року, актовий запис № 48 (а.с. 32).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно до ч.ч.1,3,5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 3,4 ст. 60 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 131 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

За правилами ч. 2 ст. 131 ЦПК України докази, подані з порушенням вимог, встановлених ч.1 ст. 131 ЦПК України, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

У п. 3 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 № 14 зазначено, що відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Відтак, цивільне судочинство в Україні здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин та має право проявляти ініціативу лише у випадках чітко передбачених законом.

Тобто, для задоволення вимог кредитора спадкодавця до спадкоємця (спадкоємців) позивач повинен довести, що відповідач (відповідачі) прийняв спадщину у порядку визначеному ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до листа Новосанжарської державної нотаріальної контори № 271/01-16 від 23 лютого 2016 року, після смерті 09 жовтня 2014 року ОСОБА_3 в Новосанжарській державній нотаріальній конторі спадкова справа не заводилась, коло спадкоємців невідоме (а.с. 39).

Крім того, позивачем не надано доказів про те, що відповідач вважається такою, що прийняла спадщину у порядку визначеному ч.3 ст. 1268 ЦК України.

Таким чином, суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» у звязку з недоведеністю факту прийняття спадщини.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не встановив фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, оскільки при ухваленні рішення зобовязаний був зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами є безпідставними виходячи з наступного.

Так, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи розуміється як не дослідження судом усіх передбачених нормою матеріального права юридичних (доказових) фактів, наявність чи відсутність яких впливає на остаточний результат справи.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції в повному обсязі встановлені та дослідженні предмет доказування по цивільній справі, виходячи з тих доказів, які були надані позивачем.

Доводи ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що відповідач проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується копіями паспортів відповідно до яких вони проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, що свідчить про прийняття нею спадщини і цей факт не спростований є необґрунтованими виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

У вказаних копіях паспортів не зазначена точна адреса проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з найменуванням вулиці та номеру будинку, а зазначено лише: Полтавська обл., Новосанжарський р-н, с. Руденківка.

Із цього слідує, що відомості у паспортах не можуть бути доказом їх спільного проживання, оскільки вказують лише про проживання у одному населеному пункті (селі), а не у одному будинку, квартирі чи іншому житловому приміщенні, а інших доказів на підтвердження даного факту позивачем не надано.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, а саме з договору б/н від 28 жовтня 2013 року ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Тоді як, відповідно до відповіді на запит № 02-17/803 від 20 жовтня 2016 року наданої Руденківською сільською радою, ОСОБА_2 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3 та має такий склад сімї: син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4; дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Із поштової кореспонденції, яка направлялася відповідачу вбачається, що вона в селі Руденківка Новосанжарського р-ну Полтавської обл. фактично не проживає.

Таким чином, як вже зазначалося, спадкова справа не заводилася та з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, а у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач проживала разом з спадкодавцем, тобто відсутні підстави вважати, що ОСОБА_2 прийняла спадщину, крім того, як вбачається з зазначеної вище довідки ОСОБА_3 на момент смерті мав двох повнолітніх дітей, які також є спадкоємцями першої черги.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк"- відхилити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: О.І. Обідіна

ОСОБА_5