Справа №489/2815/16-ц 26.01.2017 26.01.2017 26.01.2017
Провадження №22-ц/784/322/17
Головуючий у першій інстанції-Тихонова Н.С.
Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Лептугою С.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

представника ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом

ОСОБА_4

до ОСОБА_3

про стягнення боргу за договором позики

У С Т А Н О В И Л А:

В червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Позивач зазначав, що 15 травня 2016 року передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 76 479 грн., які остання зобовязалась повернути протягом десяти днів, тобто до 25 травня 2016 року.

Посилаючись на відмову ОСОБА_3 повернути кошти, позивач просив стягнути з відповідачки 76 479 грн. боргу та судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала та посилалась на те, що грошових коштів від позивача не отримувала, а розписку склала під тиском з боку позивача після виявленої недостачі товарно-матеріальних цінностей у торговому закладі, де вона працювала продавцем.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2016 року позов задоволено, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто 76 479 грн. та 764, 79 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову. Апелянт посилалась на те, що суд ухилився від встановлення дійсних правовідносин, що виникли між сторонами, та не дав оцінку наданим доказами.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Стаття 1047 ЦК визначає, що договір позики між фізичними особами укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-63цс13).

Згідно з частиною 2 статті 218 ЦК заперечення однієї із сторін факту вчинення правочину, що має вчинятись у письмовій формі, або оспорювання його частини може доводитись письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозаписи та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків.

Аналогічне правило містить і стаття 1051 ЦК, за яким позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця, або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця, за виключенням випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

З матеріалів справи вбачається, що 15 травня 2016 року ОСОБА_3 складено розписку про отримання нею у позику у ОСОБА_4 76 479 грн. з зобовязанням повернути кошти протягом десяти днів (а.с. 21).

Розписку складено ОСОБА_3 власноручно.

У тексті розписки зазначені сторони (позичальник та позикодавець), визначено розмір позики, строк повернення та зобовязання позичальника щодо строку повернення боргу.

За нормами діючого законодавства цивільно-правове значення мають як терміни (календарна дата, подія), так і строки, які визначаються роками, місяцями, тижнями, днями, або годинами (статті 251,252 ЦК).

Отже, узгоджена сторонами умова про повернення позики протягом десяти днів є умовою щодо строку виконання зобовязання.

У визначений угодою строк, тобто 25 травня 2016 року, ОСОБА_3 не повернула гроші ОСОБА_4, що не заперечує і відповідачка.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що між сторонами склались правовідносини з договору позики, за яким відповідачка не виконала зобовязання щодо повернення боргу.

При цьому суд вірно виходив з недоведеності відповідачкою ОСОБА_3 належними та допустимими доказами того факту, що грошові кошти насправді не були одержані нею від позикодавця.

Показання свідка ОСОБА_5 про наявність недостачі у торговому закладі, де вони разом працювали з відповідачкою, не можуть вважатись допустимими доказами відповідно до правил статті 1051 ЦК.

Недоведеним є і сам факт недостачі у торговому закладі позивача станом на 15 травня 2016 року.

З пояснень представника ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що факт недостачі у письмовій формі шляхом складання відповідних актів, відомостей або інших документів не посвідчувався.

Відсутні в матеріалах справи і докази факту обману, насильства, або впливу тяжкої обставини відносно ОСОБА_3 при складанні нею розписки про отримання коштів.

Не можна погодитись і з доводом апеляційної скарги про те, що зазначення у розписці дієслова «позичила» (одолжила рос.) не свідчить про отримання відповідачкою позики, оскільки зміст дієслів «позичила» та «отримала» (у позикових правовідносинах) є тотожним.

Не може бути достатнім доказом безгрошовості договору позики і наявність між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 трудових правовідносин. Так, наявність між сторонами трудових правовідносин не перешкоджає укладенню між ними і цивільно-правових угод, в тому числі договору позики (рішення Верховного Суду України від 14 квітня 2010 року).

Таким чином, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 довела факт, що гроші за договором позики вона не отримувала, а суд першої інстанції невірно оцінив надані докази.

Висновки суду відповідають обставинам справи, а покладений на ОСОБА_3 обовязок повернути позику вимогам статей 526 та 1046 ЦК.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 309,316 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: І.В.Лівінський

ОСОБА_6