Справа № 694/6/17
провадження 2-о/694/4/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

23.01.2017 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд, Черкаської області в складі головуючого судді Дудніченко В.М.

при секретарі - Літвін Н.М.

з участю заявника ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщені Звенигородського районного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа Стецівська сільська рада Звенигородського району про встановлення факту проживання однією сімєю,

в с т а н о в и в:

Заявник просить суд встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 спільно проживав однією сімєю з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 з травня 1992 року по 01.05.1997 року по день смерті за адресою с. Стецівка вул. Хрещатик,18 Звенигородського району, Черкаської області.

Заявник мотивує вимоги тим, що після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на її майно, що складається з земельної ділянки площею 2.05 га яка розташована в межах Стецівської сільської ради, Звенигородського району Черкаської області. Але на даний час він не має можливості звернутися до нотаріуса Звенигородського нотаріального округу з заявою про оформлення спадщини, так як відсутні документи підтверджуючі його право на оформлення спадщини. Тому він змушений звертатися з заявою до суду про встановлення факту спільного проживання однією сімєю з ОСОБА_2 не менше пяти років до часу відкриття спадщини.

Стецівська сільська рада, Звенигородського району Черкаської області не заперечує проти задоволення заяви, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність представника сільської ради.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що ОСОБА_2 з травня 1992 року по день смерті постійно проживала в сімї ОСОБА_1 за адресою с. Стецівка вул. Хрещатик,18. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вели спільне господарство, утримували худобу, обробляли присадибну ділянку, разом здійснювали покупки, малі спільні побутові речі для користування, доглядали один за одним.. Поховання ОСОБА_2 яка померла 01.05.1997 року проводив ОСОБА_1

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що ОСОБА_1 в травня 1992 року забрав до себе проживати ОСОБА_2 і по день її смерті вони проживали в одному будинку за адресою вул.Хрещатик, 18 с. Стецівка Звенигородського району, як одна сімя. Вели спільне господарство, мали спільний бюджет, доглядали один за одним, спільно виховували дітей ОСОБА_1, утримували худобу,обробляли город. Поховання ОСОБА_2 яка померла 01.05.1997 року проводив ОСОБА_1 за власні кошти.

Суд заслухавши заявника, свідків, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Судом встановлено такі факти і відповідні їх відносини:

01.05.1997 року померла ОСОБА_2,що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про смерть.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки площею 2.05 га яка розташована в межах Стецівської сільської ради, Звенигородського району Черкаської області.

Право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку розміром 2.05 га розташованої в межах Стецівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області підтверджується ОСОБА_5 на права власності на земельну ділянку серії 11-ЧР № 010060.

Факт, що ОСОБА_1 постійно проживав однією сім»єю з ОСОБА_2 до дня її смерті, підтверджуться довідкою Стецівської сільської ради Звенигородського району від 04.10.2016 року № 1267 відповідно до якої також вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вели спільне господарство, ОСОБА_1 доглянув ОСОБА_2 та поховав її за власний рахунок.

Також, факт проживання однією сімєю на протязі пяти років ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до дня її смерті 01.05.1997 року підтверджується показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які підтвердили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з травня 1992 року по 01.05.1997 року день смерті ОСОБА_2 проживали в одному будинку як одна сім»я, вели спільне господарство, мали спільний бюджет.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України про судову практику у справах про спадкування суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки; зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом; до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо; до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

Цивільний Кодекс України не роз'яснює змісту словосполучення "проживання однією сім'єю". За ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. При цьому ст. 2 Сімейного кодексу України містить відкритий перелік осіб, які належать до членів сім'ї. Однак поняття "проживання однією сім'єю" та "член сім'ї" не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім'ї, проте не проживати з ним однією сім'єю.

Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

Віповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування - це перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а ч. 2 ст. 529 ЦК України (у редакції 1963 року) встановлено шестимісячний строк для її прийняття.

Відповідно до ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець його прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець за законом вважається призваним, якщо відсутній заповіт, і він входить в ту чергу спадкоємців за законом, яка призивається до спадкування.

Згідно ст.ст. 529, 530, 531 ЦК України (в редакції 1963 р.) до кола спадкоємців входять діти, подружжя, батьки, брати, сестри, дід, бабка та утриманці.

Крім цього, на день смерті ОСОБА_2 діяв ЦК Української РСР у редакції 1963 року, (ст.529,530) згідно до якого існувала перша та друга черга спадкоємців. Четверта черга спадкоємців існує з 1 січня 2004 року, згідно до Цивільного кодексу України (ст.1264), згідно до якої четверту чергу спадкоємців відносяться особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У даному випадку факт проживання особин однією сім'єю повинен бути встановлений судом.

Цивільним кодексом України 2004 року, передбачено, якщо спадщина відкрилася до 1 січня 2004 р., але не була ніким із спадкоємців прийнята до настання цього терміну, то за умови прийняття судом рішення про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем протягом принаймні п'яти років до часу відкриття спадщини, такі особи матимуть право на спадкування, незважаючи на те, що факти відкриття спадщини і проживання однією сім'єю мали місце під час дії ЦК УРСР. Такий висновок випливає із змісту абзацу першого пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень, згідно якого правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Приймаючи до уваги вищезазначене, суд встановив, що дійсно заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав однією сім'єю з ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_3 яка померла 01.05.1997 року, у період з травня 1992 року до моменту смерті останньої, і встановлення цього факту не суперечить закону та направлене на захист інтересів і прав заявника у справі, а тому заява підлягає задоволенню.

На підставі: Прикінцевих та перехідних положень ЦК України , ст.ст. 256-258 ЦПК України , Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7

Керуючись ст.ст. 10.11.60.212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 спільно проживав однією сімєю з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 з травня 1992 року по 01.05.1997 року по день смерті за адресою с. Стецівка вул. Хрещатик,18 Звенигородського району, Черкаської області.

Повний текст рішення виготовлено 26.01.2017 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано апеляційному суду Черкаської області через Звенигородський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя