Справа № 350/233/17
Провадження № 4-с/350/2/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2017 року смт. Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Максиміва І.В.

при секретарі Видойник І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» на постанову старшого державного виконавця Рожнятівського районного відлілу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області про повернення виконавчого документа стягувачеві, -

встановив:

Заявник просить визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Рожнятівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 від 29 грудня 2016 року у виконавчому провадженні №51356133, про повернення виконавчого документа стягувачеві. Зобов'язати старшого державного виконавця Рожнятівського районного відділу ДВС ГТУЮ ОСОБА_2 поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-397/2011 від 10 жовтня 2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованості в розмірі 15820 гривень 02 копійки, 278 гривень судових витрат по справі та 150 гривень за оголошення в газету.

В обгрунтування скарги покликається на те, що на підставі рішення Рожнятівського районного суду, Рожнятівським районним відділом ДВС ГТУЮ було відкито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа по справі № 2-397/2011 від 10 жовтня 2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованості в розмірі 15820 гривень 02 копійки, 278 гривень судових витрат по справі, 150 гривень за оголошення в газету

29 грудня 2016 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, мотивуючи тим, що при проведенні виконавчих дій майно, що належить боржникові та на яке може бути звернено стягнення відсутнє, а боржник виїхав за межі України.

З постановою старшого державного виконавця представник банку не погоджується, оскільки вважає, що державний виконавець Король Н.В. не вжила усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішення, які повинен вчиняти, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі, що призвело до порушення їхніх прав. Так у оскаржуваній постанові державний виконавець зазначила, що ОСОБА_3 перебуває у розшуку, однак підтверджуючих документів про вчинення даної виконавчої дії не надала. Також не зазначила, коли було оголошено у розшук боржника відповідними органами та відсутні копії відповіді органів внутрішніх справ. Тому він вважає, що державний виконавець поверхнево підійшла до виконання своїх обов'язків та не в повному обсязі виконала роботу щодо пошуку майна боржника.

Заявник в судове засідання не з'явився, направив суду клопотання про розгляд справи без участі представника ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1».

Старший державний виконавець Рожнятівського районного відділу ДВС ОСОБА_2В в судовому засіданні пояснила, що всі необхідні виконавчі дії по примусовому виконанню виконавчого листа №2-397 від 10 жовтня 2011 року нею були проведені в повному обсязі. В ході вчинення виконавчих дій було встановлено, що у боржника ОСОБА_3 відсутнє майно, на яке б можна звернути стягнення, а здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, просила в задоволенні скарги відмовити.

Суд, проаналізувавши матеріали скарги, заслухавши пояснення державного виконавця приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховної Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим законом випадках на приватних виконавців.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обгрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дію чи бездіяльність неправомірними та зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення, або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Як вбачається з рішення Рожнятівського районного суду від 20 липня 2010 року з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 15820 грн. 02 коп., 278 грн. судових витрат по справі та 150 грн. за оголошення в газету (а.с.5).

На підставі вказаного рішення, 10.10.2011 року Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області було видано виконавчий лист №2-397.

07.06.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-397 Рожнятівського районного суду від 10 жовтня 2011 року.

Постановою старшого державного виконавця Рожнятівського районного відділу ДВС ГТУЮ ОСОБА_2 від 29 грудня 2016 року виконавчий лист № 2-397 від 10 жовтня 2011 року повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» а саме у звязку з відсутністю у боржника майна на яке може бути звернуто стягнення та відсутності боржника по місцю проживання (а.с.3).

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено підстави коли виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема ч. 1 даної статті передбачає, що виконавчий документ повертається стягувачу якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; 10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»; 11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру. А частина 2 даної статті передбачає, що про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

З акту державного виконавця від 20.11.2016 року у виконавчому провадженні ВП № 51356133 вбачається, що держаним виконавцем Рожнятівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 встановлено відсутність боржника ОСОБА_3 за місцем його реєстрації та виявлено відсутність майна на яке б можна було звернути стягнення.

Однак як встановлено судом при дослідженні матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця, останнім після відкриття виконавчого провадження 07.06.2016 року не в повній мірі проведені виконавчі дії щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-397 Рожнятівського районного суду від 10 жовтня 2011 року, а саме передбачених пунктами 2, 5, 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним визнати дії державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого листа стягувачу неправомірними, скасувати вказану постанову, та зобов'язати державного виконавця поновити виконавче провадження.

Керуючись ст.ст. 209-210, 213, 387 ЦПК України,-

ухвалив:

Скаргу ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» на постанову старшого державного виконавця Рожнятівського районного відлілу ДВС ГТУЮ про повернення виконавчого документа стягувачеві задоволити.

Визнати дії старшого державного виконавця Рожнятівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29 грудня 2016 року у виконавчому провадженні № 51356133, неправомірними.

Зобов'язати старшого державного виконавця Рожнятівського районного відділу ДВС ГТУЮ ОСОБА_2 поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-397/2011 від 10 жовтня 2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованості в розмірі 15820 гривень 02 копійки, 278 гривень судових витрат по справі та 150 гривень за оголошення в газету.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня її оголошення апеляційної скарги.

Суддя Максимів І.В.