Провадження №2/751/301/17
Рішення
Іменем України
19 січня 2017 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Мороз К. В.

при секретарі Гнатюк І. М.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Гвоздь К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАН» про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «ТАН» про поновлення строку звернення до суду, скасування наказу ТОВ «ТАН» від 17.04.2015 року № 64-к в частині звільнення з роботи, поновлення на посаді фрезерувальника 3-го розряду з 18 квітня 2015 року, стягнення з ТОВ «ТАН» середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 18.04.2015 року по 15.12.2016 року у розмірі 33893,76 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 23.02.2015 року, згідно наказу ТОВ «ТАН» №25-к його було прийнято на посаду фрезерувальника 3-го розряду. У квітні 2015 року отримав повістку про виклик до військкомату і дізнався про призив на строкову військову службу. З метою отримання роз`яснень стосовно подальших дій щодо роботи на підприємстві відповідача позивач звернувся до відділу кадрів ТОВ «ТАН». В результаті звернення роз`яснено, що повинен звільнитися за п. 3 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з призовом на військову службу. Написавши відповідну заяву, 17.04.2015 p., згідно наказу № 64-к про припинення трудового договору від 17.04.2015 р. позивача було звільнено у зв`язку з призовом на строкову військову службу. Перебуваючи на військовій службі, в ході спілкування з іншими військовослужбовцями позивач дізнався, що їх роботодавці не припинили з ними трудових відносин та що їм виплачується середній заробіток.

Позивач звертався з письмовою заявою до Управління Держпраці у Чернігівській області, в якій просив провести перевірку стосовно протиправних дій ТОВ «ТАН» в частині невиплати йому середнього заробітку з дати звільнення у зв`язку з призовом на строкову військову службу. Відповідно до відповіді наданої на запит № 260/25-4 174/01/16-07 від 28.04.2016 р. Управлінням Держпраці у Чернігівській області керівнику ТОВ «ТАМ» було рекомендовано привести трудові відносини з позивачем у відповідність до вимог ч. 3 ст. 119 КЗпП та вжити всіх необхідних заходів щодо дотримання норм чинного трудового законодавства, однак до теперішнього часу жодних дій вчинено не було. 23.11.2016 року позивач звертався до відповідача із заявою, в якій містилось прохання про поновлення його на роботі та виплати середнього заробітку з дати звільнення у зв`язку з призовом, однак в задоволені вищезазначених заяв було відмовлено.

Позивач вважає, що його звільнення відбулося з порушенням вимог трудового законодавства та порушені його трудові права підлягають захисту шляхом скасування незаконного наказу ТОВ «ТАН» про припинення трудового договору № 64-к від 17.04.2015 p., поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В квітні 2015 року, повісткою Чернігівського об`єднаного міського військового комісаріату позивач був призваний на строкову військову службу у період проведення мобілізації та дії на території України особливого періоду, тобто був залучений до виконання військового обов`язку.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду зазначив, що 10.11.2016 року закінчилася служба, поставлений на військовий облік з 17.11.2016 року, в цей же період здавав екзамени за місцем навчання, в тому числі і за попередній період, коли перебував на службі. Після отримання відповідей звернувся до юриста для оформлення позову і одразу подав його до суду.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, послалася на письмові заперечення проти позову (а.с.20-22). Просила застосувати наслідки спливу позовної давності.

Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 23.02.2015 року, згідно наказу ТОВ «ТАН» №25-к ОСОБА_2 було прийнято на посаду фрезерувальника 3-го розряду (а.с. 6 зворотна сторінка).

16.04.2015 року ОСОБА_1 подав заяву на ім`я директора ТОВ «ТАН» ОСОБА_3 про звільнення у зв`язку з призовом на строкову військову службу з 17 квітня 2015 року (а.с.28).

17.04.2015 згідно наказу № 64-к про припинення трудового договору від 17.04.2015 р. ОСОБА_1 було звільнено у зв`язку з призовом на строкову військову службу (п.3 ст. 36 КЗпП України) підстави заява ОСОБА_1 від 16.04.2015 р., повістка Чернігівського ОМВК (а.с.29) .

Згідно відповіді на запит ОСОБА_1 № 260/25-4 174/01/16-07 від 28.04.2016 р. Управлінням Держпраці у Чернігівській області керівнику ТОВ «ТАМ» було рекомендовано привести трудові відносини з позивачем у відповідність до вимог ч. 3 ст. 119 КЗпП та вжити всіх необхідних заходів щодо дотримання норм чинного трудового законодавства (а.с.9).

23.11.2016 року позивач звертався до ТОВ «ТАН» із заявою, в якій просив поновити його на роботі та виплати середній заробіток з дати звільнення у зв`язку з призовом, листом № 2224 від 01.12.2016 року в задоволені заяви було відмовлено (а.с.10).

Згідно довідки ТОВ «ТАН» від 19.01.2017 року № 147 фактична заробітна плата ОСОБА_1 за період роботи в ТОВ «ТАН» з 23.02.2015 року по 17.04.2015 року складала 3164 грн. 56 коп. (а.с.50).

Згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Зі змісту копії наказу № 64-к від 17.04.2015 року вбачається, що з наказом позивач був ознайомлений 17.04.2015 року, в період з 14.05.2015 року проходив службу поза штатом в/ч НОМЕР_1 , а з 29.05.2015 року по 10.11.2016 року проходив службу стрілком в/ч НОМЕР_1 . До суду з позовом про поновлення на роботі позивач звернувся 16 грудня 2016 року. Враховуючи термін перебування позивача на строковій службі, термін соціальної реабілітації військовослужбовця, час складання екзаменаційної сесії за місцем навчання та отримання юридичної допомоги, суд визнає поважними причини пропуску строку визначеного ч.1 ст. 233 КЗпП України і поновлює його згідно ст. 234 КЗпП України.

Норми ч.4 ст. 267 ЦК України не застосовуються до правовідносин, які вирішується відповідно до норм КЗпП України.

Відповідно до п. 3 ст. 36 КЗпП України (в редакції від 15.04.2015 р.) підставою припинення трудового договору є призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім призову працівника на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року.

Згідно ч.2, ч.3 ст. 119 КЗпП України ( в редакції від 15.04.2015 року), працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

За працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" ( в редакції від 15.04.2015 року) визначено, що за громадянами України, які призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, але не більше одного року, зберігаються місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування та форми власності, місце навчання у навчальному закладі незалежно від підпорядкування та форми власності та незалежно від форми навчання.

За змістом частини 2 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Враховуючи, що звільнення позивача з 17 квітня 2015 року відбувалося згідно п.3 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з призовом на строкову службу під час мобілізації, за наявності гарантій встановлених ч. 3 ст. 119 КЗпП України, ч.2 ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", суд приходить до висновку, що звільнення позивача згідно наказу № 64-к від 17.04.2015 року відбулося без законної підстави, а тому останній згідно ч.1 ст. 235 КЗпП України підлягає поновленню в судовому порядку. відновлення порушеного права здійснюється шляхом визнання незаконним наказу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАН" № 64-к від 17 квітня 2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 , фрезерувальника 3-го розрядку, з 17.04.2015р. в зв`язку з призовом на строкову військову службу ( п. 3 ст. 36 КЗпП України) та поновлення ОСОБА_1 на посаді фрезерувальника 3-го розряду Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАН" з 18 квітня 2015 року.

Відповідно до ч.2 статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

З довідки № 147 від 19.01.2017 року ТОВ "ТАН" ( а. с. 50) вбачається, що позивачу за період з 23.02.2015 року по 17.04.2015 року нараховано заробітну плату в сумі 3164 грн. 56 коп. за 39 робочих днів. Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складала 81 грн. 14 коп. ( 3164,56/39=81,14).

За період з 18.04.2015 року по 17.04.2016 року середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача складає 20285 грн. 00 коп. (81.14 грн.*250 робочих днів = 20285.00 грн.), який підлягає стягненню в судовому порядку згідно ч.2 ст. 235 КЗпП України.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з ТОВ «ТАН» на користь Держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру в сумі 1102 грн. 40 коп.

Згідно положень п.2 і п.4 ч.1 ст. 167 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, п.4 ч.1 ст. 367 ЦПК України,

Вирішив:
Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду за вирішенням трудового спору.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАН» про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАН" № 64-к від 17 квітня 2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 , фрезерувальника 3-го розрядку, з 17.04.2015р. в зв`язку з призовом на строкову військову службу ( п. 3 ст. 36 КЗпП України).

Поновити ОСОБА_1 на посаді фрезерувальника 3-го розряду Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАН" з 18 квітня 2015 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАН" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18 квітня 2015 року по 17 квітня 2016 року включно в сумі 20285 (двадцять тисяч двісті вісімдесят п`ять) грн. 00 коп. (без врахування обов`язкових платежів).

В задоволені решти вмиог відмовити.

Рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАН" на користь УК у м. Чернігові Державний бюджет, код , МФО 853592, ГУДКСУ в Чернігівській області, розрахунковий рахунок 0004, код бюджетної класифікації 22030101, призначення платежу 02894496 судовий збір в сумі 1102 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К. В. Мороз