Категорія 20Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Зайцева А.Ю., Голоти Л.О.

при секретарі Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсною угоди про утворення третейського суду,

за апеляційною скаргою ОСОБА_5, подану її представником ОСОБА_6, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2017 року у цій справі,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 12 вересня 2002 року третейським судом у складі третейського судді - юрисконсульта ПП «Есконі» Свириденка Я.А. винесено рішення, яким задоволено позов ОСОБА_2., поданий в інтересах та від імені малолітньої доньки ОСОБА_4, до ОСОБА_3, визнано дійсним договір купівлі-продажу трикімнатної квартири АДРЕСА_1, укладений 7 вересня 2002 року між ОСОБА_3 та малолітньою ОСОБА_4, від імені якої діяла ОСОБА_8 За малолітньою ОСОБА_4 визнано право власності на вказану квартиру.

Зазначений позов було розглянуто третейським судом на підставі укладеної 9 вересня 2002 року між ОСОБА_3 та малолітньою ОСОБА_4, від імені якої діяла ОСОБА_8, угоди про утворення третейського суду, яку позивач просив суд визнати недійсною як таку, що укладена з порушенням положень ст.14 ЦК УРСР 1963 року, оскільки при її укладенні від імені малолітньої ОСОБА_4 діяла лише її мати ОСОБА_8, а ОСОБА_2, за грошові кошти якого придбавалась квартира, як батько цієї дитини такої угоди від її імені не укладав, своєї згоди на її вчинення не надавав, участі у розгляд справи третейським судом не приймав.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2017 року позов задоволено, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із ухваленим рішенням, представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріально та процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 і її батьками є ОСОБА_2 і ОСОБА_8

07.09.2002 року між ОСОБА_3 та малолітньою ОСОБА_4, від імені якої діяла мати ОСОБА_8, в простій письмовій формі було укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_2

9 вересня 2002 року між цими ж особами було укладено угоду про утворення третейського суду, за умовами якої сторони домовились про передачу справи до третейського суду в складі третейського судді юрисконсульта приватного підприємства-юридичної фірми «Есконі» Свириденка Я.А. для визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання права власності на квартиру за ОСОБА_4 в строк до 15 вересня 2002 року (а.с. 4).

Того ж дня відповідачем ОСОБА_8 подано позовну заяву від імені малолітньої доньки ОСОБА_4 до відповідача ОСОБА_3 третейському судді про визнання дійсним договору купівлі продажу квартири та визнання права власності на квартиру.

12 вересня 2002 року третейським судом у складі третейського судді - юрисконсульта ПП «Есконі» Свириденка Я.А. винесено рішення, яким вказаний позов задоволено. Визнано дійсним зазначений договір купівлі-продажу квартири. За малолітньою ОСОБА_4 визнано право власності на цю квартиру.

На час укладення оспорюваної угоди та розгляду справи третейським судом ОСОБА_9 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2

У матеріалах третейської справи відсутні будь-які докази, що підтверджують участь у даній справі позивача, або надання ним згоди на вчинення дій його дружиною ОСОБА_5 від імені їх спільної тоді малолітноьої доньки ОСОБА_4

Дані обставини не заперечувались відповідачами.

Відповідно до положень ст. 14 ЦК УРСР 1963 року за неповнолітніх, які не досягли п'ятнадцяти років, угоди укладають від їх імені батьки (усиновителі) або опікун.

Недійсною є та угода, яка не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей (ст. 48 ЦК УРСР 1963 року).

Встановивши вказані обставини, зокрема, що при укладенні оспорюваної угоди від імені малолітньої ОСОБА_4 діяла лише її мати ОСОБА_8, а ОСОБА_2, як батько цієї дитини такої угоди від її імені не укладав, своєї згоди на її вчинення не надавав, участі у розгляд справи третейським судом не приймав, суд, керуючись ст. ст. 14, 48 ЦК УРСР 1963 року, Положенням про третейський суд (Додаток 2 до ЦПК України 1963 року) дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Окрім того, встановивши, що відповідачами не спростовано доводи позивача про те, що з матеріалами вказаної третейської справи та оспорюванню угодою він ознайомився лише 30 червня 2016 року, а тому не пропустив строк позовної давності щодо визнання її недійсною, суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для відмови у позові у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що строк позовної давності у цій справі сплив 12 липня 2011 року, що підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 11 липня 2008 року у іншій справі № 2-4743, у якому міститься посилання на вказане рішення третейського суду, оскільки у цій справі(127/16165/16-ц) порушено питання про визнання недійсною зазначеної угоди про утворення третейського суду, а не про скасування його рішення.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що при вирішені спору судом не прийнято до уваги положення ст.23 КпШС України про те, що при укладенні угод одним подружжям вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, оскільки ця норма матеріального права регулювала укладення подружжям угод щодо спільного майна і не регулювала питань щодо обсягу дієздатності неповнолітніх, які не досягли п'ятнадцяти років, зокрема щодо укладення від їх імені угод, які регулювались ст. 14 ЦК УРСР 1963 року, яку суд застосував при вирішення спору.

Не можна визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довів факту порушення прав малолітньої дитини придбанням квартири, оскільки як вбачається зі змісту позовної заяви такою обставиною позивач свої вимоги не обґрунтовував, а тому з огляду на положення ч.1 ст. 60 ЦПК України він і не повинен був доводи цей факт.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині, тому відповідно до положень ст. 308 ЦПК України вказану апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, подану її представником ОСОБА_6, відхилити, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : А.Ю. Зайцев

Л.О. Голота