АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/3024/2017 Головуючий у 1-й інстанції: Катющенко В.П.
справа №755/3015/16-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 26 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації про зміну встановленого порядку спілкування батька з дитиною та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,-

УСТАНОВИЛА:

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, у якому просить змінити встановлену розпорядженням Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації участь батька ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 у формі спілкування першої і третьої суботи місяця з 12 год. до 18 год. на іншу та встановити участь батька ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 у формі спілкування першої і третьої суботи місяця з 12 год. до 15 год. у присутності соціального працівника в приміщенні Дніпровського районного центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді. Також просить стягнути судові витрати, зокрема витрати на правову допомогу.

Вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано в травні 2005 року, від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З моменту розлучення забезпеченням дитини займається виключно ОСОБА_1, ОСОБА_3 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов»язків.

Дитина хворіє (дискінезія жовчного вивідних шляхів, вторинна міокардіопатія, аденоїдна вегетація 3 ступеню), потребує постійного лікування, відпочинку, обережного ставлення до дозвілля тощо.

У 2013 році ОСОБА_3 виявив бажання бачитися з сином, ОСОБА_1 не була проти. Проте, під час побачень ОСОБА_3 не дотримувався порад лікарів, дозвілля з сином проводилось активно, що стало наслідком погіршення його здоров»я, на зауваження ОСОБА_1 реагував агресивно, добровільно надавати матеріальну допомогу на лікування та розвиток дитини відмовився.

В жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до органу опіки та піклування Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації задля встановлення участі батька у вихованні дитини. За наслідками розгляду звернення 12 жовтня 2015 року комісією з питань захисту прав дитини прийнято рішення, яким визначено участь батька у вихованні дитини у формі спілкування першої і третьої суботи місяця з 12 год. до 18 год.

ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_3 цього рішення не дотримувався, забирав дитину за власним бажанням, намагався залишити її у себе на ночівлю, вивозив дитину за межі міста без погодження із матір»ю. Такі обставини змушували ОСОБА_1 вживати заходів до розшуку дитини, звертатись до правоохоронних органів, служби у справах дітей.

Посилаючись на ті обставини, що спілкування батька з дитиною призводить негативного впливу на її стан здоров»я, дозвілля не має виховного характеру, недотримання установленого порядку участі у спілкуванні, конфліктні ситуації на очах у дитини, ОСОБА_1 звернулась до суду із цими вимогами.

Також, в лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про зобов»язання ОСОБА_1 не перешкоджати брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином; визначити спосіб участі батька у вихованні сина:

- побачення три рази на тиждень - середа з 15 год. до 19 год., субота та неділя за місцем навчання дитини або за місцем проживання батька, або за місцем його перебування;

- спільний відпочинок дитини з батьком у другу половину літніх канікул;

- в день побачень батька із сином батько має право забирати сина з місця його знаходження (з дому, школи тощо) особисто.

Зазначений позов об»єднаний в одне провадження із позовом ОСОБА_1

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_6 посилається на створення йому перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною з моменту розірвання шлюбу.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 26 грудня 2016 року у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Не погодившись із рішенням в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1, останньою подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким визначити участь батька ОСОБА_3 у вихованні дитини ОСОБА_4 у формі спілкування першої і третьої суботи місяця з 12 год. до 15 год.

Апеляційну скаргу обґрунтовує доводами своєї позовної заяви; посилається на те, що не заперечує проти участі батька у вихованні дитини, проте зазначає про не врахування судом, що такі спілкування відбуваються зі шкодою для дитини.

В судовому засіданні позивач та її представник доводи апеляційної скарги підтримали.

Відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з»явились, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано в травні 2005 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Розпорядженням Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації №515 від 20 жовтня 2015 року «Про вирішення питання щодо участі батька у вихованні малолітньої дитини», враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації від 12 жовтня 2015 року (протокол №20) було визначено участь батька ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 у формі спілкування першої і третьої суботи місяця з 12-00 години до 18-00 години.

Малолітній ОСОБА_6 знаходиться на диспансерному обліку з рядом хронічних захворювань у лікаря педіатра, гастроентеролога, кардіолога, ЛОР-лікаря, невролога.

Відповідно до характеристики від 09 лютого 2016 року, виданої Комунальним навчальним закладом «Навчально-вихований комплекс №141 «Освітні ресурси та технологічний тренінг» міста Києва (дошкільний навчальний заклад - школа І ступеня - спеціалізована школа ІІ ступеня з поглибленим вивченням іноземних мов та інформаційних технологій - технологічний ліцей)» (НВК №141 «ОРТ» м. Києва), ОСОБА_6 учень 7-В класу, навчається в даному навчальному закладі з травня 2010 року .

Згідно довідки форми №3, виданої 12 лютого 2016 року Центром комунального сервісу, малолітній ОСОБА_4 зареєстрований та проживає з матір»ю. Згідно акту обстеження умов проживання №35 від 13 квітня 2016 року, складеного завідуючим сектором соціально-правового захисту дітей Служби у справах дітей Дніпровської РДА в м.Києві, умови проживання у квартирі задовільні. В квартирі чисто, прибрано, наявні всі необхідні меблі та побутова техніка. Дитина має окрему кімнату (ліжко, стіл для навчання, шафа для одягу, особисті речі, телевізор).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_3 №435 від 04 жовтня 2016 року, складеного головним спеціалістом ССД ДРДА, встановлено, що в приміщення чисте, прибране, укомплектовано усіма необхідними меблями та технікою. В одній з кімнат проживає малолітня дитина (донька цивільної дружини ОСОБА_3), в кімнаті є двоповерхове ліжко, на першому поверсі якого може відпочивати дитина ОСОБА_4; письмовий стіл, ігровий куточок, шафа з одягом, стільці. Умови проживання відповідають вимогам. Для виховання розвитку та проживання дитини створено умови: книжки, іграшки, постільна білизна, є окремі місця для сну, письмовий стіл, учнівські прилади.

Відповідно до листа-відповіді Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві від 13 квітня 2016 року, відносно ОСОБА_3 Дніпровським УП ГУНП в м.Києві 07 липня 2012 року порушена кримінальна справа №04-32026 за ч.1 ст.309 КК України, 20 вересня 2012 року дана кримінальна справа закрита за ч.4 ст.309 КК України.

Згідно даних виписок із історії хвороби №7714, № 2110, ОСОБА_3 з 26 жовтня 2006 року по 01 рудня 2006 року та з 28 березня 2011 року по 22 квітня 2011 року проходив лікування у Територіальному медичному об»єднанні «Психіатрія» у м.Києві із діагнозом шизотипічний розлад, тривожно-депресивний синдром.

Згідно даних довідки, виданої ДУ «Інституту епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В. Громашевського АМНУ» від 27 жовтня 2015 року, з 12 лютого 2013 року по 27 жовтня 2015 року ОСОБА_3 перебуває під наглядом з діагнозом «хронічний гепатит «С», стадія стійкої вірусологічної та біохімічної ремісії, хронічний холецистит, хронічний панкреатит.

Відповідно до листа-відповіді Державної установи «Інститут епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В. Громашевського Національної академії медичних наук України» від 01 квітня 2016 року, пацієнт ОСОБА_3 з 12 лютого 2013 року по 08 грудня 2015 року проходив амбулаторне лікування з приводу діагнозу: хронічний вірусний гепатит С (HCV PHK +, генотип 3а) з високою біохімічною та вірусологічною активністю. У період, з 14 лютого 2013 року по 11 серпня 2013 року, хворий отримував амбулаторну противовірусну терапію на протязі 24 тижнів. В період часу з 04 вересня 2013 року по 08 грудня 2015 року пацієнт знаходився під наглядом в поліклініці інституту інфекційних захворювань (двічі на рік проходив обстеження та амбулаторне лікування). З 08 грудня 2015 року за медичною допомогою в ДУ «Інститут епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В. Громашевського НАМН України» не звертався.

Згідно даних довідки від 20 вересня 2016 року, виданої Територіальним медичним об»єднанням «Психіатрія» Департаменту охорони здоров»я Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_3 пройшов амбулаторну консультацію в Територіальному медичному об»єднанні «Психіатрія» у м.Києві у відділенні №27 20 вересня 2016 року. На момент консультації психічних порушень не виявлено.

Відповідно до довідки №369342 від 19 жовтня 2016 року, виданої Київською міською наркологічною клінічною лікарнею «Соціотерапія» Департаменту охорони здоров»я Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_3 за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває.

Відмовляючи у задоволенні позовів, суд першої інстанції з урахуванням конфлікту між батьками, особистим ставленням дитини до батька та недоведеністю обставин негативного впливу батька на дитину, виходив з того, що збереження існуючого способу участі батька у вихованні дитини якнайкраще збереже баланс у правах та обов»язках обох батьків без шкоди інтересам самої дитини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на досліджених судовому засіданні доказах та відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов'язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

Відповідно до ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов»язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов»язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Таким чином, законодавством України закріплено обов»язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов»язок не чинити цьому перешкоди.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності таких обставин, які давали б обґрунтовані підстави для зменшення часу спілкування відповідача з дитиною.

Доводи апеляційної скарги про те, що стосовно відповідача відкрито кримінальне провадження за ст.309 КК України відхиляються колегією суддів, оскільки відповідно до даних листа-відповіді Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві від 13 квітня 2016 року, відносно ОСОБА_3 Дніпровським УП ГУНП в м.Києві 07 липня 2012 року порушена кримінальна справа №04-32026 за ч.1 ст.309 КК України, 20 вересня 2012 року дана кримінальна справа закрита за ч.4 ст.309 КК України.

Посилання апеляційної скарги на те обставину, що відповідач хворіє на вірусний гепатит «С» відхиляються колегією суддів, оскільки таке захворювання само по собі не може бути обставиною для обмеження спілкування батька з дитиною.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно встановив дійсні обставини справи, урахував думку дитини та поставив законне і обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і обґрунтоване рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 26 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов