Справа № 404/8389/15-ц
Номер провадження 2/404/121/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда

у складі :

головуючого - судді Панфілова А. В.,

при секретарі -Мосійчук А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» про визнання кредитного договору недійсним , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідача про визнання кредитного договору №12/PVN8-04-07 від 18.04.2007 року, укладеного між акціонерним товариством Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 недійсним з моменту укладення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та в обгрунтування зазначив, що між ОСОБА_1 та АТ Банк «Фінанси та Кредит» укладено кредитний договір №12/РVN8-04-07 від 18.04.2007 року про надання валютного споживчого кредиту у сумі 12 000,00 доларів США терміном повернення до 17.04.2020 року під 14,5% річних, для придбання 2 кімнатної квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1.

Зазначена вище нерухомість, виступає у якості забезпечення виконання зобов'язань позичальником перед банком по кредитному договору.

Відповідно до умов п. 3.2 кредитного договору до 10 числа кожного місяця необхідно здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах у складі щомісячного ануїтетного платежу, розмір якого за цим договором становить 172,00 дол. США. У цьому ж пункті договору передбачена можливість зміни розміру ануїтетного платежу за згодою сторін.

У зв'язку з відсутністю в позивача спеціальних знань в галузі фінансів, не міг об'єктивно оцінити умови отримання та погашення кредиту під час укладання кредитного договору, а обраний механізм погашення кредиту у вигляді ануїтетного платежу на думку позивача не є практичним, оскільки за весь час обслуговування кредиту сплачувались самі відсотки за користування кредитними коштами, тоді як сума кредиту майже не зменшилась.

В порушення норм Законодавства, позивачу не надавалась з боку фінансової установи жодна інформація у письмовій формі, що передує укладенню договору, надання якої є обов'язком кредитодавця згідно ч. 2 ст. 11 ЗУ „Про захист прав споживачів".

Серед такої інформації кредитні умови: мета, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; сума, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

В кредитному договорі немає відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту. Також банком не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача. У наданому Додатку №1 «ОСОБА_2 зниження розміру заборгованості» не вказано повної орієнтовної вартості кредиту, розрахунок проведений поверхово та не зрозуміло для споживача.

ОСОБА_2 зниження розміру заборгованості по кредиту містить розрахунки розміру Ануїтетного платежу (% + кредит), який становить щомісячно 171 дол. США і 30 центів. Заборгованість по кредиту згідно графіку зменшується на суму, яка підлягає для погашення тіла кредиту і міститься в зазначеному щомісячному платежі 171,30 дол. США. Проте, у стовбці «Загальна сума виплат» Додатку №1 до Кредитного договору №№12/РVN8-04-07 від 18.04.2007 року, як і в п. 3.2 цього договору зазначений розмір Ануїтетного платежу 172 дол. США.

Різниця між розрахованим розміром Ануїтетного платежу та тим, який відображений, як загальна сума платежу та підлягає сплаті щомісяця згідно умов п. 3.2 Кредитного договору, становить 70 центів.

Тобто, щомісяця Банк збільшує розмір витрат Позивача на обслуговування кредиту, збільшуючи розмір зобов'язань останнього.

За рік переплата за користування кредитом (здороження кредиту) становить: 0,7 дол. США х 12 міс. = 8,40 дол. США. За весь період, з травня місяця 2007 року по квітень місяць 2020 рік (155 міс), сума здороження кредиту становить: 0,7 дол. США х 155 міс. = 108,50 дол. США. Таким чином, включення відповідачем в щомісячний платіж по кредиту вартісних елементів кредиту, що не були зазначені у договорі, є порушенням прав споживача та положень ч. 4 ст. 11 ЗУ „Про захист прав споживачів".

Ануїтетна форма погашення кредиту створює складнощі при розрахунку як розміру відсотків, так і щомісячного платежу в цілому, що має ознаки зловживання з боку Банку. Нарахування та включення у щомісячний платіж на погашення заборгованості за кредитом прихованих комісій тощо призводить до збільшення розміру зобов'язань на шкоду споживача і є неприпустимим. Такі дії призводять до дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, на шкоду споживача.

Частиною 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору (сукупна вартість споживчого кредиту), таке положення може бути змінено або визнане недійсним. Беручи до уваги викладені обставини та вимоги зазначеного вище Закону, положення п. 3.2 Кредитного договору є несправедливими.

Також є несправедливими положення п. 3.7 договору, оскільки ними під час виконання договору передбачається зміна розміру Ануїтетного платежу, що встановлюється п. 3.2.

Умовами п. 3.7 кредитного договору №12/РVN8-04-07 від 18.04.2007 року передбачено, що після закінчення кожного фактичного року кредитування, а саме до «28» квітня кожного року кредитування, проводиться звіряння поточної і простроченої (якщо така виникла) заборгованості Позичальника по сплаті Ануїтетних платежів, по Сплаті банку щомісячної комісійної винагороди за надання кредитних ресурсів і дотримання Позичальником ОСОБА_2 зниження розміру заборгованості . У випадку неявки Позичальника в Банк з метою проведення вказаного звіряння у зазначений в договорі період вважається, що заборгованість (поточна і прострочена) вважається підтвердженою Сторонами. Цим пунктом договору також передбачено, що за результатами звірки Сторони можуть переглядати розміри наступних Ануїтетних платежів, що підлягають внесенню Позичальником, та строк погашення позичкової заборгованості. У випадку, якщо сторони прийшли до згоди про такий перегляд, сторони укладають додаткову угоду до цього договору про викладення ОСОБА_2 зниження розміру заборгованості (Додатка №1 до цього договору).

Також є дискримінаційним положення п. 3.8 Кредитного договору щодо права Банку видати наказ про примусову сплату боргового зобов'язання, у випадку несвоєчасного повернення або несвоєчасної сплати процентів за користування кредитними ресурсами, як у випадку настання строку повернення кредиту (його частини) та/або строку сплати процентів, так й у випадку виникнення відповідно до умов цього Договору зобов'язання позичальника достроково повернути кредитні ресурси та сплатити проценти.

У зазначеному вище пункті кредитного договору зазначається, що на підставі наказу про примусову сплату боргового зобов'язання може бути здійснене примусове списання (стягнення) грошових коштів з будь-якого поточного, депозитного або інших рахунків позичальника, незалежно від того, у якому банку ці рахунки відкриті, причому повністю або частинами, на розсуд Банка. Включаючи дані положення в Кредитний договір, відповідач бере на себе повноваження та функції деяких державних органів і інститутів, в т.ч. Державної виконавчої служби щодо примусового стягнення грошових коштів з будь-якого поточного, депозитного або інших рахунків позичальника, незалежно від того, у якому банку ці рахунки відкриті. Такий пункт у договорі з'явився в результаті зловживання відповідачем своїми правами та порушенням норм законодавства, а тому просить задовольнити позов повністю .

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав та надав заперечення проти позову з посиланням, що спірний кредитний договір був укладений між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 18.04.2007 р. До позовних вимог ОСОБА_1 застосовується загальна позовна давність.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається, за загальним правилом, від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Отже, строк у межах якого позивач міг звернутися до суду з позовом щодо недійсності кредитного поговору скінчився 18.04.2010 р.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, є підставою для відмови у позові.

ОСОБА_1, посилаючись на ч. 2 ст. 11 Закону України «Про «захист прав споживачів»

вказує, що суд має визнати спірний кредитний договір недійсним, оскільки перед його укладенням

він, як позичальник, не був письмово повідомлений про умови кредитування, що на його думку є

свідомим, з боку Банку, наданням недостовірної інформації.

На дату укладення спірних договорів у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» існувала єдина форма кредитування для придбання житла в кредит і саме вона була запропонована Позичальнику.

Таким чином АТ «Банк «Фінанси та Кредит» повідомив позичальника про всі існуючі форми кредитування на дату укладення договору. Позичальника було письмово повідомлено про всі істотні умови кредитного договору, що, підтверджується його особистим підписом на Кредитному договорі та на додатку № 1 до Кредитного договору. Інша, передбачена законодавством України інформація, була розміщена на офіційному сайті Банку та у роздрукованому вигляді па відділеннях, що здійснювали кредитування.

Тобто, клієнт мав змогу з нею детально ознайомитися у будь-який зручний час та/або взяти собі примірник і проконсультуватися зі спеціалістами (як Банку так і зовнішніми консультантами) щодо якості запропонованих кредитних послуг.

Крім того, той факт, що ОСОБА_1 було надано інформацію про умови кредитування, підтверджується його ознайомленням з інформацією про: особу та місцезнаходження кредитодавця (преамбула Кредитного договору); кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений (знаходились па стенді у відділенні АТ «Банк «Фінанси ат Кредит» та офіційному сайті Банку; форми його забезпечення (п. 5.1 Кредитного договору); наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача (знаходились на стенді у відділенні АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та

офіційному сайті Банку ; тип відсоткової ставки (п. 4.1 Кредитного договору): суму, на яку кредит може бути виданий (п. 2.1. Кредитного договору); орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про

надання споживчого кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний (п. 3.2. кредитного договору); варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; (графік зниження позичкової заборгованості - додаток №1 до кредитного договору та Розділ 4 Кредитного договору) можливість дострокового повернення кредиту та його умови (п. 3.5 Кредитного договору);необхідність здійснення оцінки майна (п. 5.1 Кредитного договору в сукупності з положеннями Іпотечного договору); податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію(знаходились на стенді у відділенні АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та офіційному сайті Банку ; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування (знаходились на стенді у відділенні АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та офіційному сайті Банку.

Конкретний зміст кредитного договору і перелік усіх його істотних умов були визначені за згодою сторін.

АТ «Банк «Фінанси та Кредит» повідомляв ОСОБА_1 про всі умови кредитного договору, про які мав повідомити відповідно по вимог діючого законодавства, а твердження позичальника, бажання ухилитися від повернення отриманих кредитних коштів та оплати за користування ними.

Умовами спірного Кредитного договору передбачено обов'язок позичальника щомісяця в термін до 10 числа кожного місяця, здійснювати погашення позичкової заборгованості по кредитних ресурсах у складі щомісячного Ануїтентного платежу, розмір якого за цим договором становить 172,00 доларів США. (п. 3.2. Кредитного договору).

Крім того, Додаток № 1 є невід'ємною частиною оспорюваного позичальником Кредитного договору і ним також встановлена загальна сума виплат 172,00 долари США.

Отже, АТ "Банк "Фінанси та Кредит" не вимагає від ОСОБА_1 сплати жодних зборів, відсотків, комісій, які не були передбачені умовами спірного кредитного договору, а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Судом встановлено наступні факти.

Сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення кредитного договору №12/PVN8-04-07 від 18.04.2007 року ( а.с.7-8).

Позивач стверджує, що частина 2 ст. 11 Закону України «Про «захист прав споживачів»

вказує, що суд має визнати спірний кредитний договір недійсним, оскільки перед його укладенням позичальник не був письмово повідомлений про умови кредитування.

Відповідно до даної частини цієї статті Закону перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про:

1) особу та місцезнаходження кредитодавця;

2) кредитні умови, зокрема:

а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений;

б) форми його забезпечення;

в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача;

г) тип відсоткової ставки;

ґ) суму, на яку кредит може бути виданий;

д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту;

е) строк, на який кредит може бути одержаний;

є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги;

ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови;

з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється;

и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію;

і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

При цьому, Підпункт "д" пункту 2 частини другої статті 11 в редакції Закону № 3795-VI від 22.09.2011р.

Оскільки договір між сторонами укладений 18.04.07 року, посилання позивача на дану норму є безпідставним.

На дату укладення спірних договорів у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» існувала єдина форма кредитування для придбання житла в кредит і саме вона була запропонована Позичальнику.

Таким чином АТ «Банк «Фінанси та Кредит» повідомив Позичальника про всі існуючі форми кредитування на дату укладення договору. Позичальника було письмово повідомлено про всі істотні умови кредитного договору, що, підтверджується його особистим підписом на Кредитному договорі та на додатку № 1 до Кредитного договору. Інша, передбачена законодавством України інформація, була розміщена на офіційному сайті Банку та у роздрукованому вигляді па відділеннях, що здійснювали кредитування.

Тобто, клієнт мав змогу з нею детально ознайомитися у будь-який зручний час та/або взяти собі примірник і проконсультуватися зі спеціалістами (як Банку так і зовнішніми консультантами) щодо якості запропонованих кредитних послуг.

Крім того, той факт, що ОСОБА_1 було надано інформацію про умови кредитування, підтверджується його ознайомленням з інформацією про: особу та місцезнаходження кредитодавця (преамбула Кредитного договору); кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений (знаходились па стенді у відділенні АТ «Банк «Фінанси ат Кредит» та офіційному сайті Банку; форми його забезпечення (п. 5.1 Кредитного договору); наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача (знаходились на стенді у відділенні АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та офіційному сайті Банку ; тип відсоткової ставки (п. 4.1 Кредитного договору): суму, на яку кредит може бути виданий (п. 2.1. Кредитного договору); орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний (п. 3.2. кредитного договору); варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; (графік зниження позичкової заборгованості - додаток №1 до кредитного договору та Розділ 4 Кредитного договору) можливість дострокового повернення кредиту та його умови (п. 3.5 Кредитного договору);необхідність здійснення оцінки майна (п. 5.1 Кредитного договору в сукупності з положеннями Іпотечного договору); податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію(знаходились на стенді у відділенні АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та офіційному сайті Банку ; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування (знаходились на стенді у відділенні АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та офіційному сайті Банку.

Конкретний зміст кредитного договору і перелік усіх його істотних умов були визначені за згодою сторін.

Отже АТ «Банк «Фінанси та Кредит» повідомляв ОСОБА_1 про всі умови кредитного договору, про які мав повідомити відповідно по вимог діючого законодавства, а твердження Позичальника, то його воля формувалася під впливом неповної інформації, яка була умисно прихована співробітниками Банку, є безпідставною та необгрунтованою

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень . Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Таким чином, сторона, яка приєдналась до договору і вважає, що умови договору є обтяжливими та несправедливими вона має довести це.

Позивачем не було надано докази, які підтверджують його вимоги щодо несправедливості окремих умов спірного Кредитного договору.

Згідно зі ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, що діяла на дату укладення договору, інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв'язку.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно ст. 627 ЦК України та ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Саме укладання Кредитного договору та настання правових наслідків, обумовлених цим договором свідчать про наявність об'єктивно вираженого волевиявлення учасників правочину.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову повністю, оскільки конкретний зміст кредитного договору і перелік усіх його істотних умов були визначені за згодою сторін , підписуючи спірний Кредитний договір, позивач підтвердив, що він ознайомлений з його умовами та цілком погоджується із ним. Позов є безпідставним та необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати залишити по фактичному їх понесенні сторонами .

Враховуючи викладене та керуючись статтями ст.ст. 11, 14, 15, 16, 525, 526, 542, 543, 554, 610, 611, 612, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст.11, 88, 212-218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» про визнання кредитного договору недійсним, відмовити повністю.

Судові витрати залишити по їх фактичному понесенню сторонами.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії рішення .

Суддя Кіровського А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда