Провадження № 2/742/362/17
Єдиний унікальний № 742/391/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді - Коваленка А.В., за участю секретаря Ринді Л.А., відповідача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовом Прилуцького об»єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії.

Аргументує свої вимоги тим, що відповідач з 19 лютого 2010 року перебуває на обліку в Прилуцькому об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». 13.10.2015 року Прилуцьким об»єднаним управлінням Пенсійного фонду України здійснено перерахунок пенсії та виявлено розрахункову помилку по особовому рахунку №153146 ОСОБА_1 на суму 6591 грн. 70 коп. про що в телефонному режимі було повідомлено відповідача. На даний час відповідач в добровільному порядку переплату не повертає, тому позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Прилуцького об»єднаного управління Пенсійного фонду України переплату пенсії у розмірі 6591 грн. 70 коп.

В судове засідання представник позивача не з»явився, але попередньо надав заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу без його участі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснили, що всі документи для нарахування пенсії були подані, жодних помилок допущено не було. Будучи підприємцем відповідачем щомісячно надавалися звіти до пенсійного фонду та сплачувались соціальні внески, а отже на момент призначення пенсії у Пенсійного фонду були всі необхідні данні для визначення розміру його пенсії. Оскільки вини відповідача в невірному розрахунку пенсії немає, як і немає рахункової помилки, просили відмовити в задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Положеннями ст. 102 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Згідно із ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

З аналізу наведеного вбачається, що повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Відповідно до норми ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті:) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів (правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14).

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У відповідності до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.

З метою сприяння всебічного і повного з»ясування обставин справи, на виконання вимог ст.10 ЦПК України судом роз»яснено позивачу право надати докази на підтвердження своїх вимог, крім того роз»яснено, що вразі ненадання додаткових доказів справа буде розглянута на підставі наявних в матеріалах доказів(а.с.21).

Представник позивача в судове засідання не з»явився та не скористався своїм правом надати додаткові докази на підтвердження своїх вимог.

За таких обставин, суд приймає рішення керуючись своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 24 лютого 2010 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до управління Пенсійного фонду України в м.Прилуках та Прилуцькому районі про призначення йому пенсії за віком. (а.с.4)

Протоколом №153146 від 05.03.2010 року Управлінням пенсійного фонду України в м.Прилуках та Прилуцькому районі призначено ОСОБА_1 пенсію щомісячно в сумі : з 19 лютого 2010 року 885 грн. 47 коп. Середньомісячний заробіток, який було застосовано при нарахуванні пенсії становить 1715 грн. 96 коп. (а.с.3)

Індивідуальними відомостями про застраховану особу( ОСОБА_1Ф.) від 27.03.2015 року та 07.10.2015 року підтверджується наявність сплати ОСОБА_1, єдиного соціального внеску за 2008, 2009 роки( а.с.6).

Згідно протоколу від 13.01.2016 року Управлінням пенсійного фонду України в м.Прилуках та Прилуцькому районі проведено індивідуальний перерахунок пенсії ОСОБА_1, за результатами якого встановлено, що за період з лютого 2010 року по лютий 2012 року здійснено переплату пенсії у сумі 2038 грн. 00 коп. та за період з березня 2012 року по січень 2016 року переплату пенсії в сумі 4553 грн. 70 коп.(а.с.7-9)

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Прилуцькому об»єднаному управлінні пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком.

Протокол Прилуцького об»єднаного управління пенсійного фонду України від 13.01.2016 року підтверджує наявність переплати пенсії в розмірі 6591 грн. 70 коп., але не містить жодних доказів, які б свідчили про причину виникнення даної переплати, а саме наявності рахункової помилки чи недобросовісності відповідача.

Крім того з позовної заяви вбачається, що переплата пенсії виникла в зв»язку з неврахуванням періоду підприємницької діяльності ОСОБА_1 за 2008 рік із 01.01.2009 по 31.08.2009 рік, у зв»язку із несплатою ним страхових внесків, що підтверджує відсутність рахункової помилки, оскільки всі відомості відповідача малися в наявності при призначенні йому пенсії.

Також, про наявність відомостей, щодо сплати відповідачем єдиного соціального внеску підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу (ОСОБА_1Ф.) за 2008, 2009 роки, які малися у позивача.

За таких обставин суд вважає, що переплата пенсії виникла у зв»язку з неналежним виконанням працівниками пенсійного фонду своїх обов»язків, при визначенні розміру пенсії, що свідчить про неправильне застосування закону, а не наявності рахункової помилки.

Враховуючи те, що стягнення надміру виплаченої суми можливе лише за умови недобросовісності з боку набувача (відповідача), якої в судовому засіданні не встановлено та відсутність доказів щодо існування саме рахункової помилки, суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Прилуцького об»єднаного управління пенсійного фонду України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10,57,60,197,209,212215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Прилуцького об»єднаного управління Пенсійного фонду України до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання рішення.

Суддя А.В.Коваленко