АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/8645/15-ц Головуючий у 1-й інстанції - Васалатій К.А.
№ апеляційного провадження 22-ц/796/2959/2017 Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Пономаренко Юлії Вікторівни на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Пономаренко Юлія Вікторівна подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач та його представник, а також третя особа ОСОБА_4 заперечили проти апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ПАТ «Дельта Банк» звернулося з позовом, в якому з урахуванням змінених підстав позову просить в рахунок погашення заборгованості у сумі 2 415 954,64 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки № 49.12/05/І145/09 від 03.11.2009 року з ОСОБА_2, а саме: нежиле приміщення (в літ. А), а саме: нежилі приміщення на 1-му поверсі - приміщення № 4 пл. 29,5 кв.м, на ІІ-му поверсі приміщення № 5 пл. - 226,20 кв.м., частина місць загального користування площею 16,60 кв. м., загальною площею 272,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належатиме іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 03.11.2009 року ОСОБА_5 приватним нотаріусом КМНО за реєстровим № 6966, шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк», визнати за позивачем право власності на вищевказане майно та судові витрати по справі покласти на відповідача.

Посилається на те, що 28.11.2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 41.1/05/07-Z, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 3 774 600 грн. з розрахунку 12,54% річних в гривнях за користування кредитом на строк з 28.11.2007 року по 27.11.2030 рік.

26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором іпотекодавець ОСОБА_3 за договором іпотеки № 49/12/05/1621/07 від 28.11.2007 року передав у іпотеку нерухоме майно: нежиле приміщення (в літ. А) загальною площею 272,30 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 та належатиме іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу укладеного 28.11.2007 року з малим приватним підприємством «Корвет».

Проте, 03.11.2009 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 укладено договір про розірвання вищевказаного іпотечного договору від 28.11.2007 року.

03.11.2009 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець поручився за виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором від 28.11. 2007 року.

Станом на 31.03.2015 року за ОСОБА_3 наявна заборгованість у сумі 2 415 954,64 грн. з яких: тіло кредиту - 2 342 929,53 грн.; відсотки - 73025,11 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 28.11.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк»та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 41.1/05/07-Z, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 3 774 600 грн. з розрахунку 12,54% річних в гривнях за користування кредитом на строк з 28.11.2007 року по 27.11.2030 рік (т.1 а.с.6-10).

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором іпотекодавець ОСОБА_3 за договором іпотеки № 49/12/05/1621/07 від 28.11.2007 року передав у іпотеку нерухоме майно: нежиле приміщення (в літ. А) загальною площею 272,30 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 та належатиме іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 28.11.2007 року з малим приватним підприємством «Корвет» (т.1 а.с.17-19).

03.11.2009 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 укладено договір про розірвання іпотечного договору № 49/12/05/1621/07 від 28.11.2007 року (т.1 а.с. 60).

Крім того, 03.11.2009 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір № 49.12/05/І145/09, за умовами якого для часткового забезпечення зобов'язань боржника ОСОБА_3 за кредитним договором № 41.1/05/07-Z від 28 листопада 2007 року, укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 (а саме на суму 2 200 000 грн.) та процентів, що нараховуватимуться на цю суму ОСОБА_2 надав ПАТ «Кредитпромбанк» в іпотеку майно, а саме: нежиле приміщення (в літ. А) загальною площею 272,30 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 та належатиме іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 03.11.2009 року ОСОБА_6, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером 6966 (т. 1 а.с. 61-65).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

За умовами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

25.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (т. 1 а.с. 23-29).

За умовами ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до п. 2.1. Іпотечного договору №49.12/05/І145/09 від 03.11.2009 року, цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до виконання боржником зобов'язань з повернення кредиту на суму 2 200 000 грн. та процентів, що нараховуються на суму 2 200 000 грн. перед Іпотекодержателем за Кредитним договором та всіма додатковими договорами до нього.

Листом від 04.08.2016 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Дельта Банк» для отримання розрахунків та надав копії всіх сплачених ним платіжних доручень на суму 2 200 000 грн.

Натомість позивачем затягувався судовий процес із ненадання інформації щодо стану рахунку ОСОБА_2

Дослідивши надані докази, суд дійшов вірного висновку, що відповідачем усі вимоги договору були виконані, а тому позов підлягає залишенню без задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторонипосилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давностітощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторінвипливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позовзадовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілитиміж сторонамисудові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 214 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що станом на 16.04.2016 року заборгованість за кредитним договором становила 2 626 993,51 грн., а тому Банк відповідно до положень ст. 33 Закону України «Про іпотеку», а також п. 4.2 іпотечного договору має право задовольнити свої вимоги у розмірі 2 200 000 грн. за рахунок іпотечного майна колегія суддів не приймає до уваги.

Судом вірно встановлено, що за умовами іпотечного договору №49.12/05/І145/09 від 03.11.2009 року ОСОБА_2 надає Банку в іпотеку майно для часткового забезпечення зобов'язань боржника за кредитним договором, а саме: на суму 2 200 000 грн. та процентів, що нараховуються на суму 2 200 000 грн.

З наданих ОСОБА_2 та підтверджених банком платіжних доручень (т.1 а.с.112-147) вбачається, що він сплатив суму 2 200 000 грн. тіла кредиту та всі відсотки по цій сумі.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого представником позивача в суді першої інстанції встановлено, що на час подачі позову, а також на час винесення рішення судом у справі по кредиту була відсутня будь - яка прострочена заборгованість (т.1 а.с.212-214).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Оскільки іпотекодавець ОСОБА_2 станом на 01.08.2016 року виконав обов'язок по сплаті основного зобов'язання в розмірі 2 200 000 грн. та відсотків нарахованих на зазначену суму в повному обсязі, а прострочена заборгованість за відомостями самого ж позивача відсутня (і була відсутня на час подачі/зміни підстав позову в липні/жовтні 2015 року), строк дії кредитного договору та іпотечного договору спливає лише у 2030 році, у іпотекодержателя були відсутні правові підстави для звернення з відповідним позовом до суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог і відмовив у задоволенні позову з підстав відсутності застереженняпро те, що звернення стягнення на спірну квартиру допускається шляхом визнання за іпотекодержателем права власності на цей об'єкт нерухомого майна колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання відповідача на той момент були вже сплачені у повному обсязі, а також в даному випадку спірним об'єктом є нежилі приміщення, а не квартира.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Пономаренко Юлії Вікторівни - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий Судді