Справа № 303/2550/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 січня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Готри Т.Ю., Джуги С.Д.,

при секретарі Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на повторне заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 19 вересня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ПАТ «Приватбанк» (далі Банк) звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 14.10.2013 між Банком і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № SAMDN8741, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 57500,00 грн. зі сплатою 26,4% річних і терміном дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії картки.

Невідємною частиною цього договору приєднання (ст. 634 ЦК України) є Умови і правила надання банківських послуг, а також Правила користування платіжними картками.

Позивач вказував, що позичальник не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором, унаслідок чого станом на 10.04.2016 в нього перед Банком утворилася заборгованість у розмірі 112 248,29 грн., з яких 61 183,83 грн. за кредитом; 45 243,11 грн. за відсотками; 500 грн. штраф (фіксована частина) і 5321,35 грн. штраф (процентна складова).

Заочне рішення, ухвалене Мукачівським міськрайонним судом 2 червня 2016 року, було скасовано ухвалою цього суду від 19 липня 2016 року.

Повторним заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 19 вересня 2016 року позов Банку задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № SAMDN8741 від 14.10.2013 у розмірі 112 248,29 грн., з яких 61 183,83 грн. заборгованість за кредитом; 45 243,11 грн. заборгованість за відсотками; 500 грн. штраф (фіксована частина) і 5321,35 грн. штраф (процентна складова).

На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 Вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи та судом порушено норми матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначає, що Банком було пропущено строки звернення до суду, передбачені ст. 257 та п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України; позивачем не зазначено строк дії картки; позивачем не надано доказів надання кредиту; розрахунок є необґрунтованим, оскільки кредитний ліміт було встановлено 57500 грн., а позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 61183,83 грн. Апелянт просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову Банку відмовити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.108). Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглянула справу за відсутності відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між Банком і ОСОБА_2 був укладений договір про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки № SAMDN8741 від 14.10.2013 (а.с.8).

Згідно умов цього договору Банк відкриває відповідачу картковий рахунок і видає платіжну картку - Visa Platinum чіп без ПІН особиста міжнародна - з установленим кредитним лімітом у сумі 57500,00 грн. зі сплатою ОСОБА_1 26,4% річних, пільговим періодом сплати процентів протягом перших 30 днів з моменту виникнення заборгованості за кредитним лімітом у розмірі 0,01% річних.

14.10.2013 відповідачу було видано картку № 409507 терміном дії до жовтня 2015 року (а.с.112,113).

Відповідно до п. 2 договору невідємною частиною цього договору приєднання (ст. 634 ЦК України) є Умови і правила надання банківських послуг, а також Правила користування платіжними картками.

Пунктом 1.4 указаного договору передбачено, що проценти за користування кредитним лімітом та комісії банку підлягають сплаті щомісячно в строк до 30 числа кожного місяця. Також Договором передбачено, що у разі непогашення заборгованості за кредитом у 30-денний термін з моменту її виникнення Клієнт сплачує комісію за несвоєчасне погашення кредитного ліміту.

Отже, поряд з установленням строку дії цього договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Як вбачається із наданої представником Банку виписки по рахунку з 21.10.2013 по 10.04.2016 (а.с.115-119), ОСОБА_1 регулярно користувався кредитними коштами розраховувався, зокрема, на АЗС та в ресторанах як на території України, так і за кордоном, здійснював інші платежі. Позивач також проводив поповнення рахунку, здійснюючи погашення кредиту та розміщуючи на цьому рахунку, в тому числі і власні кошти, що також передбачено умовами користування такої кредитної картки.

Оскільки повернення кредитних коштів відповідач здійснював з порушенням визначених договором строків, банком проводилось списання щомісячної комісії за обслуговування карти та списання процентів за користування кредитним лімітом.

Проте станом на 25 грудня 2015 року кредитний ліміт було повністю використано та з цього часу поповнення рахунку відповідач не здійснював.

Як зазначила в судовому засіданні апеляційного суду представник Банку, заборгованість ОСОБА_1 за кредитом становить 57500 грн. як було визначено кредитним договором. Проте, оскільки на кінець 2015 року кредит не було погашено, у 2016 році кредит вийшов на прострочку, і нараховані та не сплачені 3683,83 грн. процентів за користування кредитом система «потягнула», перевівши карточку у овердрафт, що передбачено п. 2.1.1.12.5 Умов і правил надання банківських послуг. Оскільки коштів по кредитному ліміту не вистачало, кошти були сторновані, і кожен місяць ця сума - 3683,83 грн. - зараховувалась у заборгованість, а в подальшому сторнувалась. Коли проводився розрахунок заборгованості ОСОБА_1, який приєднаний до позовної заяви, ці кошти ще не були «перекинуті» на відсотки, тому і заборгованість за кредитом у позовній заяві визначена в сумі 61183,83 грн.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, проте не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення (ст. 303 ЦПК України).

Оскільки представником Банку було визнано, що борг відповідача за кредитом становить 57500 грн., тому із ОСОБА_1 слід стягнути саме таку суму заборгованості за кредитом.

В той же час, Банк просив стягнути з відповідача заборгованість по відсотках за користування кредитом в сумі 45243,11 грн., і у цю суму не були враховані проценти в сумі 3683,83 грн., які були враховані в сумі, визначеній як заборгованість за кредитом (61183,83 грн.) Проте, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, судова колегія, розглядаючи справу у межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що до стягнення підлягають відсотки за користування кредитом в сумі 45243,11 грн. як було зазначено у позовній заяві.

Також з відповідача підлягають стягненню штрафи, передбачені п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг, які нараховують при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів.

У запереченнях на позовну заяву а також у апеляційній скарзі відповідач зазначав про пропуск Банком строку звернення до суду. Проте такі доводи є безпідставними, оскільки кредитний договір було укладено, а кредитну картку було видано відповідачеві 14.10.2013, з даним позовом Банк звернувся до суду 25 квітня 2016 року (в межах трьох років загальної позовної давності), вимоги про стягнення пені Банком не заявлялись, а штрафи, передбачені п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг, визначені Банком виходячи із заборгованості відповідача на час предявлення позову.

Зважаючи на викладене, рішення суду, через неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи, слід змінити з підстав, передбачених п.п.1,3 ст. 309 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь Банку заборгованість в загальній сумі 108564,46 грн., з яких 57500 грн. - заборгованість за кредитом; 45 243,11 грн. заборгованість за відсотками; 500 грн. штраф (фіксована частина) і 5321,35 грн. штраф (процентна складова).

Керуючись ст.ст. 307 ч. 1 п. 3, ст. 309 ч. 1 п.п.1,3, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Повторне заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 19 вересня 2016 року змінити, зазначивши загальну суму заборгованості ОСОБА_1 108564 (сто вісім тисяч пятсот шістдесят чотири) гривні 46 коп., з яких 57500 (пятдесят сім тисяч пятсот) гривень - заборгованість за кредитом; 45 243 (сорок пять тисяч двісті сорок три) гривні 11 коп. заборгованість за відсотками; 500 (пятсот) гривень штраф (фіксована частина) і 5321 (пять тисяч триста двадцять одна) гривня 35 коп. штраф (процентна складова).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча

Судді