Справа № 308/1060/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2017 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі

головуючого судді Світлик О.М.,

при секретарі судового засіданні ОСОБА_1,

з участю прокурора Губаль О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород клопотання Ужгородської місцевої прокуратури про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою Ужгородської місцевої прокуратури до Ужгородської міської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про скасування рішення Ужгородської міської ради, державної реєстрації прав власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Ужгородська місцева прокуратура звернулася в суд з позовною заявою до Ужгородської міської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про скасування рішення Ужгородської міської ради, державної реєстрації прав власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки.

У позовній заяві позивач просить суд визнати незаконним та скасувати пункт 2.74 рішення 26 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 07.11.2014 за № 1507 та пункт 1.53 рішення 27 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 09.11.2015 за № 1885.

Крім того, у прохальній частині позовної заяви зазначено клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки за кадастровими номерами :59:001:0371 та :59:001:0372, яке мотивоване тим, що протягом розгляду справи судом, з боку відповідачів можуть вчинятися певні юридично значимі дії (відчуження земельної ділянки, передача у заставу чи інші), які фактично утруднюють чи взагалі унеможливить задоволення частини предявлених позовних вимог при юридичній можливості задоволення позову в момент його предявлення, а тому є необхідним вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Проте з урахуванням вимог ст. 168 ЦПКУ України, оскільки зазначена заява була заявлена у якості клопотання до початку розгляду справи по суті, судом відкладено розгляд останньої для зясування думки інших учасників судового процесу.

У судовому засіданні прокурор Губаль О.В. вказане клопотання про забезпечення позову підтримав, вказавши на можливість відчуження спірних земельних ділянок, що у подальшому утруднить виконання рішення суду у разі задоволення позову, зауваживши, що підставою для звернення з позовом є порушення процедури виділення земельних ділянок у недопустимій зоні, цільове призначення яких - будівництво гаражів.

Розглянувши вказане клопотання про забезпечення позову, заслухавши пояснення прокурора та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням 26 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 07.11.2014 року за № 1507 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів, по вул. Будителів б/н в місті Ужгороді площею 0,0100 га. Рішенням 27 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 09.11.2015 року за № 1885 вказаній особі затверджено проект землеустрою та передано оспорювану земельну ділянку у власність. У подальшому вказана земельна ділянка була відчужена за договором купівлі-продажу від 20.02.2016 року ОСОБА_3, а останнім у свою чергу було замовлено розроблення технічної документації з метою поділу землі, на дві земельні ділянки із кадастровими номерами :59:001:0371 та :59:001:0372. Зазначає, що вказані рішення Ужгородської міської ради прийнято всупереч вимогам земельного та містобудівного законодавства України, у звязку з чим такі підлягають визнанню незаконними, а земельна ділянка підлягає поверненню на користь територіальної громади міста Ужгорода.

За положеннями ст. 151 ЦПК України, суд за заявою сторони має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову.

Як розяснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, а також суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а і інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно може зникнути, зменшитись, погіршитись або може бути відчуженим.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного звязку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, повязаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

До поданого клопотання не надано жодного доказу того, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151-153, 208-210, 293, 294, 296 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Ужгородської місцевої прокуратури про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою Ужгородської місцевої прокуратури до Ужгородської міської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про скасування рішення Ужгородської міської ради, державної реєстрації прав власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_4