Справа № 274/2314/16-ц Провадження № 2/0274/104/17
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
18.01.17 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1 представником якого є ОСОБА_2,
до1) Мирославської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, представником якої є ОСОБА_3, 2) ОСОБА_4, представником якого є ОСОБА_5,
провизначення додаткового строку для прийняття спадщини,
У квітні 2016 р. ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом, у якому просить визначити йому додатковий строк два місяці, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 02.06.2003 р.
Представник Мирославської сільська рада Бердичівського району Житомирської області просить, якщо це можливо, позов задовольнити, оскільки померла ОСОБА_6 склала заповіт на двох братів ОСОБА_1, та ОСОБА_4, а відтак має бути виконана її воля, що б спадщина була поділена мін ними у рівних частках.
ОСОБА_4 та його представник проти позову заперечили, посилаючись на те, що ОСОБА_1 у будинку разом з матір'ю ОСОБА_6, тривалий час до її смерті та після її смерті не проживав.
Судом з'ясовано, що ОСОБА_6 померла 02.06.2003 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 280377 від 04.02.2016 р. (а. с. 11).
У пункті 1 листа від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначено, що, зокрема, норми пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.
Таким чином до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР, а не Цивільного кодексу України.
Відповідно до заповіту від 02.06.2000 р. ОСОБА_6 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїм синам ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в рівних частинах (а. с. 10).
Тобто, зважаючи на статті 524, 525, 527 та 534 Цивільного кодексу Української РСР, спадкоємцями ОСОБА_6 за заповітом в рівних частках є ОСОБА_1 та ОСОБА_4.
Між тим, постановою від 30.03.2016 р. № 716/02-31 державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в 1/2 частці на майно ОСОБА_6 у зв'язку з тим, що той пропустив строк, встановлений законодавством України для прийняття спадщини (а. с. 12).
Зі змісту позовної заяви, у тому числі позовної вимоги, випливає, що ОСОБА_1 визнає ту обставину, що ним пропущено строк, встановлений законодавством України для прийняття спадщини.
Як вбачається з довідки від 26.01.2016 Р. № 191 Мирославьскої сільської ради Бердичівського району Житомирської області, на день смерті ОСОБА_6 за зареєстрованою адресою її місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, на день її смерті та протягом шести місяців після цього ніхто не був зареєстрований (а. с. 9).
У довідці від 09.12.2016 р. № 1076 Мирославської сільської ради Бердичівського району Житомирської області вказано, що, зокрема, ОСОБА_4 не був зареєстрований, але фактично проживав до дня смерті своєї матері ОСОБА_6, яка померла 02.06.2003 р., за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Мирославка, вул. Демчинська, 268, та у шестимісячний строк після її смерті вступив у фактичне володіння спадковим майном, а саме: здійснював в її господарстві обробітку земельної ділянки, підтримував у належному стані будинок з господарськими спорудами та прилеглу територію за зазначеною адресою (а. с. 43).
ОСОБА_1 обставину про те, що ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_6, переїхав проживати у її будинок та займався там господарством, визнав.
За таких обставин висновок, якій міститься у постанові від 30.03.2016 р. № 716/02-31 державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, про те, що ОСОБА_1 пропустив строк, встановлений законодавством України для прийняття спадщини, є правильним.
Згідно з частиною першою та другою статті 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:
1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;
2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Зважаючи на наведені вище відомості з довідки від 09.12.2016 р. № 1076 Мирославської сільської ради Бердичівського району Житомирської області та пояснення щодо цих відомостей ОСОБА_1, а також на норму статті 549 Цивільного кодексу Української РСР, Суд вважає, що ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_6, як такий, що фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У позовній заяві ОСОБА_1 просить визначити йому додатковий строк два місяці, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 02.06.2003 р.
Однак, як зазначалось вище, у пункті 1 листа від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказано, що, зокрема, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.
Таким чином ОСОБА_1 не може бути визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6, оскільки визначення цього строку передбачено статтею 1272 Цивільного кодексу України, яка не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
За такої обставини Суд не з'ясовує питання щодо поважності пропуску ОСОБА_1 строку, встановленого законодавством України для прийняття спадщини, оскільки воно не впливає на висновок, наведений у попередньому абзаці.
Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.
При цьому Суд вважає за необхідне роз'яснити, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 550 Цивільного кодексу Української РСР (частиною першою якої встановлено, що, зокрема, строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними), а відтак ОСОБА_1 має право звернутись до суду з іншим позовом, пред'явивши позовну вимогу про продовження йому строку для прийняття спадщини смерті матері ОСОБА_6.
Керуючись статтями 1 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 57 60, 64, 208, 209, 212 215 Цивільного процесуального кодексу України,
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано;
у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом;
апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення;
особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя В.В. Корбут