Номер провадження 2-о/522/76/17
У Х В А Л А

25 січня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, зацікавлена особа ОСОБА_2 про встановлення факту про розірвання трудового договору,

ВСТАНОВИВ:

Заявник 09.11.2016 року звернулась до суду з заявою, в якій просив суд встановити факт про розірвання трудового договору №2 від 28.03.2011 року з доповненням до нього від 23.12.2011 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В обґрунтування заяви зазначила, що вона є СПД та на підставі укладеного трудового договору №2 від 28.03.2011 року ОСОБА_2 була найманим працівником швачкою. 23 грудня 2011 року до цього трудового договору внесені доповнення, у звязку зі зміною прізвища працівника Дешко на ОСОБА_2 (свідоцтво про шлюб №151367 від 20.08.2011 року). Зазначений договір був зареєстрований в Одеському міському центрі зайнятості та заявник повинна сплачувати за нього податкові внески згідно чинного законодавства.

З 02.08.2012 року по 02.07.2015 року ОСОБА_2 знаходилась у відпустці по догляду за дитиною. З 03.07.2015 року після закінчення відпустки ОСОБА_2 на роботу не зявляється, про що свідчать акти про відсутність працівника на робочу місці. Найманому працівнику було направлено рекомендований лист про необхідність зявитись у призначений час та день до Одеського міського центру зайнятості для зняття з реєстрації трудового договору. Проте, ОСОБА_2 дані вимоги листа не виконала. З урахуванням вищевикладеного, заявниця звернулась до суду з відповідною заявою.

У судовому засіданні представник заявника подану заяву та обставини, зазначені в ній, підтримала та просила задовольнити. Додатково зазначила, що від ОСОБА_2 не було жодних заяв про вихід на роботу після відпустки, тому вони не мали можливості табелювати і нараховувати їй заробітну платну. При цьому, факту присутності зацікавленої особи на роботі також не було. Встановлення даних фактів необхідне для подання до органів пенсійного фонду та центру зайнятості стосовно того, чому не було нарахувань заробітної плати. ОСОБА_2 не звільнили у звязку з невиходом останньої на роботу, оскільки не знали, чи вона продовжила декретну відпустку, чи ні.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала усі пояснення, надані представником зацікавленої особи, та повідомила, що коли у липні 2015 року їй необхідно було виходити на роботу, вона знаходилась в іншому місті Дніпродзержинське, вважала, що усі питання були вирішенні без неї. Проти задоволення заяви не заперечувала. Зазначила, що повернулась до м. Одеси у лютому 2016 року, проте на роботу все ж таки не зявилась, оскільки їй було соромно.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що заява підлягає залишенню без розгляду на підставі наступного.

Згідно ст. 234 ч.1, 2 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення;

Судом встановлено, що заявник просив суд встановити факт про розірвання трудового договору №2 від 28.03.2011 року з доповненням до нього від 23.12.2011 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Згідно п. 1, 18 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд повинен також навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлений факт. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, суди встановлюють також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення.

Суд вбачає, що правовідносини, які виникли між сторонами, є трудовими та заяву подано з метою врегулювання саме трудових правовідносин, які регулюються положеннями КЗпП України. Зокрема, підстави та порядок припинення трудового договору передбачено ст.. 36 КЗпП України, статтями 40, 41, 43, 43-1 КЗпП України врегульовано порядок розірвання трудового договору.

Суд враховує, що ОСОБА_2 визнає обставини, зазначені у заяві, у звязку з чим вбачає, що сторони не позбавлені можливості вирішити дане питання в позасудовому порядку.

Порядок звільнення передбачено чинним КЗпП України, питання, які вказує заявник, останній мав вирішити своєчасно. Крім того, суд звертає увагу, що останній і на теперішній час не позбавлений можливості видати відповідний наказ з урахуванням дати не виходу працівника.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 235ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У відповідності до ч.4ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 15, 16, 208-210, 218, 234, ч.6 ст.235, ч.2 ст.256, 293 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, зацікавлена особа ОСОБА_2 про встановлення факту про розірвання трудового договору залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, згідно ч.2 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В.

25.01.2017