Номер провадження: 22-ц/785/3396/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 05 січня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору,

встановила:

21.12.2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі -ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 22.12.2016 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 було залишено без руху та було надано строк для виправлення її недоліків.

Зазначену ухвалу суду позивач отримав 26 грудня 2016 року (а.с.10) і у встановлений законом пятиденний строк надав суду заяву, в якій зазначив про сплату ним судового збору у розмірі 1378 грн. і перерахування вказаних коштів до спеціального фонду Державного бюджету України ГУ ДКСУ в Одеській області, Одержувач УДКСУ у Балтському районі Одеської області (Балтський районний суд Одеської області), яка надійшла до суду 10 січня 2017 року (а.с.17).

Однак, ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 05 січня 2017 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 було повернуто позивачу, як таку, що вважається неподаною. скільки позивач вказані судом недоліки не виправив.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «Приватбанк» ставить питання про скасування вищевказаної ухвали Балтського районного суду Одеської області від 05.01.2017 року та повернення справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

До суду апеляційної інстанції всі особи, які беруть участь справі, не зявились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, у звязку з чим та на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису в суді апеляційної інстанції не здійснюється.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Проте, при проведенні перевірки зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України по даній справі засобами спеціалізованої компютерної програми «Д-3» встановлено, що підтвердження платежу з казначейства за платіжним дорученням № PROM7BLXEH від 07.12.2016 року про сплату позивачем судового збору у сумі 1378 грн. не знайдено.

Пунктами 26 та 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» передбачено, що законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)).

Абзац другий пункту 26 в редакції Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 25.09.2015\

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Абзац пункту 26 в редакції Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 25.09.2015\

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Судовий збір сплачується до територіальних органів Державної казначейської служби України; платники судового збору у платіжних документах на перерахування судового збору повинні в рядку "одержувач" зазначити найменування територіального органу Державної казначейської служби України за місцем знаходження суду, який розглядає справу.

Якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява (скарга) залишається без руху. При цьому у відповідній ухвалі суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме платіжного доручення № PROM7BLXEH від 07.12.2016 року (а.с.1), воно має відмітку про зарахування зазначених коштів до державного бюджету України, як того вимагає пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами).

Крім того, колегією суддів перевірений факт зарахування вказаних коштів до державного бюджету України на вказану вище дату.

У звязку з викладеним, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» була подана відповідно до вимог ст. 119-120 ЦПК України, оскільки окрім інших доказів у справі, позивачем надано докази про перерахування коштів до Державного бюджету України, та вимагання судом додаткових доказів у справі про сплату судового збору суперечить чинному законодавству України.

Крім того, постановляючи оскаржувану ухвалу 05 січня 2017 року, судом першої інстанції не було враховано, що копію ухвали про усунення недоліків позовної заяви позивач отримав 26 грудня 2016 року, про що вказано вище.

Виходячи з цього, та враховуючи святкові новорічні дні, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд передчасно постановив ухвалу про повернення позову, що в свою чергу перешкодило отримати від позивача заяву на предмет ухвали про усунення недоліків, яка була відправлена позивачем 29 грудня 2016 року та отримана судом 10 січня 2017 року (а.с.17).

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, ухвала постановлена із порушенням вимог процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати, передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 311, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 05 січня 2017 року скасувати і передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_4

ОСОБА_2