Категорія: 27 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю. ,

суддів - Грушицького А.І., Осіпука В.В.,

з участю:

секретаря Лимаря Р.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства Банк Форум до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Банк Форум» на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

В грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство Банк Форум (далі - ПАТ Банк Форум) звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості до ОСОБА_4 та ТзОВ «Волиньзовнішторгхліб», обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідач неналежно виконує свої обов'язки щодо своєчасного погашення кредитної заборгованості, у зв'язку з чим утворилася заборгованість по кредиту. А тому, уточнивши позовні вимоги, банк просив достроково стягнути з відповідачів солідарно на користь ПАТ «Банк Форум» поточну заборгованість за кредитним договором №0469/08/22-Iv від 06.06.2008 року в сумі 246648,31 грн.

24 березня 2016 року відповідачка ОСОБА_4 змінила прізвище на Опанасик, що підтверджено долученою копією свідоцтва про зміну імені (а.с.58-61).

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2016 року в позові банку відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, ПАТ Банк Форум подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ПАТ Банк Форум подану апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з мотивів, викладених у ній.

Відповідач надіслала на адресу апеляційного суду заяву про розгляд справи у її відсутності, апеляційну скаргу заперечила та просила суд залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах позовних вимог, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обгрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду - до скасування із ухваленням нового - про задоволення вимог, з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ Банк Форум, суд першої інстанції насамперед виходив з того, що позивач у суді не довів обставин, на які посилався як на обґрунтування своїх вимог, суд взяв до уваги, що відповідач допустила порушення умов договору з поважних причин, під час розгляду справи погасила прострочену заборгованість, а тому позовні вимоги про дострокове погашення всієї суми кредиту є безпідставними.

Колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з кредитним договором №0469/08/22-Iv від 06 червня 2008 року АКБ «Форум» надав Опанасик (раніше ОСОБА_4) Н.П. кредит у сумі 32482 доларів США із платою в розмірі 13,0 % річних за користування кредитом строком по 03 червня 2033 року.

21 вересня 2012 року між даними сторонами укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №0469/08/22-Iv від 06 червня 2008 року, за якою сторони домовились провести реструктуризацію боргу та змінити валюту зобовязання з долара США на гривню .

У забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та ТзОВ «Волиньзовнішторгхліб» укладено договір поруки від 06 червня 2008 року.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 24 березня 2017 року рішення в частині позовних вимог до ТзОВ «Волиньзовнішторгхліб» скасовано і провадження в цій частині закрито з підстав недотримання судом вимог підвідомчості спору між юридичними особами.

Відповідно до ст. ст. 11, 58-60 ЦПК України тягар доказування лежить на позивачеві.

Відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, до юридичних фактів, які має довести позивач у зазначеній категорії справ, зокрема, належить доведення факту прострочки оплати за графіком платежів, який є додатком №1 до кредитного договору, позичальником ОСОБА_3, що стало підставою для дострокового повернення кредиту.

Доведення цих обставин із боку позивача або спростування їх відповідачем можливе на підставі доказів, перелічених у статті 57 ЦПК України.

При зверненні з позовом до суду банком надано розрахунок заборгованості станом на 27 листопада 2014 року, з якого видно, що прострочена заборгованість за тілом кредиту становила 774,55 грн., а за процентами 10517,29 грн., а також нарахована пеня згідно договору в сумі 1694,82 грн. (з яких на тіло кредиту- 110,58 грн. та на прострочені проценти 1584,24 грн.).

В матеріалах справи також є підтвердження того, що банком направлялось позичальниці 14 листопада 2014 року письмове повідомлення про неналежне виконання нею умов договору і наявність станом на 28 жовтня 2014 року простроченої заборгованості за кредитом і процентами та вимога про дострокове погашення всієї суми кредиту з відповідними штрафними санкціями.

Зі змісту апеляційної скарги та із пояснень представника позивача, що підтверджені долученими до справи письмовими доказами, зокрема випискою документів по договору за період з 01.01.2014 р. по 24.03.2015 р. (а.с.161 т.1), розрахунком заборгованості станом на 15 жовтня 2015 року (а.с.189-193 т.1), розрахунком боргу станом на 05 грудня 2016 року (а.с.46-55 т.2), вбачається, що ОСОБА_3 до подання банком позову до суду дійсно допускала прострочення платежів по тілу кредиту 03.12.2013 р., 03.01.2014 р., 01.08.2014 р., 02.09.2014 р., 01.10.2014. р., 03.11.2014 р., та прострочені платежі по процентах з 21.02.2014 р. по 21.11.2014 р. щомісячно.

І хоча відповідач доводить, і це підтверджується наданим представником позивача розрахунком, що вона протягом розгляду справи погасила прострочену заборгованість і станом на 15 жовтня 2015 року та станом на 05 грудня 2016 року прострочена заборгованість за кредитом відсутня, а загальна сума боргу за даним договором складає 246648,31 грн., з яких поточна заборгованість за основною сумою кредиту 238156,20 грн. і поточна заборгованість за нарахованими процентами 3318,58 грн., однак це не спростовує факту допущення нею порушень умов договору щодо обовязку внесення щомісячних платежів згідно обумовленого графіка у визначеній договорі сумі.

Отже, відповідач умов кредитного договору належним чином не виконувала, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановлених кредитним договором.

Виходячи з п.п. 2.3, 2.4 кредитного договору, позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 109,00 доларів США на відкритий йому позичковий рахунок.

Відповідно до пунктів 2.5, 2.6, 2.7 договору проценти за користування кредитними коштами позичальник сплачує самостійно у валюті кредиту щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами.

Згідно з п. 3.2.2. кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 3.2.5 кредитного договору банк має право стягувати з позичальника неустойку, штраф, пеню за невиконання чи неналежне виконання умов цього договору.

Пунктом 3.8 договору передбачено, що позичальник зобовязаний достроково повернути кредит та сплатити проценти за користування ним на письмову вимогу банку у випадках, передбачених даним договором, зокрема у випадку порушення справи про банкрутство майнового поручителя; якщо майно, що надане банку в заставу позичальником чи майновим поручителем, не застраховане на користь банку; у разі наявності виконавчих документів, рішень суду, будь-яких інших органів, що можуть призвести до невиконання чи неналежного виконання позичальником зобовязань за цим договором та ін.

Згідно з п.4.3. кредитного договору, якщо повне чи часткове невиконання стороною умов договору спричинили іншій стороні збитки, інша сторона відшкодовує їх протягом пяти робочих днів з моменту одержання письмової вимоги від сторони, якій такі збитки завдано.

Пунктом 4.1 договору визначено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів позичальник сплачує неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2 процентів за кожен день прострочення, що обчислюється із суми неповернутого кредиту та /або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості.

За кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобовязань, передбачених п.3.3 договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5000 грн.(п.4.4).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Виходячи з норм ст. 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст.536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судом встановлено, що виходячи із розрахунку заборгованості за договором, ОСОБА_3, отримавши кредитні кошти, повинна була погашати кредит шляхом внесення щомісячних платежів.

Із долучених платіжних доручень та розрахунку банку вбачається, що відповідач допускала прострочення платежів по кредитному договору, що є підставою для дострокового повернення усіх коштів за договором.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що відповідачем неналежно виконуються умови кредитного договору, у зв'язку із чим утворилась заборгованість, тому він має право достроково стягнути весь кредитний борг відповідно до умов кредитного договору.

З огляду на вказане колегія суддів вважає, що сторони договору добровільно обумовили право банку вимагати повернення усієї суми кредиту у випадку прострочення позичальником повернення частини кредиту та у разі несплати ним нарахованих відсотків за користування кредитним коштами, а тому, враховуючи, що ОСОБА_3 допускала порушення умов кредитного договору утворенням заборгованості по сплаті основної суми кредиту та відсотків, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і дострокового повернення кредиту.

Разом з тим, пояснення відповідача та висновок суду, що порушення графіку сплати чергових платежів обумовлене неповідомленням їй банком рахунку, на який необхідно сплачувати кошти, є необгрунтованими, оскільки неповідомлення боржника про нові реквізити банківської установи не звільняє його від виконання обовязку з погашення кредитної заборгованості. У звязку з чим відсутні підстави вважати, що у даному випадку невиконання ОСОБА_3 грошового зобовязання мало місце через прострочення кредитора, а тому суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від його виконання.

Частиною 1 статті 309 ЦПК України визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції та приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства Банк Форум задовольнити.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2016 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 акціонерного товариства Банк Форум до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 акціонерного товариства Банк Форум заборгованість за кредитним договором №0469/08/22-Iv від 06.06.2008 року в сумі 246648 (двісті сорок шість тисяч шістсот сорок вісім) грн. 31 коп., з яких: поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів -238 156 (двісті тридцять вісім тисяч сто пятдесят шість) грн. 20 коп.; поточна заборгованість за нарахованими процентами 3 318 (три тисячі триста вісімнадцять) грн. 58 коп.; пеня за простроченим кредитом та процентами 173 (сто сімдесят три) грн. 53 коп.; штраф за порушення умов кредитного договору 5 000 (пять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 акціонерного товариства Банк Форум понесені витрати за сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2867 (дві тисячі вісімсот шістдесят сім) грн.91 грн. та в дохід держави -2466 (дві тисячі чотириста шістдесят шість) грн. 48 коп. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді