СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун.№759/12160/16-ц

пр.№2/759/966/17

26 січня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Войтенко Ю.В.,

за участю секретаря - Севрюк К.А.,

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

третьої особи - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку ОСОБА_6 для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті її батька ОСОБА_7, в три місяці після набранням рішенням суду законної сили.

При цьому, посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_7. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та садовий будинок і земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 За час життя батько позивача не залишив заповіту щодо спадкування його майна після його смерті. На даний час єдиними спадкоємцями за першою чергою залишились діти померлого - ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4. Позивач 25.08.2016 року разом із третьою особою ОСОБА_5 звернулись до Дванадцятої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, де їм було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що вони пропустили строк для прийняття спадщини та відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Проте позивач стверджує, що пропустила строк з поважних причин, так як постійно здійснювала догляд своєї тяжко хворої матері, яка потребувала постійного догляду та сторонньої допомоги. Після смерті батька мати ОСОБА_8 дуже занедужала, стала лежача та потребувала медичного лікування і постійної сторонньої допомоги. За життя батько та мати позивача проживали разом з відповідачем - ОСОБА_4, у їх спільній квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Після смерті батька, коли дуже захворіла мати, у зв'язку з тим, відповідач не мала матеріальної можливості доглядати її, позивач забрала мати до себе в свою квартиру. Для того щоб доглядати свою мати, позивач навіть залишила свою неофіційну роботу, де вона працювала швачкою. Крім того, поганий стан здоров'я матері призвів до того, що у неї почали виникати ознаки психічної хвороби. Враховуючи такий стан здоров'я матері, коли вона була не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, вона змоги самостійно реалізувати свої права і тому потребувала представлення її інтересів у державних органах, нотаріаті тощо. Тому позивач 27.02.2015 року вирішила звернутись до Святошинського районного суду м. Києва щодо визнання її недієздатною та встановлення над нею опіки. Але дана справа затягнулась у зв'язку з відсутністю народних засідателів. 07.12.2015 року померла мати позивача і вже після цього вона змогла звернутись до державного нотаріуса щодо прийняття спадщини після смерті свого батька та матері.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві.

Відповідач та третя особа не заперечували проти задоволення позовних вимог.

Свідок ОСОБА_9, який є чоловіком позивача, підтвердив, що дійсно мати позивача була тяжко хворою людиною. У зв'язку з чим, позивач була вимушена постійно знаходитись поряд і надавати їй можливу допомогу.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Ст. 11 ЦПК України визначає принцип диспозитивності, який полягає у тому, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Ст. 60 ЦПК України також встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом на виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України були створенні умови для сторін для доведення обставин, що мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що батько позивача ОСОБА_2 ОСОБА_7, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданий Відділом реєстрації смерті у м. Києві від 24 лютого 2014 року, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Мати позивача ОСОБА_2 ОСОБА_8, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданий Відділу реєстрації у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 08 грудня 2015 року, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с. 6).

Постановою державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що вона пропустили строк для прийняття спадщини та відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. (а.с. 7).

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_2 подавала до суду заяву про визнання недієздатною матір ОСОБА_8 (а.с.10).

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку у шість місяців не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. За заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України „Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р. № 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Разом з цим, в судовому засіданні не заявлялось клопотання про витребування матеріалів спадкової справи у зв'язку з чим, суд приймає рішення на підставі наявних доказів.

Як зазначалось позивачем, і було підтверджено свідком, позивач не мала фізичної можливості залишити свою хвору, прикуту до ліжка мати яка потребувала постійного медичного лікування та постійної сторонньої допомоги в період часу - після смерті батька, тобто, після 21.02.2014 року і до смерті матері, тобто до 07.12.2015 року. Разом з цим, жодних інших доказів хвороби матері, так само як і доказів звільнення позивача з роботи задля догляду за хворою матір'ю тощо, суду не надано.

Окрім того, постанова нотаріуса датована 25.08.2016 року, разом з цим, позивачем не надано жодних пояснень про наявність жодних реальних, об'єктивних, непереборних, істотних перешкод (поважних причин) пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та не надала доказів на підтвердження таких обставин щодо пропуску строку, або вчинення дій, спрямованих на прийняття спадщини після смерті матері і до звернення до нотаріуса.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Також, не надано жодного підтверджуючого доказу, про те, що відповідач ОСОБА_4, на момент смерті батька позивача - ОСОБА_7 проживала разом з ним, що позбавляє суд перевірити належність позовних вимог до відповідача та відсутність порушення прав, свобод чи інтереси інших осіб.

За змістом статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, відповідно до частин 1 та 3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Приймаючи до уваги вищезазначені обставини, оцінивши надані докази, які містяться у матеріалах справи, і які не в повній мірі доводять позивачем свої позовні вимоги, суд вважає, що позов є необґрунтованим, не містить передбачених законодавством України підстав та доказів на підтвердження обґрунтованості та законності вимог, і приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 1259, 1261, 1297 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 1218, 1220, 1222, 1258, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст. 66 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але були відсутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційні скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копій даного рішення.

Суддя Ю.В. Войтенко