УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Чобіток А.О, Немировської О.В.,

при секретарі Заліській Г.Г., Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу справі за позовом Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 07.10.2008 між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_2 укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач зазначав, що відповідач не виконує зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого у останнього утворилась заборгованість.

Враховуючи наведене та з урахуванням в подальшому уточнення позовних вимог, банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 5 190 грн. 44 коп. та судові витрати.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10.05.2016 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Представник банку вказував, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що рішення Подільського районного суду м. Києва від 05.03.2015, яким було стягнено з відповідача грошові кошти виконано в повному обсязі, а тому вважав, що посилання суду на нього є безпідставним.

Справа № 758/7881/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/938/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Зарицька Ю.Л. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В. .
Зазначав, що існує доведеність факту порушення умов кредитного договору, а відтак підстави для звільнення позичальника від відповідальності відсутні.

Вважав, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Звернув увагу, що до позовної заяви додано розрахунок заборгованості, з якого вбачається наявна заборгованість і не спростована відповідачем.

Враховуючи наведене, просив рішення Подільського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 рокускасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила скаргу відхилити з огляду на її безпідставність.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 07.10.2008 між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_2 укладено договір № б/н (а.с. 7-12).

Відповідно до умов вказаного договору, відповідач отримав кредит в розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В результаті невиконання зобов'язань за вказаним договором, у відповідача утворилася заборгованість перед банком.

Встановлено, що заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05.03.2015 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.10.2008 в сумі 22 543, 15 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач просив суд стягнути з відповідача різницю між заборгованістю за кредитним договором та сумою, що була стягнутазаочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05.03.2015, проте розрахунок саме цієї суми заборгованості суду не надано, а відтак суд позбавлений можливості задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що у відповідача наявна заборгованість перед банком в розмірі 22 543, 15 грн., яку заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05.03.2015 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ «Акцент-Банк».

Звертаючись з позовом та з урахуванням в подальшому уточнення позовних вимог, представник банку просить достягнути з відповідача різницю між стягнутою сумою та наявною заборгованістю відповідача в розмір 5 190,44 грн.

Разом з тим, позивач в обґрунтування своїх вимог щодо стягнення зазначеної суми з відповідача, не надав суду жодного розрахунку, з якого б вбачалось складова частина вказаної суми та період, за який даний борг був нарахований.

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 05.03.2015, яким було стягнено з відповідача грошові кошти виконано в повному обсязі, а тому посилання суду на нього є безпідставним, колегією суддів відхиляються, оскільки факт невиконання рішення суду не може бути підставою для повторного стягнення з відповідача суми заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Представник позивача не надав до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження доводів, викладених у скарзі та не довів розмір наявної заборгованості і період, за який її було нараховано, а відтак вони є безпідставними та необґрунтованими.

Таким чином, висновок суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, відповідаєобставинам справи.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, про що ухвалив відповідне рішення.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для його скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: