Справа №265/6863/16-ц
Провадження №2/265/261/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненко О. В.,

за участю секретаря Тулянкіної М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини в зону проведення антитерористичної операції без згоди батька,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, яким просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини, неповнолітньої доньки ОСОБА_3, до міста Горлівка Донецької області, у її супроводі, або супроводі її довіреної особи, без згоди та супроводу батька, ОСОБА_2, строком на три роки від дня набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 грудня 2014 року. Від шлюбу мають малолітню доньку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. 26 вересня 2015 року вона уклала шлюб з ОСОБА_4 Раніше вона з донькою проживала у місті Горлівка, але у зв'язку з проведенням на його території антитерористичної операції, вони були змушені виїхати до міста Маріуполя, де проживають по даний час. У місті Горлівка залишились її батьки, тобто бабуся та дідусь її доньки. Однак вона не має можливості відвідати батьків із донькою, адже для виїзду дитини на тимчасово окуповану територію необхідний дозвіл батька дитини. Де на даний час перебуває відповідач, їй не відомо, зв'язок із ним втрачено з серпня 2014 року. Через наведені обставини звертається з даним позовом до суду.

До зали суду позивач не прибула, надавши через канцелярію заяву, якою позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала, просила справу розглядати за її відсутності.

Відповідач до суду не прибув. Про дату та час судових засідань повідомлявся неодноразово шляхом розміщення судових повісток на офіційному веб-порталі «Судова влада України».

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст. 61 ЦПК України.

Як вбачається з свідоцтва про народження, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Горлівка Донецької області, її батьками зазначені: ОСОБА_2, ОСОБА_1.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 грудня 2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 21 серпня 2010 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 532 - розірвано. Рішення набрало законної сили 23 грудня 2014 року.

Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 26 вересня 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 26 вересня 2015 року, про що складено актовий запис № 462. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1.

Згідно відмітки у паспорті громадянина України, зареєстроване місце проживання ОСОБА_1: АДРЕСА_1.

Також встановлено, що ОСОБА_1 взята на облік внутрішньо-переміщеної особи з малолітньою донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідною довідкою, та наразі проживають за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно із частинами 1 і 3 статті 151 Сімейного Кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Згідно з частиною 1 статті 154 Сімейного Кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини.

Частиною 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв'язання спорів у цій сфері визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII.

Частина 2 ст. 3 зазначеного Закону визначає, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Зазначені правила затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57. Згідно п. п. 3, 4 даних Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно з пунктом 5.1.1 «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей» в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57.

Згідно з пунктом 5.1.2 вказаного Тимчасового порядку виїзд з неконтрольованої території громадян України які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Тобто виїзд з неконтрольованої території на територію України не вимагає дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України.

Звертаючись з позовною заявою, позивач просить надати дозвіл її неповнолітній дитині - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на виїзди/в'їзди до міста Горлівка Донецької області без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, в її супроводі, або в супроводі уповноваженої нею особи, для відвідування свого дому та близьких родичів за місцем проживання.

Виходячи із встановлених фактів, наданих доказів та вимог закону, суд дійшов висновку, що позивачка, як матір дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання і на самозахист своєї дитини. Крім того, її вимоги зводяться на отримання дозволу на виїзд не за межі України, а переміщення в межах території України за місцем її проживання в місто Горлівка Донецької області, лише території, яка тимчасово неконтрольована владою. Діючими Законами України такі обмеження на пересування громадян України в межах території України не передбачені. Крім того, вирішуючи питання щодо надання дозволу позивачці на виїзд/в'їзд її дитини у місто Горлівка Донецької області, де вони зареєстровані, суд враховує те, що на території, яка тимчасово непідконтрольна владі, знаходиться житло позивачки, її батьки і родичі і вони не можуть бути позбавлені права на підтримання родинних відносин з ними.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини в зону проведення антитерористичної операції без згоди батька - задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці міста Горлівка Донецької області, громадянці України, на в'їзд/виїзд на тимчасово неконтрольовану територію (зону проведення АТО) у місто Горлівка Донецької області у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, або уповноваженої нею особи, без згоди і супроводу батька ОСОБА_2, для відвідування дому та близьких родичів строком на три роки.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя