Провадження № 2/325/52/2017
Справа №325/1729/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року Приазовський районний суд Запорізької області

у складі:

головуючого судді Шеїної Л.Д.,

при секретарі Красновій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Приазовське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» про стягнення 3% річних та інфляційних збитків за прострочення виконання грошового зобов*язання,

В С Т А Н О В И В:

16.12.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» про стягнення 3% річних та інфляційних збитків за прострочення виконання грошового зобов*язання.

В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 07 серпня 2014 року з відповідача на його користь стягнуто вартість паю в розмірі 613 289,30 гривень. Рішення суду набрало законної сили 15 жовтня 2014 року після його перегляду в апеляційній інстанції.

У зв*язку з неповним виконанням судового рішення відповідачем, звернувся до суду з позовною вимогою про стягнення на його користь з СВК «Агрофірма «Україна» інфляційних збитків та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов*язання. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 14 квітня 2016 року у справі № 325/275/16-ц, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 06 вересня 2016 року, позов задоволено. Згідно вказаного рішення з відповідача СВК «Агрофірма Україна» на його користь стягнуто інфляційні збитки в сумі 281875,68 грн. за період з 01.11.2014 року до 01.02.2016 року та 3% річних у сумі 22470,90грн. за період до 01.03.2016 року.

Позивач зазначає, що боржник виконав рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 07.08.2014 року суду лише 28.11.2016 року.

Тому, просить суд захистити його право шляхом стягнення з СВК «Агрофірма «Україна» на його користь інфляційних витрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання за період , який не охоплюється останнім рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 14 квітня 2016 року до дня остаточного розрахунку, тобто до 27 листопада 2016 року , включно, виходячи з положень ст..625 ЦК України.

За підрахунком позивача інфляційні втрати складають 19.606 грн. 08 коп. за період з 01.02.2016 року до 27.11.2016 року, 3% річних за період з 01.03.2016 року по 27.11.2016 року включно складають 12130 грн. 70 коп., які і просив стягнути з відповідача на свою користь та вирішити питання щодо відшкодування судових витрат.

Під час розгляду справи в суді позивач ОСОБА_1 надав уточнення до позовної заяви та змінив розмір позовних вимог (а.с.55-56). Позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача по справі на його користь суму інфляційних збитків за прострочення виконання грошового зобов*язання в сумі 56 454, 21 грн. (п*ятдесят шість тисяч чотириста п*ятдесят чотири гривні 21 копійка) та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов*язання в сумі 12 130,70 грн. (дванадцять тисяч сто тридцять гривень 70 копійок) та понесені ним судові витрати по оплаті судового збору, в обґрунтування позову послався на ті ж підстави.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, будучи належним чином сповіщеним про день та час розгляду справи, надав суду заяву щодо розгляду справи в його відсутність і просив суд позов задовольнити ( а.с. 42,44,58,59,101 ).

Відповідач у судове засідання не прибув, будучи належним чином сповіщеним про день та час розгляду справи, спрямував до суду заяву щодо розгляду справи в його відсутність та заначив, що проти позову заперечує з підстав, які викладені письмово 21.02.2017 року (а.с. 43,60,61, 97,98,106).

Заперечуючи проти позову представник відповідача адвокат ОСОБА_2 посилається на те, що між СВК «Агрофірма «Україна» та ОСОБА_1, до ухвалення Приазовським районним судом Запорізької області рішення від 07.08.2014 року у справі № 325/58/14-ц, ніякого грошового зобов*язання між зазначеними особами не існувало. На думку представника відповідача, в даному випадку цивільні права і обов*язки (зобов*язання) між СВК «Агрофірма «Україна» та ОСОБА_1 виникли з актів цивільного законодавства, а саме ст.ст.163-165 ЦК України, ч.2 ст.166 ЦК України, ст.ст. 10,11,25 Закону України від 17.07.1997 року №469/97-ВР «Про сільськогосподарську кооперацію», ч.3 ст.21 Закону України від 10.07.2003 року № 1087-ІV «Про кооперацію» в редакції станом до дня виключення ОСОБА_1 із складу членів СВК). Тому, на переконання представника відповідача, виконання цих актів цивільного законодавства регламентується п.4.3.2 Статуту та ст..8 Установчого договору СВК «Агрофірма «Україна», а відтак, до виниклих між сторонами правовідносин застосування положень статті 625 ЦК України виключається, що позбавляє позивача ОСОБА_1 на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України.

При ухвалені рішення від 07.08.2014 року по справі № справі № 325/58/14-ц Приазовський районний суд перебрав на себе повноваження органів управління кооперативом і, таким чином, допустив вручання у господарську діяльність кооперативу, що може негативно вплинути на виробничу діяльність СВК «Агрофірма «Україна» і порушило права інших власників паїв членів кооперативу.

Крім того, представник відповідача адвокат ОСОБА_2, заперечуючи проти позову, зазначає, що позивач не врахував сплату СВК «Агрофірма «Україна» 28.04.2016 року 1043,00 грн. та 28.04.2016 року суми 23 625,00 грн. в рахунок погашення суми боргу за виконавчим листом №325/58/14-ц, що, на думку представника відповідача, також вказує на незаконність позовних вимог ОСОБА_1

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні до них зобов*язальні правовідносини:

- згідно рішення Приазовського районного суду від 07.08.2014 року позов ОСОБА_1 задоволено, з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» на його користь стягнуто вартість паю в розмірі 613289,30 гривень (а.с. 30-32);

- рішенням колегії судів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 15.10.2014 року про стягнення вартості паю рішення Приазовського районного суду від 07.08.2014 року змінено та ухвалено нове рішення, за яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення змінено в частині визначення суми судових витрат, а в іншій частині рішення залишено без змін( а.с. 33-35);

- ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.02.2015 року рішення апеляційного суду Запорізької області від 15.10.2014 року залишено без змін ( а. с.36-38).

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 14 квітня 2016 року у справі № 325/275/16-ц, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 06 вересня 2016 року, з відповідача СВК «Агрофірма Україна» на користь ОСОБА_1 стягнуто інфляційні збитки в сумі 281875,68 грн. за період з 01.11.2014 року до 01.02.2016 року та 3% річних у сумі 22470,90грн. за період по 01.03.2016 року (а.с.46-48).

За меморіальним ордером № G0428FNWU1 від 28.04.2016 року на виконання рішення суду за виконавчим документом 325/58/14-ц від 30.03.2015 року СВК «Агрофірма «Україна» перерахувала 1 043,00грн. (а.с. 89), що також знайшло своє відображення у звіті про дебетові операції (а.с.88), а згідно виписки по особовим рахункам з 01.04.2016 року по 30.04.2016 року на виконання вказаного рішення суду за тим же виконавчим листом перераховано 23 625,00грн. (а.с.90).

За повідомленням в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області грошові кошти у повному обсязі (вартість паю 617065,10грн. та судові витрати 3775,80грн.) перераховані СВК «Агрофірма «Україна» на користь ОСОБА_1 платіжним дорученням від 29.11.2016 року (а.с. 41).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Згідно до вимог, викладених уч.1,2 ст.509 ЦК України визначено, що зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішень суду( стаття 11 ЦК України).

Грошовим є зобовязання, яке виражається в грошових одиницях України(грошовому еквіваленті), тобто будь-яке зобовязання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана сплатити гроші на користь другої сторонни (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Оскільки відповідач за рішенням суду повинен був сплатити на користь позивача грошові кошти, то правовідносини, які склалися між сторонами є грошовими, які регулюються нормами матеріального закону, а саме ч2 ст.625 ЦК України, що передбачає спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання.

За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 1 жовтня 2014 року розглянув справу № 6-113 цс 14, предметом якої був спір про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за період невиконання судового рішення про відшкодування майнової та моральної шкоди.

При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого будь-яке зобовязання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобовязанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

В силу ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом ( судами ) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов*язковим для всіх суб*єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов*язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Судку України.

Тим самим спростовується твердження відповідача щодо неможливості застосування положень ст..625 ЦК України до виниклих між сторонами правовідносин.

Судом встановлено, що відповідач був зобовязаний сплатити позивачу ОСОБА_1 на підставі рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 07 серпня 2014 року суду 613.289,30 гривень. Вказане рішення суду набуло законної сили 15 жовтня 2014 року (а.с. 30-32).

За повідомленням в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області грошові кошти у повному обсязі (вартість паю 617065,10грн. та судові витрати 3775,80грн.) перераховані СВК «Агрофірма «Україна» на користь ОСОБА_1 платіжним дорученням від 29.11.2016 року (а.с. 41).

У період між ухваленням Приазовським районним судом рішення від 07.08.2014 року (а.с..30-32) та його повним виконанням 25.11.2016 року (а.с.13 ), Приазовський районний суд 14.04.2016 року ухвалив рішення щодо стягнення з СВК «Агрофірма «Україна» на користь ОСОБА_1 інфляційних збитків в сумі 281875,68 грн. за період з 01.11.2014 року до 01.02.2016 року та 3% річних у сумі 22470,90грн. за період по 01.03.2016 року (а.с.46-48).

Сума невиконаного відповідачем грошового зобовязання становить 613.289,30 грн. - 68.675,78грн. = 544613,52 гривень, що зазначено у рішенні Приазовського районного суду рішення від 07.08.2014 року (а.с. 46-48).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України підставою звільнення від доказування є, зокрема, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом також встановлено, що за меморіальним ордером № G0428FNWU1 від 28.04.2016 року на виконання рішення суду за виконавчим документом 325/58/14-ц від 30.03.2015 року СВК «Агрофірма «Україна» перерахувала 1 043,00грн. (а.с. 89), що також знайшло своє відображення у звіті про дебетові операції (а.с.88), а згідно виписки по особовим рахункам з 01.04.2016 року по 30.04.2016 року на виконання вказаного рішення суду за тим же виконавчим листом перераховано 23 625,00 грн. (а.с.90).

Згідно листа старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 29.04.2016 року в рахунок заборгованості згідно виконавчого листа №325/58/14-ц виданий 30.03.2015 року зараховано 22.425,46 грн. та на виконавчий збір 2.242,54 грн. (а.с.103,105), що, за підрахунком суду, становить 24.668,00грн.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий курєр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексації суд враховує рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Згідно вказаних Рекомендацій для визначення індексу за будь який період необхідно щомісячні індекси, що складають відповідний період, перемножити між собою.

У випадку, коли відшкодуванню належить сума, яка складається із внесків, кожен внесок збільшується на величину індексу відповідного періоду,результати підсумовуються. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. Тому умовно слід рахувати, що сума внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця червня.

З огляду на викладене та норми ст.625 ЦК України інфляційні втрати мають бути вирахувані, починаючи з 01.02.2016 року до 28.04.2016 року за формулою 544.613,52 грн. х лютий 2016 року 0,996 х березень 2016 року 1,0110 х квітень 2016 року 1,035 - 544.613,52=22.420,98грн. (двадцять дві тисячі чотириста двадцять гривень 98 копійок).

За період з травня 2016 року по листопад 2016 року включно за формулою 522.188,06грн. травень 2016 року х 1,001 х червень 2016 року 0,998 х липень 2016 року 0,999 х серпень 2016 року 0,997 х вересень 2016 року 1,018 х жовтень 2016 року 1,028 х листопад 2016 року 1,018 = 31.341,57грн. (тридцять одна тисяча триста сорок одна гривня 57 копійок).

А всього на загальну суму 53.762,55 грн. із розрахунку 22.420,98грн. + 31.341,57грн. = 53.762,55 грн. (п*ятдесят три тисячи сімсот шістдесят дві гривні 55 копійок), яку слід стягнути з відповідача СВК «Агрофірма «Україна» на користь позивача ОСОБА_1

Кількість прострочених днів виконання зобовязання починаючи з 01 .03.2016 року до 28.04.2016 року становить 59 календарних днів, розмір 3% річних складає 2.641,00грн. із розрахунку 3% х 544613,52 грн. х 59 днів : 365днів : 100 = 2.641,00грн. ( дві тисячі шістсот сорок одна тисяча 00 гривень).

За період з 29.04.2016 року по 27.11.2016 року кількість прострочених днів виконання зобовязання становить 213 днів, розмір 3% річних складає 9.141,87 грн. із розрахунку 3% х ( 544.613,52 грн. 22.425,46 = 522.188,06грн.) х 213 днів : 365 :100 = 9.141,87 грн. ( дев*ять тисяч сто сорок одна гривня 87 копійок).

А всього на загальну суму 11.782,87 грн., виходячи із розрахунку 2.641,00грн.+ 9.141,87 грн. = 11.782,87 грн. (одинадцять тисяч сімсот вісімдесят дві гривні 87 копійк), яку слід стягнути з відповідача СВК «Агрофірма «Україна» на користь позивача ОСОБА_1

Отже позов ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» про стягнення 3% річних та інфляційних збитків за прострочення виконання грошового зобов*язання, підлягає задоволенню частково.

Тим самим суд врахував доводи відповідача щодо сплати ним 28.04.2016 року грошових коштів на загальну суму 24.668,00грн. на виконання рішення Приазовського районного суду від 07 серпня 2014 року.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які берутьучасть у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст..10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з*ясуванню обставин справи: роз*ясніє особам, які беруть участь у справі, їх права та обов*язкі, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати ( стаття 88 ЦПК України ).

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі , встановленого законом на 1 січня календарного року , в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Позовна заява ОСОБА_1 надійшла до суду 16.12.2016 року (а.а.2), мінімальна заробітна плата на 1 січня 2016 року становила 1378,00грн., судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 551,20 грн., що підтверджено платіжним документом (а.с.1), збільшуючи розмір позовних вимог, позивач ОСОБА_1 сплатив судовий збір на суму 134,65грн., а всього ним сплачено 685,85грн.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові втрати.

Позов ОСОБА_1 суд задовольнив на 95,6 % із розрахунку 65.545,42 грн. х100 : 68.584,91 грн. = 95,6 %.

Отже 685,85грн. х 95,6% : 100 = 655,67 грн. (шістот п*ятдесят п*ять гривень 67 копійок), яку і слід стягнути з відповідача СВК «Агрофірма Україна» на користь позивача ОСОБА_1 з відповідача СВК «Агрофірма «Україна» на користь позивача ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 6,10,11,212-215,218 ЦПК України, на підставі ст. 625 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» про стягнення 3% річних та інфляційних збитків за прострочення виконання грошового зобов*язання, задовольнити частково.

Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна», юридична адреса розташування: 72414 Запорізька область, Приазовський район, село Воскресенка, вулиця Леніна, 40 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 інфляційні втрати на суму 53.762,55 грн. (п*ятдесят три тисячи сімсот шістдесят дві гривні 55 копійок) та 3% річних на суму 11.782,87 грн. (одинадцять тисяч сімсот вісімдесят дві гривні 87 копійк).

Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна», юридична адреса розташування: 72414 Запорізька область, Приазовський район, село Воскресенка, вулиця Леніна, 40 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати по оплаті судового збору у сумі 655,67 грн. (шістот п*ятдесят п*ять гривень 67 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.Д. Шеїна