АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/7263/15-ц Номер провадження 22-ц/786/648/17Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Триголова В.М., Одринської Т.В.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 січня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на непрацездатного батька,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на непрацездатного батька. Свої вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що він є непрацездатним, інвалідом 3 групи, отримує пенсію за віком, хворіє та у звязку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач є його єдиною донькою, має постійне місце роботи, отримує заробітну плату, а тому має можливість надати матеріальну допомогу. Просив суд стягнути з ОСОБА_5 на своє утримання аліменти в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20 січня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на непрацездатного батька відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3, який, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення учасників процесу, дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи,що батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 - батько; ОСОБА_7 - мати, що підтверджується повторною копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №220123, виданим Октябрський відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ 25 травня 2015 року (а.с. 5). Шлюб між батьками розірвано, батьки проживають окремо, донька проживає окремо.

ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_5 після реєстрації шлюбу з ОСОБА_8, що слідує із копії паспорта серії СО №662881, виданого 05 липня 2001 року Дарницьким РУ ГУМВС України в м.Києві, на імя ОСОБА_5 (а.с. 66, 198).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, що вбачається із копії паспорта серії КО №281546 на імя ОСОБА_2, виданого 14 вересня 2001 року Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області (а.с. 3).

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Октябрському управлінні Пенсійного фонду як пенсіонер по віку та отримує пенсію в розмірі 1 120,93 грн., що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії ААЕ №526791, довідкою №1058 УПФУ Октябрського району в м. Полтаві від 26 травня 2015 року (а.с. 4, 6).

Згідно довідки Полтавського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 16 грудня 2016 року ОСОБА_2 отримує пенсію у розмірі 1 418 грн. 93 коп. (а.с. 262).

ОСОБА_2 26 серпня 2010 року встановлена третя група інвалідності загального захворювання (а.с. 11).

Місцевим судом також встановлено, що позивач отримав у спадок після смерті матері ОСОБА_9, яка померла 08.09.2014, квартиру за адресою м. Полтава, вулиця Івана Мазепи (Калініна), 15, кв. 70 (а.с. 1, 2).

Позивач є спадкоємцем за заповітом після померлого брата ОСОБА_10, у спадок від якого отримав депозитний вклад у сумі 21 000 грн. та ? частину квартири за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 68-71).

Мати відповідача - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, є пенсіонером, отримує пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії ААА №267347, видане 13.02.2007 УПФУ Октябрського району м.Полтави (а.с. 275).

Відповідач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується копією паспорта серії СО №662881, виданого 05 липня 2001 року Дарницьким РУ ГУМВС України в м.Києві (а.с. 66, 67, 198).

Відповідач ОСОБА_5 є фізичною особою-підприємцем. Отриманий дохід від підприємницької діяльності за період з січня 2016 року по листопад 2016 року становить 162 228,96 грн., що підтверджується довідкою від 15 грудня 2016 року (а.с. 263).

Із довідки №4191 від 31 жовтня 2016 року КНП «Консультативно-діагностичний центр Шевченківського району м. Києва» вбачається, що ОСОБА_5 перебуває на обліку в центрі з приводу вагітності (а.с. 240).

Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 розірвано, що слідує із копії паспорта серії СО №662881, виданого 05 липня 2001 року Дарницьким РУ ГУМВС України в м.Києві, на імя ОСОБА_5 (а.с. 66, 198).

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів наявності потреби у додатковій матеріальній допомозі. Відповідач ОСОБА_5 має двох непрацездатних батьків, які є пенсіонерами, та хворіють. При вирішенні спору місцевий суд виходив з того, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання, стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу, тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2015 рік», прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, встановлена на місяць : з 01.01.2015 р. -949 грн., з 01.09.2015р. - 1074 грн. ОСОБА_2 у травні отримував пенсію у розмірі 1 120 грн. 93 коп., що перевищувало прожитковий мінімум. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2016 рік», прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, встановлена на місяць : з 01.01.2016 р. - 1074 грн., з 01.05.2016 р - 1130 грн., з 01.12.2016 р - 1247 грн. ОСОБА_2 у грудні 2016 року отримав пенсію у розмірі 1 418 грн. 93 коп., що перевищує прожитковий мінімум. Статтею 201СК України визначено обов'язкові умови та підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків. Моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202), не є абсолютним. Позивач має додаткове нерухоме майно, яке може здавати в оренду, отримувати додатковий дохід, а також на постійній основі отримувати відсотки від вищевказаного депозитного вкладу.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є правильним, оскільки суд дійшов його після повного, всебічного та об"єктивного з"ясування фактичних обставин справи, прав та обов"язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно ч.1. ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов»язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов»язку утримувати матір, батька та обов»язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх обов»язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Підставою позову позивач вказує те, що він є інвалідом по зору 3 групи, на даний час практично втратив зір, т.я. на даний час у нього ІУ група глаукоми з відшаруванням сітківки, згідно медичного висновку про здатність до самообслуговування та потребу в сторонні допомозі від 06.03.2014 р. він має Ш групу рухової активності, підлягає обслуговуванню у відділенні соціальної допомоги, у нього є потреба у сторонній допомозі, на свою пенсію позивач не може найняти особу, яка б допомагала йому по господарству, тому вважає, що стягнення з відповідача аліментів вирішить його проблеми в частині коштів на ліки та на допомогу по господарству іншими особами.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 Згідно пенсійного посвідчення ОСОБА_2 є пенсіонером за віком, інвалідом 3 групи, загальне захворювання (а.с. 4). Згідно медичного висновку про здатність до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі громадянина, який потребує соціального обслуговування (надання соціальних послуг) територіальним центром за місцем проживання від 06.03.2014 р. ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи по зору, має вади опорно-рухового апарату, зору, підлягає обслуговуванню (наданню соціальних пільг) у відділенні соціальної допомоги вдома на період 1 рік, переоформлення висновку здійснюється за необхідності, але не рідше 1 разу на рік (а.с.11). Аналогічні висновки за 2015р. та 2016 р. позивачем не надані. На а.с. 12 міститься копія листка огляду від 06.03.2014 р. хворого ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, що не є особою позивача, тому доказ є неналежним, на а.с. 13,14 містяться копії записів про огляд окулістом від 30.05.2014 р. та від 18.11.2008 р., не вказано яка особа оглядалася, на а.с. 15 міститься копія хвороби ОСОБА_2 від 11.04.2008 р. з діагнозом «підозру на глаукому», надані докази належним чином не засвідчені.

Матеріали справи не містять висновків МСЕК про інвалідність позивача у зв»язку з хворобою очей та опорно-рухового апарату, відсутні відомості щодо строку інвалідності, відсутні докази про призначення лікування позивачу у зв»язку з хворобою очей чи інших хвороб у період 2014-2016 р.р., відсутні квитанції, чеки тощо про придбання позивачем ліків у вказаний період, що б підтверджувало понесення ним витрат на їх придбання, відсутні висновки про його потребу у догляді сторонніми особами, згідно медичного висновку про здатність до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі громадянина, який потребує соціального обслуговування (надання соціальних послуг) територіальним центром за місцем проживання від 06.03.2014 р., ОСОБА_2 підлягає обслуговуванню (наданню соціальних пільг) у відділенні соціальної допомоги вдома на період 1 рік, тобто до 06.03.2015 р., інших висновкі відносно цього суду не надано.

У суді апеляційної інстанції представник позивача надав довідку МСЕ, серія 7-66 ВЛ № 0348866 на ім»я ОСОБА_2, в якій вказана дата огляду 30.10.2001 р., група інвалідності третя, причина інвалідності загальне захворювання, інвалідність встановлена безстроково. Доказів щодо призначення спеціального лікування у зв»язку з хворобою очей, доказів щодо придбання ліків у зв»язку з хворобою очей чи інших хвороб стороною позивача не надано, тобто не надано доказів того, що позивач несе значні матеріальні витрати на придбання ліків.

Таким чином, вбачається, що позивачем не надано доказів на підтвердження підстав та предмету позову, позов не доведений, тому відсутні підстави для його задоволення.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313 - 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С У Д Д І: