Провадження № 2-п/331/1/2017
№ 331/529/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2016 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді Антоненко М.В., при секретарі Андрієнко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2016 р. по справі № 2/331/1294/2016 позов Концерну Міські теплові мережі в особі Філії Концерну МТМ Олександрівського районудо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опаленнязадоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з вересня 2011 року по квітень 2016 року, станом на 01 травня 2016 року в сумі 2075, 28 грн. та судовий збір у сумі 1 378 грн. Повернуто на користь Концерну «Міські теплові мережі» зайво сплачений судовий збір у розмірі 83 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, відповідач по справі ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що судове рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Просить суд скасувати заочне рішення від 24 листопада 2016 року, ухвалене по справі №2/331/1294/2016 за позовом Концерну МТМ в особі Філії Концерну МТМ Олександрівського районудо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення.

В судовому засіданні представник заявниці ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 06.07.2015 року в судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення підтримав повністю, просить скасувати заочне рішення.

Представник Концерну МТМ Олександрівського районуу судове засідання не зявилася, повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Суд, вислухавши доводи представника заявника, перевіривши доводи сторін матеріалами цивільної справи № 2/331/1294/2016, прийшов до наступного.

Із змісту ст. 228 ЦПК України вбачається, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача; заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У відповідності до ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення, або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Зі змісту ст. 232 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе лише у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не зявився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи № 2/331/1294/2016 вбачається, що 27 липня 2016 року Концерн Міські теплові мережі в особі Філії Концерну МТМ Олександрівського районузвернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2016 року по справі провадження відкрито та призначено до розгляду у відкрите судове засідання.

Супровідним листом суду від 30 серпня 2016 р., в тому числі відповідачу ОСОБА_1 для відома були надіслані копія ухвали судді від 30.08.2016 р. про відкриття провадження у справі, копії позову з доданими до нього документами.

В судове засідання, призначене на 15 вересня 2016 року відповідач ОСОБА_1 не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, про що свідчить поштове повідомлення № 69063 128029 3, з якого вбачається, що ОСОБА_1 особисто 05 вересня 2016 року отримала з суду вищезазначений пакет документів.Про причину неявки відповідач суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань, заперечень проти позову від відповідача до суду не надходило.

У звязку з неявкою відповідача ОСОБА_1 в судове засідання суд розгляд справи відкладено на 24 листопада 2016 року.

В судове засідання, призначене на 24 листопада 2016 року 14 годин 30 хвилин, відповідач ОСОБА_1 повторно не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення №6 1, конверт повернувся з поміткою «за відсутністю запиту».

Станом на день ухвалення заочного рішення по цій справі існували певні умови, сукупність яких була підставою для проведення заочного розгляду справи, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у звязку з чим судом було прийнято відповідне рішення.

При вирішенні питання щодо можливості проведення заочного розгляду справи судом враховувались ті обставини, що відповідач ОСОБА_1 взагалі не повідомляли суд про причини своєї неявки в судові засідання; стороною відповідача не було надано суду заперечень проти позову, будь-яких заяв, клопотань, які б мали бути прийняті судом до уваги на стадіях підготовчої частини та судового розгляду справи, які б мали бути прийняті судом до уваги при ухваленні рішення по справі; не було подано і апеляційної скарги на ухвалу судді про відкриття провадження у справі щодо недотримання правил підсудності.

При цьому слід зазначити, що в матеріалах справи відсутнє клопотання відповідача про розгляд справи за відсутності його представника.

Таким чином, в суді встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судові засідання не зявлявся без поважних на те причин і не повідомляв суд про причини своїх неявок.

Тому, як на думку суду, процесуальних порушень щодо проведення заочного розгляду по цій справі, судом не встановлено.

Відповідно до розяснень Верховного Суду України (лист від 01.05.2007 р. «Практика ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах») зі змісту ст. 232 ЦПК випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не зявився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин, а також докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК України.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 будь-які нові докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи і не були судом враховані при розгляді справи, не посилається.

Заочне рішення по цій справі, як на думку суду, базується на сукупності наданих суду належних та допустимих доказів, норм матеріального права та правових позиціях Верховного Суду України.

Посилання заявника ОСОБА_1 на те, що крім неї, зобовязання щодо сплати вартості послуг опалення та гарячої води повинно бути покладено на інших мешканців другого ліжко-місця в кімнаті, є не обґрунтованими, оскільки судом встановлено, що кім. 104/2 в будинку №4 по вул. Українська в м. Запоріжжя надана у користування ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що підтверджується копією Договору №б/н від 26.05.2005 року та копією Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 28.12.2006 року (ОСОБА_3 надано ліжко-місце в кімнаті №104/2 житловою площею 12,2 кв.м. (загальна площа 23,53 кв.м.).

Згідно розрахунку суми позову заборгованість ОСОБА_1 (особистий рахунок 22008460), станом на 01.05.2016 року становить 2075, 28 грн., розрахована на опалювальну площу житла 11, 36 кв. м., що є частиною наданою особисто ОСОБА_1 у користування.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відсутність тієї сукупності обставин, передбачених ст. 232 ЦПК України, які надають можливості суду скасувати заочне рішення, у звязку з чим заява про перегляд заочного рішення суду підлягає залишенню без задоволення.

Пунктами 26, 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснено, що відповідно до ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У звязку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного). Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору. Судовий збір сплачується до територіальних органів Державної казначейської служби України; платники судового збору у платіжних документах на перерахування судового збору повинні в рядку «одержувач» зазначити найменування територіального органу Державної казначейської служби України за місцем знаходження суду, який розглядає справу. Якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява (скарга) залишається без руху.

Тому на думку суду, посилання ОСОБА_1 по тексту заяви про відсутність належних та обєктивних доказів того, що платіжними дорученнями був сплачений судовий збір, саме за позовні вимоги, заявлені Концерном «МТМ» до ОСОБА_1 спростовуються доданими до справи квитанціями про сплату судового збору, які відповідають вимогам ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 231, 232 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 24 листопада 2016 р. по справі № 2/331/1294/2016 за позовом Концерну Міські теплові мережі в особі Філії Концерну МТМ Олександрівського районудо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення -залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Згідно до ч.4 ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення ухвали суду для осіб, які брали участь в судовому засіданні , та в той же строк з дня отримання ухвали суду для осіб, які не брали участь в судовому засіданні, апеляційної скарги.

Суддя: М.В.Антоненко