Справа № 308/376/17
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

23.03.2017 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Світлик О.М., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Ухвалою суду від 16.01.2017 р. вказана заява залишена без руху, так як подана з порушенням вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України, а саме: до позовної заяви додано документ, що підтверджує сплату судового збору не в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру встановлюється у розмірі 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 1600 гривень.

Відповідно до п. 10 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору.

Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» регламентовано, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Крім того, у п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року роз'яснено: якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Так як позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, а саме позивач просить шлюб між нею та відповідачем розірвати (одна немайнова вимога) і визначити місце проживання дитини з позивачкою (друга немайнова вимога), судовий збір повинен бути сплачений окремо за кожну з таких немайнових вимог у розмірі, встановленому ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме в сумі 640,00 грн. Однак, як вбачається з матеріалів справи, до позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору лише за одну з двох заявлених вимог.

Крім того, відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування; при цьому, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Враховуючи, що однією з позовних вимог є визначення місця проживання дитини, в контексті положень ч. 3 ст. 45 ЦПК України та ст. 19 СК України участь органу опіки та піклування у цивільному процесі для подання висновків у справі є обов'язковою.

Окрім того, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суди згідно зі ст.119 ЦПК України повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. До заяви додається свідоцтво про реєстрацію шлюбу. Всупереч вказаного положення позивачем до позовної заяви не додано оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу.

Копію ухвали надіслано заявнику рекомендованими листами з повідомленням та надано строк для виправлення недоліків позовної заяви.

Однак, до теперішнього часу недоліки позовної заяви не усунуто.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене та те, що заявником не усунуто недоліки позовної заяви, вважаю, що до даної позовної заяви слід застосувати правила ч. 2 ст. 121 ЦПК України та вважати її неподаною і повернути позивачу.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.М. Світлик