АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/1689/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М.
Провадження № 22-ц/789/299/17 Доповідач - Ткач З.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Шевчук Г. М., Загорський О. О.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю сторін - ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах дітей: малолітньої ОСОБА_2, неповнолітнього ОСОБА_3 до Кременецької районної державної адміністрації, голови Кременецької РДА Сімчука Сергія Ростиславовича, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - органу опіки та піклування Кременецької РДА, приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Фаїз Наталії Петрівни, про визнання протиправними та скасування розпоряджень голови районної державної адміністрації, комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації про скасування договору дарування,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 10 березня 2006 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_6 кімнату площею 15,5 кв.м. в житлового будинку АДРЕСА_1, в якій проживала вона разом з малолітньою дочкою ОСОБА_2 та неповнолітнім сином ОСОБА_3

Розпорядженнями голови Кременецької районної державної адміністрації від 02 грудня 2015 року та від 06 квітня 2016 року № 159-од №539-од, а також комісією з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації від 01 грудня 2015 року було надано дозволи ОСОБА_5 на відчуження кімнати, в якій проживали її діти.

Посилаючись на те, що рішення про надання дозволу на відчуження кімнати та договір дарування вчинені з порушенням чинного законодавства, оскільки була зменшена житлова площа для проживання, що є обмеження прав та інтересів дітей, просила позовні вимоги задовольнити і визнати недійсним та скасувати договір дарування та розпорядження голови Кременецької районної державної адміністрації.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 січня 2017 року вирішено: "У задоволенні позову ОСОБА_2, до Кременецької районної державної адміністрації, голови Кременецької РДА Сімчука С.Р., ОСОБА_5, ОСОБА_6, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - органу опіки та піклування Кременецької РДА, приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Фаїз Н.П. про визнання протиправними та скасування розпоряджень голови районної державної адміністрації, комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації про скасування договору дарування відмовити".

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки обставинам справи та вирішив спір з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказала, що суд не врахував, що розпорядження голови Кременецької районної державної адміністрації, рішення комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації та договір дарування обмежують права її дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що виражається у зменшенні житлової площі для проживання, та безпідставно застосував до спірних правовідносин норми Закону України "Про охорону дитинства", на який вона не посилалась в позовній заяві.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав, викладених у ній, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скарга до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Встановлено, що до укладення оспорюваного договору дарування будинок по АДРЕСА_1 належав на праві спільної часткової власності ОСОБА_5, ОСОБА_8

ОСОБА_5 належала 11/25 частина будинку, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 53110238.

В належній йому частині будинку проживали: його дочка ОСОБА_1 з малолітньою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно акта обстеження умов проживання №122 від 11 грудня 2015 року в частині житлового будинку, власником якої є ОСОБА_5, в одній із кімнат проживає ОСОБА_1 з малолітньою ОСОБА_2, а в іншій - ОСОБА_3 та внуком ОСОБА_5, третя кімната прохідна, є кухня, веранда.

Власник ОСОБА_5 у будинку не проживає.

Відповідно до будинкової книги прописки громадян, що мешкають у будинку АДРЕСА_1, у вказаному будинку позивачка ОСОБА_1 зареєстрована 15 листопада 2003 року, а дочка ОСОБА_2 - 20 липня 2010 року.

Також встановлено, що відповідно до договору дарування від 07 квітня 2016 року, який посвідчено приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Фаїз Н.П., ОСОБА_5 подарував ОСОБА_6 1/25 частку з належних йому на праві приватної спільної часткової власності 11/25 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями АДРЕСА_1, а саме - житлову кімнату згідно з планом 1-10, площею 15,5 кв.м.

Дозвіл на дарування кімнати надано розпорядженням голови Кременецької районної державної адміністрації від 02 грудня 2015 року № 539-од «Про надання дозволу на відчуження 1/10 частки житлового будинку надано ОСОБА_5 та розпорядження голови Кременецької районної державної адміністрації від 06 квітня 2016 року № 159-од «Про внесення змін у розпорядження голови районної державної адміністрації від 02 грудня 2015 року № 359-од», яким надано дозвіл на відчуження (дарування) в користь ОСОБА_6 1/25 частки з належних йому на праві приватної спільної часткової власності.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації від 01 грудня 2015 року комісія вирішила надати згоду на відчуження (дарування) ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 1/10 частки з належних йому на праві приватної спільної часткової власності 11/25 часток житлового будинку АДРЕСА_1 м. Кременець Тернопільської області.

Вирішуючи спір суд першої інстанції керувався нормами цивільного законодавства, положеннями Закону України "Про основи соціального захисту бездомних і безпритульних дітей" та Закону України "Про охорону дитинства" і прийшов до висновку про те, що права малолітньої ОСОБА_2, неповнолітнього ОСОБА_3 внаслідок укладення оспорюваного договору дарування не були порушені.

Колегія суддів уважає ці висновки суду обґрунтованими та законними.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч. ч. 1, 2, 3 ст. 319 ЦК України).

За статтею 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України.

За змістом частини шостої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей", на який посилалась позивачка як на підставу позовних вимог, неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень.

Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям (ч. 4 цієї статті).

За змістом цієї норми закону, а також статей 17, 18 Закону України "Про охорону дитинства", статті 177 СК України дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах - обов'язок батьків.

ОСОБА_5 не є батьком малолітньої ОСОБА_2 та ОСОБА_3, або особою, яка їх заміняє.

Чинним законодавством не передбачено обмежень при реалізації права власника на розпорядження своєю часткою майна в залежності від того чи мають право на користування іншою часткою цього майна інші особи, зокрема, неповнолітні, якщо власник іншої частини майна є їх дідом.

Також слід врахувати те, що право малолітньої ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 на користування та проживання в спірному житловому будинку є похідним від права користування цим будинком її матері - ОСОБА_1 та права власності її діда ОСОБА_5 за умов проживання матері у вказаному будинку та наявності права власності діда на частину цього будинку.

Колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі про те, що договір дарування обмежує права її дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що виражається у зменшенні житлової площі для проживання, та безпідставно застосував до спірних правовідносин норми Закону України "Про охорону дитинства", оскільки спірні правовідносини зачіпають права та законні інтереси не тільки неповнолітніх дітей, а й власника будинку, який за встановлених обставин та в силу вимог ст. ст. 317, 319 ЦК ЦК України вправі був розпоряджатись майном на власний розсуд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала колегії може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий З.Є. Ткач

Судді: Г.М. Шевчук

О.О. Загорського