Номер провадження: 22-ц/785/652/17Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

28.04.2016 року, ОСОБА_2 звернувся із позовом про поновлення на роботі, і, остаточно уточнивши вимоги, просив: поновити його на посаді водія вантажного автомобіля відділу утримання нерухомого майна управління інфраструктури Одеської митниці Державної фіскальної служби України (далі-Одеська митниця) та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогула з 29.03.2016 року по день поновлення на роботі.

Позов обгрунтовано тим, що в період з 29.01.2007 року по 29.03.2016 року позивач працював у відповідача водієм вантажного автомобіля. 29.03.2016 року позивача звільнено з роботи у зв'язку зі зміною організації виробництва і праці в Одеській митниці, на підставі ст. 40 ч.1 п.1 КЗпП України.

Посилаючись на те, що звільнення відбулося з порушенням трудового законодавства, зокрема, відповідач не запропонував іншої роботи в митниці, не врахував того, що позивач сумлінно пропрацював водієм в митниці 9 років, відсутні докази зміни в організації виробництва та праці, наказ про звільнення підписано не начальником митниці, а тимчасово виконуючим обов'язки начальника митниці, позивач є інвалідом і звільнений з порушенням Закону України Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні за ознакою інвалідності, просив позов задовольнити.

Представник позивача підтримав позов у суді першої інстанції.

Представник відповідача позов не визнав, подав письмові заперечення на позов, зазначаючи про недоведеність позову.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30.11.2016 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність факту змін в організації виробництва та праці відповідача, порушення права позивача щодо переведення на іншу роботу в Одеській митниці, видання наказу про звільнення особою, яка не мала повноважень на видачу такого наказу.

У засіданні колегії суддів: представник позивача скаргу підтримав, представник відповідача скаргу не визнав.

Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

За змістом ст. 308 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Позивач, якого звільнено з роботи за ст. 40 ч.1 п.1 КЗпП України /у зв'язку зі зміною в органзації праці та виробництва/, остаточно уточнивши вимоги, просив поновити його на роботі, на посаді водія вантажного автомобіля відділу утримання нерухомого майна управління інфраструктури Одеської митниці і стягнути на його користь заробітну плату за час вимушеного прогула (а.с.1-3,25-26).

Суд, вімовляючи у позові виходив з того, що звільнення позивача відбулося з дотриманням законодавства України (а.с.170,171).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності або штату працівників (ст. 40 ч.1 п.1 КЗпП України).

Встановлено, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України №840 від 21.10.2015 року, наказом Державної фіскальної служби України від 11.12.2015 року №978 затверджена чисельність працівників Одеської митниці, яка складається з посад державних службовців.

Працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, визначених ст. 544 Митного кодексу України, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службавцями (ст. 569 ч.1 Митного кодексу України).

Позивач працював у відповідача з 29.01.2007 року по 29.03.2016 року водієм і звільнений з посади водія вантажного автомобіля відділу утримання нерухомого майна управління інфраструктури за ст. 40 ч.1 п.1 КЗпП України (а.с.8 зворот, 9,49-51).

Посада водія, яку займав позивач, не пов'язана з виконанням завдань, визначених ст. 544 Митного кодексу України і не відноситься до посади державного службовця, тобто позивач не був посадовою особою і державним службовцем.

14.01.2016 року головою Державної фіскальної служби України затверджено штатний розклад Одеської митниці на 2016 рік, відповідно до якого посада водія в Одеській митниці не передбачена (а.с.39-41).

Наказом Одеської митниці від 15.01.2016 року, з 15.01.2016 року затверджено організаційну структуру та штатний розклад Одеської митниці на 2016 рік (а.с.42-44).

На виконання вимог ст. 49-2 КЗпП України, 29.01.2016 року позивача письмово попереджено про наступне звільнення (а.с.49).

Зважаючи на те, що штатний розклад Одеської митниці на 2016 рік передбачав лише посади державних службовців, посада водія, яку займав позивач, не пов'язана з виконання обов'язків державного службовця, відповідач не мав можливості запропонувати позивачу іншу посаду(а.с.39-41).

Прийняття на службу до митних органів України здійснюється на конкурсній основі (ст. 570 ч.2 Митного кодексу України).

Станом на 29.01.2016 року /дату ознайомлення позивача з письмовим попередженням про наступне звільнення/, в Одеській митниці проводився конкурс на заміщення вакантних посад державних службовців, відповідно до наказу Одеської митниці від 15.01.2016 року, який був розміщений на офіційному порталі територіальних органів ДФС в Одеській області (а.с.89).

Ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів того, що позивач виявив бажання прийняти участь у конкурсі на заміщенні вакантних посад державних службовців Одеської митниці.

23.03.2016 року відповідач погодив звільнення із заступником голови первинної профспілкової організації працівників Одеської митниці, а 24.03.2016 року видав наказ про звільнення позивача, який, у зв'язку із відрядженням начальника Одеської митниці, підписано тимчасово виконуючим обовязки начальника Одеської митниці ОСОБА_3 (а.с.50, 51, 51 зворот, 88).

Зважаючи на те, що у відповідача дійсно відбулися зміни в організації виробництва та праці, через відсутність інших посад, окрім посад державних службовців, на які було оголошено конкурс, відповідач не міг запропонувати позивачу іншу роботу, вивільнення позивача з роботи відбулося відповідно до вимог ст.ст. 40 ч.1 п.1, 49-2 КЗпП України, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову ОСОБА_2 у позові.

Доводи представника позивача у скарзі про те, що: позивачу не запроповано іншу роботу і не взято до уваги переважне право позивача на залишення на роботі та тривалий безперервний стаж його роботи; не з'ясовано чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема не з'ясовано яка організація забезпечує перевезення вантажу, куди поділися вантажні автомобіля та хто забезпечує експлуатацію комп'ютерної техніки й комп'ютерних мереж; наказ про звільнення позивача підписано неповноважною особою - не заслуговують на увагу з таких підстав.

Встановлено, що у відповідача відбулися зміни в організації виробництва та праці, у зв'язку з чим штатним розкладом на 2016 рік в Одеській митниці передбачені лише посади державних службовців.

Оскільки позивача звільнено з посади водія, яка не передбачена штатним розкладом на 2016 рік, у штатному розкладі на 2016 рік передбачені лише посади державних службовців, які особа може зайняти тільки за результатами конкурсу, положення закону, передбачені ст. 42 КЗпП України, у даному випадку, не підлягають застосуванню (а.с.89).

З'ясування того, яка організація забезпечує перевезення вантажу в митниці, куди поділися вантажні автомобілі та хто забезпечує експлуатацію комп'ютерної техніки й мереж, виходе за межі позовних вимог через те, що обставини змін в організації виробництва та праці установи суд встановлює на підставі належних та допустимих доказів, якими у даному випадку є штатний розклад установи.

Наказ про звільнення позивача підписно особою, яка на час відрядження начальника Одеської митниці тимчасово виконувала обовязки начальника Одеської митниці, що не суперечить закону (а.с.103-105).

Інших, правових доводів, апеляційна скарга не містить.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові, рішення суду відповідає вимогам закону, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2016 року

залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_4

ОСОБА_5