18.01.2017 Єдиний унікальний номер 205/5008/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 рокум. ДніпроСправа № 205/5008/16-ц
2/205/38/17

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна», третя особа Департамент житлового господарства Дніпропетровської міської ради, про визнання наказу незаконним та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить визнати незаконним наказ ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» від 26.06.2015р. №152 про встановлення розміру щомісячної плати за проживання в гуртожитку, а також зобовязати ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» провести перерахунок плати з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі середньому по місту 1,90 грн. за 1 кв.м. загальної площі відповідно до тарифів, що діють на території м.Дніпропетровська.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, посилаючись на те, що всупереч чинному законодавству тариф з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, встановлений оспорюваним рішенням, не затверджений органом місцевого самоврядування.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що встановлена оспорюваним наказом щомісячна плати за проживання в гуртожитку є платою за найм, а не за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та має на меті компенсацію спожитих позивачем комунальних послуг: електропостачання, газопостачання, водопостачання та водовідведення і опалення.

Представник Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, наведених позивачем.

Заслухавши пояснення сторін та третьої особи, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

З 2003 року ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживає у гуртожитку за адресою м. Дніпро, вул. Караваєва, 3, та сплачує комунальні послуги за особовим рахунком 50123 (а.с. 6, 36-37).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2005р. у справі № 25/321 визнано за ВАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» право власності на гуртожиток № 1 за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Караваєва, 3 (а.с. 30-31).

26.06.2015р. ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» прийнято наказ №152 (далі Наказ), пунктом 1 якого встановлено з 01.06.2015р. щомісячну вартість 1 квадратного метра загальної площі в гуртожитку №1 по вул. Караваєва, 3 та гуртожитку по вул. Караваєва, 3-а (без урахування комунальних послуг) у розмірі 8,10 грн., в т.ч. ПДВ 20 % 1,35 грн. (а.с. 15).

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

За змістом п. 2 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р. № 869 (далі Порядок формування тарифу), послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід'ємною частиною договору про надання послуг.

Відповідно до абз. 3 п. 7 розд. ІІІ Положення про гуртожитки, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку,будівництвата житлово-комунальногогосподарства України27.04.2015 № 84 та зареєстрованого в Міністерствіюстиції України03 липня 2015 р.за № 778/27223 (далі Положення про гуртожитки), розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги.

Як вбачається з розрахункових відомостей про нарахування комунальних послуг за особовим рахунком 50123, позивачу на підставі оспорюваного Наказу нараховувалась «квартплата» за тарифом 8,10 грн. за 1 кв.м. (а.с. 36-37).

У листі ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська від 06.09.2016р. №16265/10/04-67-14-00 зазначено, що за результатом розгляду заяв мешканців гуртожитку за адресою м.Дніпро, вул. Караваєва, 3, встановлено, що у період з 30.06.2015р. по теперішній час квартирна плата нараховувалась із розрахунку 8.10 грн. за 1 кв.м. найманої жилої площі (а.с. 58-59).

У судовому засіданні представник відповідача пояснила, що ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» зверталось до Дніпропетровської міської ради з метою затвердження тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у гуртожитку №1 по вул. Караваєва, 3, як у розмірі 8,10 грн., так і у інших розмірах, проте рішення про затвердження таких тарифів прийнято не було.

З листа Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради №3/4-2868 від 06.09.2016р. вбачається, що запропоновані ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» тарифи не затверджені внаслідок не виконання зауважень Дніпропетровської міської ради щодо їх економічної обґрунтованості (а.с. 55).

З огляду на викладене суд доходить висновку, що встановлена п. 1 оспорюваного Наказу щомісячну вартість 1 квадратного метра загальної площі в гуртожитку №1 по вул. Караваєва, 3 у розмірі 8,10 грн. , в т.ч. ПДВ 20 % 1,35 грн., фактично є тарифом за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Суд не бере до уваги твердження представника відповідача, що затверджена п. 1 Наказу щомісячна вартість 1 квадратного метра загальної площі в гуртожитку №1 по вул. Караваєва, 3 у розмірі 8,10 грн., в т.ч. ПДВ 20 % 1,35 грн., є платою за найм з огляду на наступне.

Згідно з абз. 2 п. 7 розд. ІІІ Положення про гуртожитки розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку.

Судом встановлено, що строк дії договору найму житлової площі від 09.01.2012р. сплив у 2013 році, новий договір найму жилого приміщення між ОСОБА_1 та ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» не укладався, а відтак підстави для стягнення з позивача плати за найм були відсутні.

Твердження відповідача про те, що кошти, сплачені позивачем як квартплата, мали на меті компенсацію спожитих позивачем комунальних послуг (електропостачання, газопостачання, водопостачання та водовідведення і опалення) спростовується залученими до матеріалів справи розрахунковими відомостями про нарахування комунальних послуг за особовим рахунком 50123, відповідно до яких усі вищевказані комунальні послуги сплачувались позивачем окремо.

Оскільки встановлений п. 1 оспорюваного Наказу тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій всупереч п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 2 Порядку формування тарифу не був затверджений органом місцевого самоврядування, у суду існують достатні правові підстави для визнання оскаржуваного Наказу незаконним в частині встановлення з 01.07.2015р. щомісячної вартості 1 (одного) квадратного метра загальної площі у гуртожитку № 1 по вул. Караваєва, 3 у розмірі 8,10 (вісім гривень 10 коп.) гривень, в т.ч. ПДВ 20 % 1,35 грн.

Водночас, у суду відсутні підстави для задоволення позову у частині визнання незаконним оскаржуваного Наказу у повному обсязі, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що в іншій частині цей Наказ стосується її прав чи законних інтересів.

Щодо вимоги про зобовязання ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім.І.В. Бабушкіна» провести перерахунок плати з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі середнього по місту 1,90 грн. за 1 кв.м. загальної площі відповідно до тарифів, що діють на території м.Дніпропетровська, суд зазначає наступне.

відповідно до ч. 2 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Оскільки такий спосіб захисту порушених прав, як зобовязання зробити перерахунок уже оплачених комунальних послуг не встановлений договором або законом, у суду відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Більш того, відображення у бухгалтерському обліку ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» інформації щодо існування або відсутності заборгованості ОСОБА_1 за оплату комунальних послуг не впливає на її права та обовязки. Відтак, якщо позивач вважає, що її права були порушені внаслідок оплати комунальних послуг за попередній період за завищеними тарифами, такі права можуть бути захищені шляхом звернення до суду з позовом про стягнення безпідставно набутого майна на підставі ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 7, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна», третя особа Департамент житлового господарства Дніпропетровської міської ради, про визнання наказу незаконним та зобовязання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» від 26 червня 2015 року № 152 в частині встановлення з 01 липня 2015 року щомісячної вартості 1 (одного) квадратного метра загальної площі у гуртожитку № 1 по вул. Караваєва, 3 у розмірі 8,10 (вісім гривень 10 коп.) гривень, в т.ч. ПДВ 20 % 1,35 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_2