Номер провадження: 22-ц/785/956/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Черевка П.М.,

при секретарі Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводовканал» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводовканал», ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договору,

встановила:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договору.

Від представника позивачки до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» обмежувати централізоване постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення квартири АДРЕСА_1, співвласником якої є ОСОБА_2

Ухвалою суду від 21 червня 2016 року вказаназаява була задоволена. Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» обмежувати централізоване постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення квартири АДРЕСА_1, співвласником якої є ОСОБА_2, до вирішення справи по суті.

Не погодившись з вказаною ухвалою ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З надісланих судом першої інстанції до суду апеляційної інстанції виділених матеріалів справи вбачається порушення судом порядку, встановленого для вирішення питання щодо задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки між сторонами по вищевказаній цивільній справі виник спір стосовно правомірності обмеження позивачки централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення, то суд вважав, що існує причинно-наслідковий звязок між предметом спору та видом забезпечення позову, зазначеному у заяві представника позивачки. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в подальшому, а тому вбачає доцільним задовольнити подану представником позивачки заяву про забезпечення позову. Задовольняючи заяву представника позивачки про забезпечення позову суд також виходив із співмірності з заявленими позовними вимогами.

Повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції неможливо, виходячи з наступного.

Дійсно, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Таким заходом забезпечення позову, як заборона вчинення певних дій, суд захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Відповідно до ч. 1 та 6 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Згідно до ст. 152 ч. 3 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В п. 7 цієї ж постанови зазначено, що ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК (1618-15), і повинна включати

мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

З наданих виділених матеріалів неможливо встановити співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, так як, до апеляційного суду надана копія позовної заяви, яку не можливо прочитати, крім цього, дана копія надана лише на 4 аркушах, в той час, як останній аркуш з вимогами позивача по суті спору наданий не був.

Усунути вказані негаразди справи в судовому засіданні неможливо, так як сторони в судові засідання апеляційного суду не зявляються.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що винесена ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2016 рокуне може вважатися повністю законною та обґрунтованою, і тому вона підлягає скасуванню з направленням матеріалів до того ж суду першої інстанції для нового розгляду по суті заяви.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 312, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводовканал» задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2016 рокускасувати, справу направити до того ж суду першої інстанції для нового розгляду заяви по суті у відповідності до чинного процесуального законодавства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та подальшому оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

ОСОБА_4