Провадження № 2/761/1440/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2; Третя особа: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна" про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 (надалі по тексту - Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (надалі по тексту - відповідач), в якому просила суд стягнути з останнього на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 20 193,85 грн., а також судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що06.06.2016 року ОСОБА_2 керуючи автомобілем «БМВ» державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Січових Стрільців, 81, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Міні» державний номерний знак НОМЕР_2, яки належить позивачу, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного ДТП встановлена постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.07.2016 року. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Згідно звіту №61/06/16 від 14.06.2016р. вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнта фізичного зносу складає 20 193,85 грн. Оскільки власником автомобіля марки «БМВ» є ОСОБА_2 позивач просив стягнути з нього матеріальну шкоду у розмірі 20 193,85 грн., а також судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, зазначивши, що оскільки третя особа фактично не веде господарської діяльності, не виконує покладені на неї законом обов'язки, МТСБУ виключило ПрАТ «СК «Україна» з повноправних членів та позбавило право укладання договорів страхування ОСЦПВВНТЗ, Позивачка позбавлена можливості виконати свої обов'язки перед страховиком з питань надання документів, забезпечити права та законні інтереси з отримання страхового відшкодування, враховуючи викладене просив стягнути кошти у сумі 20 193,85 грн. саме з відповідача.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, подав до суду свої письмові заперечення, в яких зазначив, що 15 червня 2015 року між ним та ПрАТ «СК «Україна» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого автомобіль «БМВ» державний номерний знак НОМЕР_1 був застрахований, строк дії даного договору з 16 червня 2015 року до 15 червня 2016 року. Таким чином на час ДТП, яка сталась 06 червня 2016 року автомобіль відповідача був застрахований у ПрАТ «СК «Україна». Враховуючи зазначене просив суд замінити неналежного відповідача ОСОБА_2 на належного ПрАТ «СК «Україна», та стягнути кошти збитків з нього.

Третя особа в судове засідання не з»явилась, хоча про дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність чи заперечень проти позову не подавала.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що06.06.2016 року о 17 год. 30 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем «БМВ» державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Січових Стрільців, 81, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Міні» державний номерний знак НОМЕР_2, яки належить позивачу, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 липня 2016 року була встановлена вина у вчиненні вказаного ДТП за відповідачем ОСОБА_2 внаслідок порушення ним вимог п. 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП (а.с.7).

У відповідності з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди та ухиляння від огляду на стан сп'яніння є встановленою та не підлягає доведенню.

Внаслідок ДТП автомобіль марки «Міні» державний номерний знак НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

Відповідно до Звіту №61/06/16 від 14.06.2016р. про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) вартість відновленого ремонту заподіяний в результаті пошкодження автомобілю марки «Mini Cooper» складає у сумі 20 193,85 грн. (а.с 8-14).

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Судом достовірно встановлено, що саме з вини відповідача позивачу ОСОБА_1 спричинено матерільного збитку.

Згідно приписів ст. 1166 ч.1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно п. 4 до Постанова Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При зверненні з даним позовом до суду, а також під час судового розгляду позивач на власний розсуд розпорядився наданими йому правами щодо підстав та предмета позову і обов»язками по доведенню обставин, на які він посилається в обґрунтування заявлених вимог, при цьому суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 та ч. 2 ст. 14 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з ч. 1 та 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 р. у справі № 6-2808цс15 і є обов'язковою для всіх судів України в силу положень ст. 360-7 ЦПК України.

З урахуванням встановлених обставин, вищевказаних положень цивільного закону та правової позиції Верховного Суду України суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2; Третя особа: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна" про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП.

Згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відтак на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 1166, 1187 ЦК України, ст.. 12.1, 22, 33, 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст. ст. 10, 59, 60, 61, 88, 209, 60, 61, 88, 209, 212, 213. 215. 218, 224-226, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_4) матеріальну шкоду в розмірі - 20 193 грн. 85 коп. та судовий збір в сумі - 551 грн. 20 коп..

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: