Справа № 740/626/17
Провадження № 2/740/598/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині справу за позовом ОСОБА_2 до Великодорізької сільської ради Ніжинського району про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, вказавши, що її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за життя проживали у належному їм будинку № 96 по вул. Гоголя в с. Велика Дорога Ніжинського району. Даний будинок мав статус колгоспного двору і станом на 15 квітня 1991 року обоє батьків були зареєстровані в ньому, а отже мали на нього рівні права, володіючи по 1/2 частині будинку кожен. 26 липня 2008 року померла мати позивача ОСОБА_4, після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно до якого входить і 1/2 частина зазначеного будинку. На випадок своєї смерті спадкодавець залишила заповіт, яким все своє майно заповіла чоловіку ОСОБА_3 на день смерті дружини ОСОБА_3 проживав з нею за однією адресою і, будучи єдиним спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину фактично вступивши в управління нею. 29 червня 2013 року помер батько позивача. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно до якої входить і спірний будинок, 1/2 частина якого належала йому як колишньому члену колгоспного двору, а 1/2 частина в порядку спадкування після смерті дружини. Все належне йому майно на випадок своєї смерті спадкодавець заповів своїй дочці ОСОБА_2 Позивач є єдиним спадкоємцем на майно та прийняла спадщину після смерті батька шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса у встановлений законом строк, була заведена спадкова справа і видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Але 17 жовтня 2016 року постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок зважаючи на те, що право власності на нього зареєстровано за ОСОБА_3, як за головою колгоспного двору, в цілому, а згідно довідки сільради, станом на 15 квітня 1991 року, в ньому крім спадкодавця була зареєстрована і його дружина ОСОБА_4, а частки подружжя у спірному домоволодінні не виділені. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 96 по вул. Гоголя в с. Велика Дорога Ніжинського району в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3

Позивач в судове засідання не зявилася, надавши заяву про підтримання вимог та розгляд справи в її відсутність.

Відповідач - представник Великодорізької сільської ради Ніжинського району в судове засідання не зявився надіславши заяву про визнання позовних вимог і розгляд справи в його відсутність.

Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

З свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 11.06.1990 року (а.с. 8) вбачається, що право власності на житловий будинок № 96 по вул. Гоголя в с. Велика Дорога Ніжинського району зареєстроване в цілому за головою колгоспного двору ОСОБА_3

Довідкою Великодорізької сільської ради від 18.01.2017 року № 03-29/31 підтверджується, що станом на 15.04.1991 року домоволодіння розташоване по вул. Гоголя, 96 в с. Велика Дорога Ніжинського району мало статус колгоспного двору. В будинку мешкала ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с 7).

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Як суспільна група, колгоспний двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885 - ХІІ, якою було введено в дію Закон України «Про власність».

Згідно розяснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, до правовідносин, які виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як члени колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року не втратили права на спірний будинок. Отже їм належало по 1/2 частині вказаного будинку.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою.

Відмова в оформленні права власності на спірний будинок в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, необхідність складання яких на той час не була регламентована законодавством, свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в порядку цивільного судочинства, що є підставою для задоволення позову в частині визнання права власності на будинок.

Згідно свідоцтва про смерть (а.с.9) ОСОБА_4 померла 26 липня 2008 року.

Довідкою Великодорізької сільської ради, що мається в матеріалах справи, доводиться факт, що на момент смерті ОСОБА_4 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3С.(а.с.11)

Як вбачається з заповіту, складеного 19 березня 1997 року та посвідченого секретарем виконавчого комітету Великодорізької сільської ради (а.с.10) ОСОБА_4 все належне їй майно заповіла ОСОБА_3

Як вбачається з відповіді Другої Чернігівської нотаріальної контори № 875/01-16 від 23.02.2017 року спадкова справа щодо майно померлої 26.07.2008 року ОСОБА_4 не заводилася.

Таким чином ОСОБА_3 є таким, що прийняв спадщину фактично вступивши у володіння спадковим майном, ставши власником спірного будинку в цілому.

Згідно свідоцтва про смерть(а.с.12) ОСОБА_3 помер 29 червня 2013 року.

Довідкою Великодорізької сільської ради, що мається в матеріалах справи, доводиться факт, що на момент смерті ОСОБА_3 проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 один.(а.с.13)

Наданою на запит суду копією спадкової справи № 470/2013, заведеної 29.06.2013 року Ніжинською районною державною нотаріальною конторою щодо майна ОСОБА_3, підтверджується, що спадщину прийняла ОСОБА_2 на підставі заповіту посвідченого 09.09.2008 року секретарем виконавчого комітету Великодорізької сільської ради. 17 липня 2014 року ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,4200 га.

Постановою державного нотаріуса Другої Чернігівської державної нотаріальної контори від 17.10.2016 року позивачу відмовлено в оформленні спадкових прав зважаючи на те, що спірний житловий будинок мав статус колгоспного двору, а частки членів двору не визначені(а.с.16).

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.1223 ЦК України, ст. ст.213 - 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок № 96 з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул. Гоголя в с. Велика Дорога Ніжинського району Чернігівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 29 червня 2013 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду ОСОБА_1