Справа № 509/3123/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі :

судді Гандзій Д.М.

при секретарі Черкасові Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, 3-тя особа без самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області про виселення без надання іншого приміщення, -

В С Т А Н О В И В :

30 серпня 2016 року, представник позивачів ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з вищеназваним позовом, в якому просив суд, виселити ОСОБА_1 та інших осіб без надання іншого житла з житлового будинку за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, смт. Таїрове, ОГСТ «Виноградар», вул. Наукова, 298, мотивуючи це незаконним проживання останнього та інших осіб у вказаному будинку з посиланням на заочне рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 02.09.2015 р., яким був задоволений позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки і визнання на них права власності та в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 2007/13-2.06/782 від 21.12.2007 р. в розмірі 225235,30 дол. США (еквівалент 4633267,45 грн.), з яких : заборгованість за кредитом 128134,98 дол. США (2635837,38), заборгованість за відсотками 70942,74 дол. США (1459348,08 грн.), пеня за несвоєчасне повернення кредиту 6602,50 дол. США (135818,62 грн.), пеня за несвоєчасне повернення відсотків 19555,08 дол. США (402263,37 грн.) було звернуто стягнення на предмети іпотеки : земельну ділянку, площею 0,060 га, що розташована за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, смт. Таїрове, ОГСТ «Виноградар», ділянка № 298 з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка належить іпотекодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 114394 від 31.05.2007 р. на підставі нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.12.2006 р. (реєстр. № 9639), кадастровий № :02:001:0223 та на садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, смт. Таїрове, ОГСТ «Виноградар», будинок № 298, загальною площею 239,1 кв.м і належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ № 919750 від 25.11.2007 р., виданого виконкомом Таїровської с/р, право власності на який зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 25.11.2007 р. у відповідності до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Овідіопольським РБТІ за № 16787401 від 25.11.2007 р. за № 217 в книзі № 3, реєстраційний № 21155700, шляхом визнання права власності на вищевказані предмети іпотеки (нерухоме майно) за ПАТ «Укрсоцбанк», за ціною, за якою майно буде прийнято у власність ПАТ «Укрсоцбанк» встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності незалежним експертом на момент реєстрації права власності зі стягненням з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суми судового збору у розмірі 3654 грн., зазначивши при цьому, що 18.04.2016 р. позивачами на адресу відповідача ОСОБА_1 була надіслана письмова вимога про його виселення зі спірного житлового будинку в добровільному порядку для надання змоги ПАТ «Укрсоцбанк» виконати вказане рішення суду і яка була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Представник позивачів приймаючи участь в судовому засіданні повністю підтримав позов і просив його задовольнити, однак в подальшому, в судові засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, особисто під розписку та поштовим повідомленням, надіславши до суду письмову заяву, в якій позов повністю підтримав, просив його задовольнити та у звязку зі службовою зайнятістю, просив суд слухати справу за його відсутності (а.с. 33,41-42).

Представник відповідача, приймаючи участь в судових засіданнях, позов не визнав повністю з безпідставності мотивів та з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов, просив суд відмовити у його задоволенні, однак в подальшому в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, особисто під розписку, причини неявки суду не повідомив, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд відмовити у задоволенні позову та розглянути справу за його відсутності (а.с. 37,43).

Представниця 3-ої особи, приймаючи участь в судовому засіданні позов не визнала, однак в подальшому в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, особисто під розписку, причини неявки суду не повідомила, надавши до суду свою письмову заяву, в якій просила суду відмовити у задоволенні позову з урахуванням інтересів малолітніх дітей ОСОБА_1, які проживають у спірному будинку та мають право користування вказаним будинком та з проханням про слухання справи за її відсутності (а.с. 37,44).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі та додатково надані документи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи : роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Приписами статті 61 ЦПК України передбачено обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 41 Конституції України наголошує кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - судові рішення, що набрали законної сили є обовязковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Статтею 658 ЦК України передбачено право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Статтями 316-320,321,328 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава - не втручається у здійснення власником права власності.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із Закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статями 386-393 ЦК України передбачено держава забезпечує рівний захист усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Підстави витребування майна від добросовісного набувача повністю передбачені ст. 388 ЦК України.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном і може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із ст.ст. 150,155 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд : продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди. Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Суд встановив, що заочним рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 02.09.2015 р., був задоволений позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки і визнання на них права власності та в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 2007/13-2.06/782 від 21.12.2007 р. в розмірі 225235,30 дол. США (еквівалент 4633267,45 грн.), з яких : заборгованість за кредитом 128134,98 дол. США (2635837,38), заборгованість за відсотками 70942,74 дол. США (1459348,08 грн.), пеня за несвоєчасне повернення кредиту 6602,50 дол. США (135818,62 грн.), пеня за несвоєчасне повернення відсотків 19555,08 дол. США (402263,37 грн.), звернуто стягнення на предмети іпотеки : земельну ділянку, площею 0,060 га, що розташована за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, смт. Таїрове, ОГСТ «Виноградар», ділянка № 298 з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка належить іпотекодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 114394 від 31.05.2007 р. на підставі нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.12.2006 р. (реєстр. № 9639), кадастровий № :02:001:0223 та на садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, смт. Таїрове, ОГСТ «Виноградар», будинок № 298, загальною площею 239,1 кв.м і належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ № 919750 від 25.11.2007 р., виданого виконкомом Таїровської с/р, право власності на який зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 25.11.2007 р. у відповідності до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Овідіопольським РБТІ за № 16787401 від 25.11.2007 р. за № 217 в книзі № 3, реєстраційний № 21155700, шляхом визнання права власності на вищевказані предмети іпотеки (нерухоме майно) за ПАТ «Укрсоцбанк», за ціною, за якою майно буде прийнято у власність ПАТ «Укрсоцбанк» встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності незалежним експертом на момент реєстрації права власності зі стягненням з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суми судового збору у розмірі 3654 грн. (а.с. 6-10).

Однак, ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області від 06.10.2015 р. була задоволена заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду, заочне рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 02.09.2015 р., ухваленому у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки і визнання на них права власності скасовано та справу було передано до канцелярії Овідіопольського р/с Одеської області для визначення судді автоматизованою системою документообігу суду в порядку ст. 11-1 ЦПК України (а.с. 23-24).

Ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області від 15.03.2016 р., яка набрала законної сили і ніким не була оскаржена позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки і визнання на них права власності було залишено без розгляду на підставі ч. 3 ст. 169, п. 3 ст. 1 ст. 207 ЦПК України у звязку з повторною неявкою в судові засідання представника позивачів ПАТ «Укрсоцбанк» з розясненням представнику позивачів його права на повторне звернення до суду з даним позовом після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду (а.с. 25).

Таким чином, в обґрунтування своїх позовних вимог, представник позивачів ПАТ «Укрсоцбанк» посилається як на підставу своїх позовних вимог про виселення на заочне рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 02.09.2015 р., яке ухвалою суду від 06.10.2015 р. було скасовано за заявою відповідача ОСОБА_1 та ухвалою цього ж суду від 15.03.2016 р. позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки і визнання на них права власності був залишений без розгляду з підстав описаних вище.

При цьому, представник позивачів вказує на надіслану ними письмову вимогу про виселення ОСОБА_1 зі спірного житлового будинку в добровільному порядку для надання змоги ПАТ «Укрсоцбанк» виконати вказане рішення суду і яка була залишена відповідачем без відповіді та задоволення (а.с. 11-14).

Відповідно до витягу про інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 67165282 від 02.09.2016 р. право власності на спірний садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, ОГСТ «Виноградар», вул. Наукова, 298 зареєстроване за ОСОБА_1 (а.с. 26-27).

Таким чином, суд дійшов висновку, що на сьогодні у позивачів ПАТ «Укрсоцбанк» - відсутнє законне право власності на спірний будинок, а відтак, у позивачів відсутнє право, на захист якого поданий даний позов, що згідно із ст.ст. 15,16,387 ЦК України унеможливлює його захист у судовому порядку.

У звязку з вищевикладеним, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити як безпідставному і необґрунтованому.

Керуючись ст.ст. 10,11,27,31,57-60,209,212,214,215,218 ЦПК України, ст.ст. 15,16,316-319,321,328,387,391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 150,155 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, 3-тя особа без самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області про виселення без надання іншого приміщення відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя Гандзій Д.М.