Справа № 639/7732/16-ц
Провадження № 2/639/388/17
РІШЕННЯ
16 січня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Гаврилюк С.М.,
при секретарі судового засідання Макушенко Т.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про визнання зобовязання виконаним, припинення дій, які порушують право, відшкодування моральної і матеріальної шкоди,
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», в якому просить визнати зобовязання позивача, які випливають з кредитного договору б/н від 31.01.2007 року, укладеного між ним та ПАТ КБ«Приват Банк» виконаними повністю; визнати незаконними вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 щодо сплати боргу та штрафних санкцій за кредитним договором б/н від 31.01.2007 року, укладеним між ним та ПАТ КБ «Приват Банк»;стягнути з відповідача на користь (картковий рахунок 4073 6430 0655 6592 в АТ «УкрСиббанк») 11 736,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 5 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 31 січня 2007 року між ним та ПАТ КБ "Приват Банк" був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого Банком було надано кредит у сумі 5 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.Інших договірних відносин із Банком укладено не було.
Через прострочення позивачем виконання фінансових зобовязань за вищевказаним договором. 29.02.2008 року по справі № 2-1212/2008 Жовтневим районним судом м. Харкова було ухвалено рішення про задоволення позовних вимог , розірвано кредитний договір б/н від 31.01.2007 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк"» суму заборгованості за кредитним договором б/н від 31.01.2007 року у розмірі 5 252 грн. 24 коп., судові витрати у сумі 52 грн., 52 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи у розмірі 30,00 грн.
Вказане рішення було виконано, що підтверджується постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС Харківського міського управління юстиції 07.10.2010 року про закінчення виконавчого провадження .Таким чином, на думку позивача, він повністю погасив борг перед ПАТ КБ «Приват Банк" за кредитним договором б/н від 31.01.2007 року.
Однак, починаючи з 2011 року і по теперішній час ПАТ КБ «Приват Банк"» систематично надсилає позивачеві листи з вимогою сплати не існуючого боргу у сумі 930 гривень, з погрозами примусового стягнення, порушення кримінальної справи, арешту майна, візиту до особистого житла ОСОБА_1 для виявлення майна та подальшої його реалізації. Окрім цього, у надісланих позивачеві листах вказується, як вже існуючий факт, що наслідком для нього є обмеження волі на строк до 3 (трьох) років, виправні роботи на строк до 2-х років, громадські роботи до 240 годин, штраф до 50 неоподатковуваних доходів громадян. Крім того, відповідачем у 2013 році надіслало позивачеві не існуюче, підроблене (власноруч написане) рішення суду про стягнення з позивачча заборгованості за кредитом із вказівкою про нібито винесену ухвалу про арешт його нерухомого майна, а також іншого майна (грошових коштів), забезпечення позову шляхом обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України (відмову у видачі закордонного паспорта), про тимчасове затримання та вилучення закордонного паспорта (проїзних документів).
Робітники служби примусового стягнення також декілька разів на тиждень впродовж пяти років телефонують на особистий номер телефона позивача із погрозами, вимагаючи сплатити кошти.
06.06.2016 року позивачем було направлено скаргу на дії посадових осіб Банку до ОСОБА_2 Правління ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 Банку України, як органу, який здійснює банківський нагляд. Однак, ОСОБА_3 України у своїй відповіді зазначив, що не має правових підстав для втручання у відносини між Банком та клієнтом. В свою чергу, у письмовій відповіді № 20.1.0.0.0/7-20160608/4422 відповідач вказав, що виконавче провадження було відкрито на підставі судового наказу про стягнення заборгованості, що вказана станом на дату подання позову до суду, а штрафні санкції ОСОБА_3 має право нараховувати до фактичного моменту сплати кредиту.
Позивач у заяві зазначає, оскільки Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова, від 29 лютого 2008 року набуло чинності 11.03.2008 року, то з цього дня припинились зобовязання позивача перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором. Тому вимоги Банку сплатити нараховані після цієї дати суми штрафних санкцій та будь-які інші платежі за розірваним договором є незаконними.
Вказані дії відповідача ОСОБА_1 вважає неправомірними , такими, що грубо порушують його права та охоронювані законом інтереси, у звязку з чим вимушений звернутись до суду з даним позовом. Крім того, позитвач вважає, що вказаними вище неправомірними діями Банку йому заподіяно моральну шкоду, що полягає в душевних хвилюваннях, погіршенні стосунків з оточуючими і як наслідок погіршення його здоровя. Близькі та оточуючі почали докоряти його через нескінченні вимоги Банку.
Також позивач страждав через значні хвилювання його близьких, зокрема дружини, яка при отриманні повідомлень про притягнення до кримінальної відповідальності та виклику близьких на допити, декілька днів не могла втримувати сльози через страждання та страх. Як результат, на сьогодні стосунки із дружиною напружені, кожний телефонний дзвінок співробітників Банку тягне за собою сварку між ними та напруженість у стосунках є доволі високою. Крім того, позивач зазначає, що оскільки він є учасником бойових дій, йому приходилось терпіти систематичні телефонні дзвінки Банку, перебуваючи на передовій. Він змушений був звертатись до юристів та адвокатів за правовою допомогою, що також негативно позначилось на його майновому стані.Внаслідок чого позивач спричинену йому моральну шкоду оцінюв в 5 000 грн.
Крім того, через неправомірні дії відповідача, на думку позивача, через сильні хвилювання стан здоровя його дружини ОСОБА_2, яка є громадянкою РФ, онкохворою, значно погіршився.
У судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі, посилаючись на обставини вказані у позовній заяві та на докази, що містяться в матеріалах справи.
Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на його безпідставність та недоведеність, та пояснила, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.02.2008 року, яке набрало законної сили 11.03.2008 року, позов ЗАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про розірвання кредитного логовору та стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, розірвано кредитний договір від 31.01.2007 року та стягнуто на користь банку суму заборгованості у розмірі 5252,24 грн. та судові витрати. Відповідно до вказаного рішення, заборгованість у розмірі 5252,24 грн.нарахована станом на 12.01.2008 року. У позивача залишилась заборгованість по кредитному договору, що нарахована за період з 12.01.2008 року по день набрання законної сили судовим рішенням від 29.02.2008 року, а саме по 11.03.2008 року, про що банк правомірно і повідомляв ОСОБА_1 направленням відповідних листів. В обгрунтування заборгованості за вказаний період представником відповідача надано до матеріалів справи розрахунок заборгованості, який досліджено у судовому засіданні.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України перебачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.
Позивачем в порушення вимог, передбачених ст. 60 ЦПК України, суду не надано жодних належних та допустимих доказів , які б спростовували доводи відповідача про наявність у позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 31.01.2007 року за період з 12.01.2008 року по 11.03.2008 року, про яку і повідомляв відповідач листами ОСОБА_1
Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування ( частина 2 ст. 59 ЦПК України).
Згідно стю. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди.
Відповідно до ст. ст. 22, 23 ЦК України особа має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав щодо відмови у задоволенні позову за його недоведеністю.
Керуючись ст.ст. 5, 6,10, 11, 57, 60,61, 88, 208, 209, 212 -215 ЦПК України , ст.ст. 22, 23, 525, 526, 653, 1166, 1167, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про визнання зобовязання виконаним, припинення дій, які порушують право, відшкодування моральної і матеріальної шкоди - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М.Гаврилюк