Справа № 464/906/17
пр.№ 2/464/623/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2017 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Борачка М.В.,

за участю секретаря судового засідання Гаврилишин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 2000 доларів США у гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України станом на дату ухвалення рішення, 3% річних у розмірі 194,60 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15 грудня 2015 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований у реєстрі за №2989. Згідно даного договору відповідач отримав від нього грошові кошти в сумі 47623,24 грн., що на день передачі грошей відповідало еквівалентові суми 2000 доларів США за офіційним курсом НБУ. Крім того, відповідно до умов даного договору остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснений до 15 грудня 2016 року. Позивач умови договору виконав, та передав відповідачу зазначений в договорі розмір коштів. Натомість відповідач, своїх зобовязань за договором не виконав та не повернув суму позики у встановлений термін.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, надав аналогічні пояснення, викладені у позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав, зазначив, що борг не повернув через відсутність коштів. Крім того ствердив про укладення, підписання договору позики у письмовій формі та отримання грошей, а також визнав обумовлені сторонами умови договору стосовно повернення позичених коштів.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що 15.12.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 47623,24 грн., що на день передачі грошей еквівалентно 2000 доларів США за офіційним курсом НБУ.

Пунктом 2 договору сторонами визначено, що остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 15 грудня 2016 року.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно, не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу в якій вказано, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено та визнано відповідачем, що останній як позичальник, свої зобов'язання по кредитному договору не виконав належними чином.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання по договору позики від 15.12.2015 року не виконав, чим порушив майнові права позивача, в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 2000 доларів США, що еквівалентно в національній валюті за курсом НБУ 54240 грн. та 194,60 грн. 3% річних за період з 16 грудня 2016 року по 30 січня 2017 року.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

А відтак, з відповідача слід стягнути 640 грн. судового збору в користь позивача.

На підставі ст.ст. 11, 16, 525, 526, 530, 625, 1050 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 128, 174, 215, 218, 224-226 ЦПК України, с у д, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 54240(пятдесят чотири тисячі двісті сорок) грн. заборгованості за договором позики, 194(сто девяносто чотири)грн. 60 коп. 3% річних та 640(шістсот сорок)грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Головуючий Борачок М.В.