СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/1060/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Войтенко Ю.В.,

за участю секретаря - Севрюк М.М.,

представника позивача - Коміссарової Т.А.

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про закриття провадження у цивільній справі за позовом представника Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» - Коміссарової Тамари Антонівни до ОСОБА_3, третя особа: Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація про виселення,

ВСТАНОВИВ:

Представник Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» Коміссарова Тамара Антонівна звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про виселення.

В судовому засіданні представником відповідача було подано заяву про закриття провадження у справі з підстав п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України. Заява обґрунтовувалась тим, що відповідно до рішення Ленінградського районного суду м. Києва від 08.12.1998 року по справі №2-430 було задоволено зустрічну позовну заяву ДКПЖГ Ленінградського району м. Києва до ОСОБА_3 про виселення та виселено ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1. У зв'язку з чим, на думку представника відповідача провадження у справі підлягає закриттю.

В судовому засіданні відповідач та її представник вимоги заяви підтримали, просили заяву задовольнити, провадження по справі - закрити.

Представник позивача заперечувала проти задоволення заяви, повідомивши, що вказане судове рішення було ухвалено у спорі між іншими сторонами, що Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» є новоствореним підприємством,у зв'язку з чим, має право подавати до суду самостійні позовні вимоги. Що означає, що підстави для закриття провадження - відсутні.

Заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд дійшов до таких висновків.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Ленінградського районного суду м. Києва від 8 грудня 1998 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Зустрічний позов ДКПЖГ Ленінградського району м. Києва задоволено, виселено ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2.

Рішення набрало законної сили, проте на даний час, залишається невиконаним.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 31.03.2010 року було задоволено скаргу Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на бездіяльність державного виконавця, зобов'язано державну виконавчу службу Головного управління юстиції м. Києва виконати в повному обсязі виконавчий лист Ленінградського районного суд м. Києва №2-430 від 20.12.1999 року про примусове виселення ОСОБА_3 з кв. квартири АДРЕСА_2.

В подальшому, відповідно до відповіді Начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві роз'яснено, що відповідно до вказаного виконавчого листа стягувачем визначено ДКПЖГ Ленінградського району м. Києва, у зв'язку з чим, КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» було роз'яснено порядок заміни сторони виконавчого провадження.

В даній позовній заяві від 15.09.2016 року представник Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» знову ж таки просила виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до Розпорядження Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 06.02.2015 року, було розпоряджено КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» передати на баланс, а КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» прийняти на баланс в установленому порядку житловий та нежитловий фонди згідно з додатками 1-10. Відповідно до Розпорядження Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 29.04.2016 року, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» уповноважено вживати заходів, передбачених чинним законодавством, у разі виявлення нераціонального використання майна.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження по справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В ухвалі Верховного Суду України від 18 лютого 2009 року, касаційний суд виходив з того, що закриття провадження у справі за пунктом 2 частини першої статті 205 ЦПК України можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, вирішило спір, тотожний до спору, що розглядається, тобто коли одночасно тотожні всі елементи: сторони, предмет і підстави позовів.

Згідно із правовим висновком Верховного суду України від 22 квітня 2015 року необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, яке набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). Також, підтверджено, що за змістом пункту 2 частини 1 ст. 205 ЦПК позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстава та предмет спору.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду » у позивача суд повинен з'ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). У відповідача суд з'ясовує суть заперечення проти позову та характер такого заперечення (процесуальний чи матеріально-правовий). З урахуванням вимог і заперечень сторін, обставин, на які посилаються інші особи, які беруть участь у справі, а також норм права, які підлягають застосуванню, суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню (предмет доказування; стаття 179 ЦПК ).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, у т.ч. самостійно обирати спосіб захисту свого права.

Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 3,4 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, а також сприяти особам, які беруть участь у справі у здійсненні ними їхніх прав. Тобто, процесуальний закон покладає на суд обов'язок сприяти сторонам у здійсненні ними їх прав, а не вчиняти дій, спрямованих на реалізацію ними їх прав, зокрема, в обранні ними способу захисту своїх прав.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що підстава та предмет спору у даних справах - тотожні. Щодо сторін спору, слід зазначити про відсутність відмови у заміні сторони виконавчого провадження відносно виконання виконавчого листа Ленінградського районного суд м. Києва №2-430 від 20.12.1999 року про примусове виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2. Суду не надано документів про відсутність взаємозв'язку та елементів правонаступництва у позивача та сторони виконавчого провадження, у зв'язку з чим, заява про закриття провадження підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що провадження по даній справі підлягає закриттю.

Керуючись п.2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом представника Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» - Коміссарової Тамари Антонівни до ОСОБА_3, третя особа: Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація про виселення - закрити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, а ухвалу яку було постановлено без участі особи, яка її оскаржує протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва.

Суддя Ю.В. Войтенко