Справа № 379/1522/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2017 року м.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Потеряйко С.А.,

за участю секретаря: Іванченко Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тараща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме на земельну ділянку площею 2,359 га в межах згідно з планом, розташовану на території Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1, вартістю 84455,78 грн., що належала померлій ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого Лісовицькою сільською радою 05.11.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_3. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй мано, в тому числі на земельну ділянку площею 2,359 га в межах згідно з планом, розташованої на території Лісовицької сільської ради. Спадкоємцем за заповітом є він (позивач) та відповідач ОСОБА_2, який відмовився від прийняття спадщини на його користь, подавши відповідну заяву нотаріусу. Спадкоємцем за законом першої черги є син померлої - відповідач ОСОБА_3 Будучи спадкоємцем за заповітом, він звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак у видачі вказаного свідоцтва йому було відмовлено в зв'язку з втратою оригіналу державно акта про право власності на землю та запропоновано звернутися до суду. Судові витрати просить залишити за ним.

У судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позов визнає в повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Представник відповідача - Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4.

За своє життя ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений 22.08.2012 року приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 705, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповідає ОСОБА_2 (відповідачу 1 по справі) та ОСОБА_1 (позивачу по справі), в рівних частках кожному.

Відповідач ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини за заповітом, шляхом подачі відповідної заяви до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу.

Спадкоємцем за законом першої черги є син померлої - відповідач 2 ОСОБА_3

Інших спадкоємців за законом та за заповітом немає.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на земельну ділянку площею 2,359 га в межах згідно з планом, розташовану на території Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1, вартістю 84455,78 грн., що належала померлій ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого Лісовицькою сільською радою Таращанського району Київської області 05.11.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_3.

Будучи спадкоємцем за заповітом, позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак у видачі вказаного свідоцтва постановою № 79/02-31 від 26.12.2016 року нотаріусом було відмовлено в зв'язку з відсутністю у позивача правовстановлюючого документу на вище вказану земельну ділянку.

Позивач спадщину у встановлений законом шестимісячний термін прийняв, проте документально не оформив.

За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації .

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа.

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України», видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або не законність набуття права власності не встановлено судом.

Суд вважає, що позивач, як спадкоємець за заповітом своєчасно, відповідно до ст. 1269 ЦК України, подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, а саме земельної ділянки загальною площею 2,359 га в межах згідно з планом, розташовану на території Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1, вартістю 84455,78 грн., що належала померлій ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого Лісовицькою сільською радою Таращанського району Київської області 05.11.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_3. Приватним нотаріусом було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку в зв'язку з втратою оригіналу Державно акта про право власності на землю.

Факт належності ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, земельної ділянки площею 2,359 га в межах згідно з планом, розташовану на території Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 підтверджується наступними доказами: належним чином завіреною архівною копією Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого Лісовицькою сільською радою Таращанського району Київської області 05.11.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_3; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НОМЕР_4 від 21.11.2016 року, згідно якого власником вищевказаної земельної ділянки є ОСОБА_4.

Оригінал Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого Лісовицькою сільською радою Таращанського району Київської області 05.11.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_4 був втрачений, що підтверджується копією оголошення з районної газети «Таращанський край» від 03.12.2016 № 50 про втрату вищезазначеного акту.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття.

Обставини, які б вказували, що ОСОБА_4 при житті набула або володіла земельною ділянкою площею 2,359 га неправомірно, або, що на неї окрім позивача, в порядку спадкування, чи з інших підстав, претендують інші особи, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна.

Судові витрати по оплаті судового збору суд, за проханням позивача залишає за ним.

За таких обставин, керуючись статтями 3, 6, 11, 57 - 60, 174, 197, 212 - 215, 223, 294 ЦПК України, статтями 25, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1225, 1268, 1269, ЦК України, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, а саме на земельну ділянку площею 2,359 га в межах згідно з планом, розташовану на території Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1, вартістю 84455,78 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий:С. А. Потеряйко