Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/5417/16-ц Головуючий у 1-й інст. Шалота К. В.
Категорія 10 Доповідач Жигановська О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Жигановської О.С.

суддів Коломієць О.С., Якухно О.М.

при секретарі судового засідання Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Вібросепаратор», третя особа Житомирська міська рада, про встановлення права користування чужою земельною ділянкою

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 24 січня 2017 року

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, вимоги якого в подальшому уточнив (а.с.64-70) та просив встановити за нерухомістю, яка належить позивачу право земельного сервітуту - право проходу, проїзду автотранспортом до належного йому на праві приватної власності нежитлового приміщення, частини корпусу №101 (приміщення 36-43) та до земельних ділянок, загальною площею в 0,1735 га, право на користування якими визнано законодавчо та рішенням судів, існуючою внутрішньо майданчиковою дорогою; визнати межі земельної ділянки та її площі (земельного сервітуту) відповідно до кадастрового плану, розробленого інститутом КП "Житомирводпроект" згідно меж і площ існуючої дороги; визнати дію сервітуту в часі - безстроковою, визнати за позивачем - власником приміщення, його орендарями, їх робітниками та обслуговуючим автотранспортом право сервітуту на прохід, проїзд через існуючі охоронювані пости (прохідні), які належать ПАТ "Вібросепаратор", порядок користування, вартість послуги узгодити з діючими нормами і порядком для інших користувачів цими об'єктами (орендарями й т.ін.).

В обґрунтування вимог зазначив, що є власником частини корпусу №101 приміщення №36-46 за адресою у м.Житомирі по вул..Баранова, 93, що раніше належало ТОВ «Вентиляторний завод». Зазначає, що право власності та право землекористування частиною земельної ділянки, яка знаходиться під приміщенням площею 0,1291 га та частиною земельної ділянки для обслуговування та експлуатації вказаної нерухомості площею 0,0442 га перейшло до нього за результатами проведення прилюдних торгів. Проте, підїздні шляхи до його майна перебувають у користуванні ПАТ «Вібросепаратор», а останній перешкоджає позивачу користуватися своїм майном, посилаючись на відсутність оформленого договору сервітуту. Так як звернення до ПАТ «Вібросепаратор» про укладення договору сервітуту земельною ділянкою залишилися без відповідей, а іншого способу здійснювати право володіння та користування своїм майном позивач не має, тому просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 24 січня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено безстроковий сервітут ОСОБА_1 з правом проходу та проїзду транспортними засобами по наявному шляху на земельній ділянці Публічного акціонерного товариства "Вібросепаратор", площею 0,1402 га (позначеному під №1 у експлікації угідь зведеного кадастрового плану КП "Житомирводпроект", розробленого по формі №6-зем) до нежитлового приміщення корпусу №101 (прим. №36-43) літ. "Б", загальною площею 867,4 кв.м., яке знаходиться за адресою: м.Житомир, вул.Баранова, 93, та розташоване на земельній ділянці площею 442 кв.м., кадастровий номер :06:029:0006. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду 1-ї інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити, задоволивши його позовні вимоги у повному обсязі. Апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи та їх неповне дослідження.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення корпусу №101 (прим. 36-43) літ. "Б", загальною площею - 867,4 кв.м., яке знаходиться за адресою: м.Житомир, вул.. Баранова 93 ,та розташоване на земельній ділянці площею 442 кв.м., кадастровий номер :06:029:0006, що стверджується свідоцтвом від 17.05.2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за № 5373 (а.с.11,118).

Належні ОСОБА_1 нежитлові приміщення корпусу №101 (прим.36-43), загальною площею 867,4 кв.м. по вул..Баранова, 93 у м.Житомирі, розташовані посеред земельної ділянки, що перебуває у тимчасовому користуванні ПАТ "Вібросепаратор" на підставі договору оренди від 25.10.2002 року (а.с.114), і таке розташування не надає можливості ОСОБА_1 самостійного доступу до належних йому приміщень.

Відповідно до договору про надання послуг за використання земельної ділянки від 01.01.2007 року ВАТ «Вібросепаратор» надавало у короткострокове платне користування ТОВ «Вентиляторний завод», якому раніше належала придбана ОСОБА_1 нежитлова будівля, земельну ділянку по вул..Баранова, 93 у м.Житомирі (а.с.82).

В подальшому, набувши право власності на нежитлові приміщення, ОСОБА_1 15.07.2014 року, 01.03.2016 року, 01.06.2016 року шляхом направлення рекомендованими поштовими відправленням з описом вкладення листів письмово звертався до відповідача ПАТ "Вібросепаратор" з пропозицією укласти з ним договір про встановлення сервітуту (підписання угоди про сервітут) на право проходу та проїзду через наявну дорогу (а.с.27-34), але відповіді на ці листи ним отримано не було, що стало підставою звернення до суду.

КП "Житомирводпроект" виготовило проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані за адресою: м.Житомир, вул.Баранова, 93, загальною площею 0,1735 га, кадастровий номер: :06:029:0006, з яких: 0,1293 га під будівлею, 0,0442 га для обслуговування приміщення, а також передбачено встановлення сервітуту для проходу до нерухомого майна позивача по наявному шляху по земельній ділянці ПАТ "Вібросепаратор", площею 0,1402 га.

Відповідно до висновку Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради №95/2013 від 03.06.2013 року ОСОБА_1 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею, 0,1735 га по згаданій адресі, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, в установленому порядку, за умови, зокрема, забезпечення права земельного сервітуту для проходу та проїзду до земельної ділянки, що відводиться (а.с.127,128).

За приписами ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Таким чином, сервітут це право обмеженого користування чужим майном.

Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким способом.

Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи, у тому числі і у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном сервітуту.

Статтею 404 ЦК України, зокрема, визначено правові підстави права користування чужою земельною ділянкою, а саме, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, звязку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Спеціальні норми стосовно обєкта сервітуту, такого як земельна ділянка, викладені у Земельному кодексі України.

Згідно із ст.98 ЗК України зміст права земельного сервітуту полягає у тому, що власник (користувач) однієї земельної ділянки має право на обмежене користування суміжною земельною ділянкою з метою усунення недоліків своєї ділянки. Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими.

Статтею 99 вказаного кодексу передбачено види права земельного сервітуту, зокрема, як право проходу, право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху та інші земельні сервітути.

Ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, що потребує використання суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки, обумовлені місцем розташування або природним станом.

Він повинен звернутися до власника (користувача) суміжної ділянки за дозволом на обмежене постійне або тимчасове користування цією ділянкою в рамках конкретного земельного сервітуту.

Відповідно до статті 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Зі змісту вказаної норми закону вбачається, що встановлення сервітуту здійснюється у правових формах, як договір, закон, заповіт або рішення суду. Цей перелік є вичерпним.

Отже, судове рішення є окремою формою сервітуту. При цьому, підставою для такої форми сервітуту є відсутність домовленості сторін. Вказане кореспондується зі статтею 100 ЗК України.

У разі задоволення позовних вимог, у судовому рішенні повинно бути визначено коло прав стосовно обмеженого користування чужим майном, зокрема, земельною ділянкою з урахуванням приписів статті 98 ЗК України.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції врахував наведені норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для встановлення земельного сервітуту. Разом з тим, у судовому рішенні не вказано вид встановленого сервітуту земельний, а термін його дії безстроковий не відповідає формулюванню, зазначеному у ч.2 ст.98 ЗК України. З огляду на наведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 в означеній частині підлягає до задоволення, а рішення суду зміні.

Оскільки встановлення платного або безоплатного земельного сервітуту залежить від бажання власника або землекористувача земельної ділянки, щодо якої його встановлюють /лист Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 16.12.2002 року №2-222/6717/, а під час судового розгляду відповідач не висловлював своєї думки з даного приводу, фактично заперечуючи наявність підстав для встановлення сервітуту, тому суд позбавлений можливості на власний розсуд визначати як безоплатність, так і платність даного сервітуту. Вказана обставина не позбавляє сторони можливості вирішити дане питання шляхом укладення відповідної угоди.

Вимоги ОСОБА_3, наведені в апеляційній скарзі, щодо встановлення судовим рішенням механізму пропуску людей та транспорту по тимчасовим або постійним перепусткам, спискам, а вивіз матеріальних цінностей по накладним, виходять за межі заявлених позивачем вимог (а.с.69-70). Встановлення сервітуту на право проходу, проїзду автотранспорту через охоронюваний пост №2, як того вимагає апелянт, не потребує додаткової конкретизації у судовому рішенні, оскільки охоплюється змістом встановленого земельного сервітуту, яким забезпечено безперешкодний доступ ОСОБА_1 до його власності.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 24 січня 2017 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини у наступній редакції:

«Встановити постійний земельний сервітут по наявному шляху на земельній ділянці, що перебуває в оренді ПАТ «Вібросепаратор», площею 0,1402 га (позначеному під №1 у експлікації угідь зведеного кадастрового плану КП «Житомирводпроект», розробленого по формі №6-зем) для проходу, проїзду автотранспорту до нежитлового приміщення корпусу №101 (прим.36-43), загальною площею 867,4 кв.м. по вул..Баранова, 93 у м.Житомирі, що належить ОСОБА_1, та земельних ділянок площею 0,1735 га, що перебувають у користуванні ОСОБА_1».

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: