Справа № 182/6579/15-ц
Провадження № 2/0182/145/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.01.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Тихомирова І.В.

при секретарі Рахуба О.Г.

за участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, який уточнювала.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2006 року по 05 червня 2012 року. Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Їй на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого 18 квітня 2007 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий № 806 належить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, пров. Нижній, буд. 3.

На даний час в житловому будинку № 3 по пров. Нижній в м. Нікополі Дніпропетровської області зареєстровані позивач з її малолітнім сином ОСОБА_3, а також її колишній чоловік ОСОБА_2

ОСОБА_2 з червня 2010 року не проживає в спірному житловому будинку без поважних причин, комунальні платежі не сплачує та його особистих речей в будинку немає.

На даний час, позивач має намір розпорядитися належним їй житловим будинком, однак реєстрація відповідача в ньому створює їй перешкоди, у звязку з цим ОСОБА_1 просить суд усунути їй перешкоди в користуванні спірним житловим будинком, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком № 3 по пров. Нижній в м. Нікополі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 з позовом ознайомлений, був допитаний адміністрацією Синельниківської виправної колонії УДПС України у Дніпропетровській області (№ 94), проти позову ОСОБА_1 не заперечує (а.с.46).

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, член сім'ї наймача може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад один рік у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин.

Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2006 року по 05 червня 2012 року (а.с.11,13).

ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого 18 квітня 2007 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий № 806 належить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, пров. Нижній, буд. 3 (а.с.8).

В житловому будинку № 3 по пров. Нижній в м. Нікополі зареєстровані позивач зі свої малолітнім сином ОСОБА_3, а також відповідач ОСОБА_2, який доводиться їй колишнім чоловіком (а.с.15,37).

Згідно акту про не проживання від 31 серпня 2015 року, затвердженого головою квартального комітету № 3 ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_2 з червня 2010 року не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.38).

Однак 18 лютого 2011 року вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину та призначено міру покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Зараховано засудженому ОСОБА_2 в строк відбування покарання час знаходження його під вартою - з моменту затримання з 11 липня 2010 року по день винесення вироку.

На даний час, відповідач ОСОБА_2 відбуває покарання у Синельниківській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служи України у Дніпропетровській області (№ 94). Кінець строку відбування покарання 07 липня 2018 року. Дані обставини підтверджуються довідкою Синельниківської виправної колонії УДПС України у Дніпропетровській області (№ 94) від 23 грудня 2016 року № 94/5-6945, затвердженою начальником ВКВСР СВК ОСОБА_6 (а.с. 61).

За таких обставин, слід зробити висновок, що причини за яких ОСОБА_2 з червня 2010 року не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3 є поважними.

Відповідно до пункту 7 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців зокрема у випадку взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї.

Враховуючи те, що відповідач не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 через незалежні від нього обставини, оскільки до цього часу відбуває покарання, суд приходить висновку, що вимоги ОСОБА_1 суперечать чинному законодавству України, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10,11,57,60,74,209,212,213-215,217-218,224 ЦПК, ст. ст. 317,319,405 ЦК України, 71 ЖК УРСР, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі, якщо рішення було ухвалене без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_7