Справа № 130/2228/16-ц Провадження № 22-ц/772/738/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Голоти Л.О.,

суддів: Кучевський П.В., Рибчинський В.П.,

при секретарі: Топольська В.О.,

з участю: позивача ОСОБА_2

третя особа ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Жмеринського міськрайонного суду від 30.01.2017 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача сільський голова Носківецької сільської ради Жмеринського району ОСОБА_3 про встановлення земельного сервітуту , -

ВСТАНОВИЛА:

28.09.2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 у якому просив встановити за ним право земельного сервітуту ( право проходу з метою користування криницею) стосовно земельної ділянки, яка належить ОСОБА_4, що розташована в с. Носківці Жмеринського району Вінницької області на вулиці Дерибасівській, 27 на її частину, що обмежується площею 9, 961 кв.м із сторонами розміром 2, 70 м від точки Г в напрямку точки В та на 2, 43 м. від точки Г в напрямку точки А.

Ухвалою міськрайонного суду від 04.01.2016 до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача залучено сільського голову Носківецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області ОСОБА_3

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30.01.2017 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені повністю.

Не погодившись з даним рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, порушення норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та третьої особи, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги вважає, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Стаття 309 ЦПК України передбачає вичерпний перелік підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення .

Мотивами скасування рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30.01.2017 на думку колегії суддів є:

- неповне з»ясування районним судом обставин справи;

- недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

- неправильне застосування норм матеріального права;

- порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що використання позивачем оспорюваного права проходу по суміжній земельній ділянці з метою користування криницею не завдасть істотної шкоди власне земельній ділянці відповідача та не перешкоджатиме її використання за цільовим призначенням за тих умов та способів використання спірної частини земельної ділянки, що склались на момент виникнення спору та існують незмінними наразі. Одночасно встановлено, що відновлення водогону чи побудова власної криниці позивачем ускладнено витратами значних ресурсів та неспівмірними ризиками для обох сторін, а можливість забору води з інших криниць за їх більшої віддаленості від земельної ділянки позивача визначає вочевидь невиправдане обмеження його прав водокористування безпосередньо поруч з нею.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Судом вірно встановлено наступні обставини.

ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Носковецької сільської ради № 36 від 29.05.2007 видано свідоцтво про право власності на 41/50 частину будинковолодіння, який розташований в с. Носківці Жмеринського району Вінницької області по вул. Деребасівська № 3. / а.с. 5/

Рішенням Носковецької сільської ради від 17.04.2013 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі гр. ОСОБА_4 розташовані в с. Носківці по вул. Деребасівська, 27 загальною площею 0, 5920 га в т.ч.: для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд площею 0, 2500 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0, 3420 га. / а.с.11/

Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, вищезазначені земельні ділянки площею 0, 2500 та 0, 3420 на праві приватної власності належать ОСОБА_4 / а.с.19, 22/

Відповідно довідки № 251 від 28.03.2014 за підписом сільського голови ОСОБА_3 криниця загального користування по вул. Деребасівська, 27 на балансі сільської ради не рахується. / а.с. 10/

На підставі показів свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7П, ОСОБА_8, які були допитані судом першої інстанції встановлено, що по вул. Деребасівська понад 100 років знаходилась криниця, якою користувались всі бажаючі, оскільки вважали її загального користування. На даний час криниця зруйнована чоловіком відповідачки та накрита, щоб ніхто до неї не впав.

Сервітутні відносини регулюються нормами ст.ст. 401-406 ЦК України та ст.ст.98-102 ЗК України.

Із зазначених норм вбачається, що сервітут це обмежене платне або безоплатне користування чужим нерухомим майном, у даному випадку земельною ділянкою, з метою задоволення потреб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Зміст права земельного сервітуту полягає в тому, що саме власник або користувач однієї земельної ділянки має право на обмежене користування суміжною ( сусідньою ) земельною ділянкою з метою усунення недоліків власної ділянки.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Позивач не надав суду доказів, що за ним зареєстроване будь-яке право на земельну ділянку, суміжну з земельною ділянкою відповідача.

Посилання суду, як на доказ, що підтверджує право користування позивача трьома земельними ділянками на відомості, що містяться в матеріалах справи на аркуші 6 є безпідставними, з огляду на вимоги п. 2 ст. 59 ЦПК України.

Таким чином, позивач не довів факт порушення своїх прав, як землекористувача.

Висновок суду про неможливість позивача облаштувати криницю на власній земельній ділянці грунтується на припущеннях, оскільки позивачем дана обставина не доведена жодним доказом.

Поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що складовою вимог про встановлення сервітуту є план земельної ділянки з визначеними на місцевості межами дії земельного сервітуту та відповідна технічна документація, які в матеріалах справи відсутні.

У статті 99 ЗК України наведений перелік видів права земельного сервітуту, який не є вичерпний, однак зміст яких зводиться до того, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання.

Обравши вид сервітуту визначений п. «а» ст. 99 ЗК України суд не звернув уваги, що дане право проходу та проїзду на велосипеді встановлюється у випадках коли доступ до однієї земельної ділянки можливий виключно через іншу земельну ділянку. У даній справі позивач має бажання користуватись криницею і для цього йому необхідний підхід до неї, а такого виду права земельного сервітуту вимоги ст. 99 не визначають.

Криниця не є природною водоймою, а отже інший вид права земельного сервітуту також застосуванню не підлягає.

Відповідно ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За вказаних обставин, оскільки при апеляційному розгляді встановлено невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог слід відмовити з підстав їх недоведеності.

В порядку п.5 ст.88 ЦПК України колегія суддів змінює розподіл судових витрат наступним чином.

Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 апеляційний суд відмовив, а отже судові витрати понесені ОСОБА_4 при сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 606 грн 32 к мають бути стягнуті з позивача. / а.с. 89, 89 а/

На підставі ст.ст.401-406 ЦК України, ст. ст. 98, 99, 125 Земельного Кодексу України, керуючись ст.ст. 3,4, 88,307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду від 30.01.2017 скасувати.

Постановити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача сільський голова Носківецької сільської ради Жмеринського району ОСОБА_3 про встановлення земельного сервітуту відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати понесені нею при сплаті судового збору в сумі 606 грн 32 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_9

Судді /підпис/ ОСОБА_10

/підпис/ ОСОБА_11

Згідно з оригіналом: