АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКравець В.А., Мазурик О.Ф.
при секретаріГоін В.С.
за участю: представника позивача Белінського В.А.,

представника відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року та рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року

У справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Стрюкової ІриниОлександрівни до ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року роз'єднано в окремі провадження вимоги за позовом:

ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Стрюкової І.О. до ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Стрюкової І.О., треті особи ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання недійсним кредитного договору

за зустрічним позовом ОСОБА_10 до ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Стрюкової І.О., ОСОБА_7, ОСОБА_9 про визнання поруки припиненою,

за зустрічним позовом ОСОБА_9 до ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Стрюкової І.О., ОСОБА_7, ОСОБА_10 про визнання поруки припиненою. /т. 2 а.с. -14/

№ справи 754/5897/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/ 2556/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Таран Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року у справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Стрюкової І.О. до ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за кредитним договором - позові вимоги задоволено. /т. 2 а.с. 49-53/

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, представник ОСОБА_7 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на їх незаконність та необґрунтованість. Вважає, що суд першої інстанції, об'єднуючи вимоги за позовом про стягнення заборгованості та вимоги про визнання недійсним кредитного договору, вказуючи про взаємопов'язаність таких вимог, після чого роз'єднуючи їх в окремі провадження, зазначаючи, що їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи по суті, дійшов протилежних висновків. Крім того, вказував на те, що роз'єднуючи позовні вимоги, суд першої інстанції не сприяв ОСОБА_7 у здійсненні її прав, оскільки нею було наведено вагомі доводи щодо недійсності кредитного договору, що має істотне значення для розгляду справи про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором.

З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив ухвалу суду скасувати в частині роз'єднання основних позовних вимог та вимог зустрічного позову ОСОБА_7, справу в цій частині направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В частині незгоди з рішенням суду по суті, представник ОСОБА_7 - ОСОБА_6 вказував на те, що суд першої інстанції, провівши розгляд справи без участі сторони відповідача, позбавив їх права заявити про застосування строку позовної давності у справі, оскільки ОСОБА_7 не виконує зобов'язання по кредитному договору з листопада 2008 року, банк звернувся з позовом у квітні 2015 р., у зв'язку з чим пропущено трьохрічних термін звернення до суду, що у згоджується з правовою позицією №1174 від 02.11.2016 р. Крім того, вказував на те, що висновок суду першої інстанції про солідарне стягнення не узгоджується з вимогами ст. 554 ЦК України, оскільки зобов'язання виникли за різними договорами поруки, а тому вони не несуть солідарної відповідальності перед кредитором, що узгоджується з правовою позицією №6-35цс15 від 11.03.2015 р. Крім того, вказував, що при достроковому стягненні заборгованості, банком не виконана процедура, передбачена ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо направлення позичальнику повідомлення про дострокове погашення заборгованості. В частині розрахунку заборгованості, вказував на його неправильність, те, що він був розрахований з суми 162 560, 00 доларів США, хоча ОСОБА_7 було надано 160 000, 00 долари США, та відсутність його обґрунтування з боку банку. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати, постановивши нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення скасуванню в частині солідарного стягнення з ухваленням нового рішення в цій частині, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 14.04.2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_7 укладено кредитний договір №93/П/04/2008-840, за умовами якого позивач надав відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 162 560 дол. США (а.с.9-11).

Згідно п.п. 1.3.1. Кредитного договору відсотки за користування кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 12,69%.

Відповідно до п.п. 3.3.1, 3.3.2, 3.3.3 Кредитного договору відповідач зобов'язався щомісячно до 10 числа поточного місяця сплачувати мінімальний платіж у розмірі 1825 дол. США 00 центів.

Крім того, згідно п. 1.5 Кредитного договору Позивач відкрив Відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності відновлювальну траншеві кредитну лінію з лімітом 1107,20 дол. США в порядку і на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 1.13 Кредитного договору відсотки за користування коштами в рамках ліміту Кредитної лінії розраховується Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 1,69% відсотків.

Згідно п. 3.3.3 Кредитного договору відповідач повертає кошти, отримані в рамках Кредитної лінії та сплачує передбачені п. 1.13 Кредитного договору відсотки у порядку передбаченому п. 3.34 Кредитного договору шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу.

Крім того, 14.04.2008 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №93/П/04/2008-840 від 14.04.2008 року (а.с.12).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором №93/П/04/2008-840 від 14.04.2008 року вбачається, що станом на 08.01.2015 року заборгованість відповідача ОСОБА_2 становить 172113,08 дол. США та 282664,06 грн. та складається з:

- 155014, 39 дол. США заборгованості за кредитом (у тому числі прострочена);

- 17098,69 дол. США заборгованості по сплаті відсотків (у тому числі прострочена);

- 26540,52 грн. пені за прострочення сплати кредиту;

- 256 123,54 грн. штрафу за порушення умов кредитного договору (а.с.6-8).

Забезпеченням виконання ОСОБА_7 своїх зобов'язань по кредитному договору є укладені між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_9, ОСОБА_10 договори порук від 14.04.2008 року (а.с. 13, 14).

Також судом встановлено, що судом першої інстанції об'єднано вимоги за первісним позовом та

- за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Стрюкової І.О., треті особи ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання недійсним кредитного договору, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04.09.2015 р.;

- за зустрічним позовом ОСОБА_10 до ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Стрюкової І.О., ОСОБА_7, ОСОБА_9 про визнання поруки припиненою, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.10.2015 р.;

- за зустрічним позовом ОСОБА_9 до ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Стрюкової І.О., ОСОБА_7, ОСОБА_10 про визнання поруки припиненою, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2016 р.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року вказані позови роз'єднані в окремі провадження, оскільки їх розгляд в одному провадженні ускладнює вирішення справи і призводить до його затягування, чим буде порушено вимоги ст. 157 ЦПК України щодо строків розгляду справи.

Так, роз'єднуючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався нормами ч. 2 ст. 126 ЦПК України, про те, що залежно від обставин справи суддя чи суд мають право постановити ухвалу про роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження, якщо їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи, з огляду на характер спірних правовідносин, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що є доцільним роз'єднати поєднані в одному провадженні позовні вимоги у самостійні провадження, оскільки їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи по суті.

Доводи апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки це право суду, а не обов'язок, крім того, роз'єднуючи позовні вимоги, судом першої інстанції надано відповідне обґрунтування.

Крім того, вирішуючи спір по суті, судом першої інстанції також вказано на те, що відповідачі подавали зустрічні позовні заяви, які виділені в окреме провадження, оскільки відповідачі недобросовісно виконували свої обов'язки щодо явки в судове засідання, в тому числі і для подання додаткових доказів на підтвердження своїх позовних вимог про визнання кредитного договору недійсним та про визнання припиненою поруки, а тому суд першої інстанції вважає, що кредитний договір є таким, що не визнаний недійсним, а порука не є припиненою на підставі доказів поданих позивачем.

Задовольняючи позовні вимоги по суті, суд першої інстанції також вірно керувався вимогами ст.ст. 526, 530, 611 ЦК України про те, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається та ч. 1 ст. 554 ЦК України, про те, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а відповідно ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Встановивши, що відповідач ОСОБА_7 отримала від позивача кредит в сумі 162560,00 дол. США, тобто позивач з свого боку виконав умови договору, а сама відповідач у свою чергу неналежним чином виконувала свої зобов'язання по вказаному договору, при цьому відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_10 не виконали умов договору поруки, суд першої інстанції прийшов до висновку, що з відповідачів користь позивача необхідно стягнути заборгованість за вказаним договором солідарно.

Однак, стягуючи заборгованість у солідарному порядку, суд першої інстанції не врахував, що поручителі ОСОБА_9 та ОСОБА_10, поручились за виконання зобов'язань ОСОБА_7 окремими договорами поруки, у зв'язку з чим повинні нести солідарну відповідальність з боржником кожен по окремому договору.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи викладене, а також те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлена солідарна відповідальність поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України відсутні, а рішення в цій частині підлягає скасуванню, з постановлення нового рішення про стягнення в солідарному порядку заборгованості з ОСОБА_7 та ОСОБА_9, та стягнення в солідарному порядку заборгованості з ОСОБА_7 та ОСОБА_10

В частині, що стосується рішення по суті вимог основної заборгованості ОСОБА_7, доводи апеляційної скарги, в частині щодо позбавлення апелянта права заявити про пропуск позовної давності, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки справа у провадженні суду першої інстанції знаходилась з 21.04.2015 р., з початку розгляду справи представники ОСОБА_7 приймали участь у її розгляді, що підтверджується матеріалами справи, у зв'язку з чим у останніх було достатньо часу для визначення своєї правової позиції захисту.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильності розрахунку, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки апелянтом, в порушення ст. 60 ЦПК України, не вказано в чому саме полягає неправильність розрахунку, клопотань про призначення експертизи щодо правильності зарахування та розподілення сплачених коштів на виконання кредитного договору не заявлено, власного розрахунку не надано, у зв'язку з чим колегія суддів позбавлена можливості перевірки доводів в цій частині.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року - відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року - залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_6 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року - скасувати в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором, виклавши резолютивну частину наступним чином.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Стрюкової ІриниОлександрівни до ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_9, на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 93/ П/04/2008-840 від 14.04.2008 року в сумі 172113,08 доларів США та 282664,06 гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 93/ П/04/2008-840 від 14.04.2008 року в сумі 172113,08 доларів США та 282664,06 гривень.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на користь держави судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: