АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/3907/2017 Головуючий в 1 інстанції - Каліушко Ф.А.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 січня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представника позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду в липні 2016 року з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 04 липня 2007 року в розмірі 8859.82 Долари США, посилаючись на те, що відповідно до умов цього договору відповідачу було надано кредит в сумі 11096,97 доларів США на термін до 04 липня 2012 року. Свої зобов`язання за договором відповідач не виконав та станом на 30 червня 2016 року має заборгованість 8859,82Долари США, яка складається з тіла кредиту -3949,44 долари США, 4118,86 долари США- відсотки, 791,52 долари заборгованість з комісії .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, представник ПАТ Комерційний Банк «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В скарзі вказував на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд не врахував, що за умовами кредитного договору розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, та дійшов до помилкового висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки відповідач здійснював погашення по кредиту в 2011, 2013, 2014 та 2015 році, а тому строк позовної давності переривався.

В судовому засіданні апеляційного суду представник банку доводи скарги підтримала.

Відповідач доводи скарги заперечував .

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

04 липня 2007 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2 укладено договір №КЗУЗАК22090044, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 11096,97 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04 липня 2012 року.

Відповідно до п. 7.1 кредитного договору Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 279,54 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Періодом сплати вважати період з «04» по «08» число кожного місяця.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем та перевіреного судом, станом на 30.06.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем за договором становить: заборгованість по тілу кредиту 3 949,44 доларів США, заборгованість по відсоткам у розмірі 4 118,86 доларів США та заборгованість по комісії у розмірі 791,52 доларів США.

Водночас, як встановлено вище, сторони обумовили строк дії договору з кінцевим терміном повернення грошових коштів 04 липня 2012 року.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

А відповідно до частини 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач допустив неналежне виконання своїх обов'язків, передбачених п. 7.1 кредитного договору, не повернув кредит до 04 липня 2012 року.

Так, як позивач з позовом звернувся в 2016 році, суд встановив. що позивач пропустив строк звернення до суду.

Дослідивши наявні в справі докази, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновок суду про пропуск позивачем строку позовної давності відповідає цим обставинам та вимогам Закону.

Доводи скарги про переривання позовної давності, через внесення відповідачем сум на погашення заборгованості після закінчення строку на який давався кредит, колегія суддів не приймає з огляду на наступне.

Ввідповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три

роки.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення' прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, строк повернення кредиту визначений договором 04 липня 2012 року, тобто з цієї дати позивач дізнався про порушення свого права, однак звернувся з позовною заявою до Дарницького районного суду міста Києва лише 12 липня 2016 року, тобто після сплину строку позовної давності, обумовленого ст. 257 ЦК України.

Відповідач в даному спорі подав заяву про застосування позовної давності, яка приєднана до справи на а.с. 29.

Відповідно до частини 1ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу ч.3 цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону. На підставі установчих документів або довіреності.

Аналогічна правова позиція висловлена ВСУ в постанові № 6-2104 цс16.

З наявного в справі розрахунку заборгованості не вбачається, що саме відповідач вносив кошти на погашення заборгованості, в судовому засіданні апеляційного суду відповідач заперечував, що він вносив будь-які платежі, після того, як в 2009 році передав заставлений автомобіль, на який брав кредит та доручення представникам банку на його реалізацію.

Наданий позивачем розрахунок не спростовує ці доводи відповідача та не свідчить, що відповідач чи його представник після 2009 року вносили якісь кошти на погашення боргу, а не сам позивач проводив зарахування вказаних сум, у відповідності з умовами договору на власний розсуд з грошового рахунку відповідача.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку , що судом першої інстанції при вирішенні позовних вимог про стягнення заборгованості за договором кредиту дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: