№ 207/450/17
№ 2/207/662/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Білецькій В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 20 лютого 2010 року; шлюб зареєстрований Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 39. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з грудня 2016 року і на теперішній час вони проживають окремо. ОСОБА_1 вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Наполягала на розірванні шлюбу, не згодна на примирення з відповідачем, так як він неодноразово застосовував до неї фізичну силу, погрози та образи; з цього приводу зверталась до поліції, але документами підтвердити не може, оскільки працівники поліції приїжджали на виклик вже після події; пояснила, що тривалий час намагалась зберегти шлюб, приховувала від родичів випадки застосування до неї сили відповідачем, однак їх спільна дитина дорослішає і конфліктні стосунки у родині можуть негативно впливати на дитину, тому просить шлюб розірвати, так як не має наміру вибачати відповідачеві і відновлювати подружні стосунки, категорично проти збереження шлюбу надалі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі та заперечує проти розірвання шлюбу, вважає, що позивачка говорить неправду про їхні стосунки; визнає, що подружні відносини припинені у грудні 2016 року і з цього часу вони проживають окремо, спроб до відновлення стосунків не робили; позивачка збарала все майно з квартири, де вони проживали, але щодо поділу спільного майна до суду на даний час він не звертався.

Суд, вислухавши позивачку та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 20 лютого 2010 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 39 (л.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (л.с. 5). Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з грудня 2016 року і на теперішній час вони проживають окремо. ОСОБА_1 вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, позивачка налаштована категорично проти збереження шлюбу з відповідачем, посилається на неодноразові випадки застосування до неї фізичної сили з боку відповідача, на примирення не згодна, тому, оскільки стосунки між сторонами конфліктні, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини, відповідно позов підлягає задоволенню.

Аліменти на утримання неповнолітньої дитини стягнуті судовим рішенням з відповідача на користь позивачки, спору про визначення місця проживання дитини сторони на даний час не мають, спір про розподіл майна може бути вирішений сторонами у майбутньому шляхом подання окремого позову.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 20 лютого 2010 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 39 - розірвати.

Залишити без змін прізвище ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий у справі Погребняк Т.Ю.