Справа № 372/3050/16-ц Головуючий у І інстанції Зінченко О. М.
Провадження № 22-ц/780/1980/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 23 22.03.2017
УХВАЛА

Іменем України

22 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулішенка Ю.М.,

при секретарі: Волошину В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 09 лютого 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року позивач ПАТ «Київобленерго» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що між ним та ОСОБА_2 укладено договір про користування електричною енергією від 01.08.2013 року №220060058, відповідно до умов якого позивач є постачальником електричної енергії, а відповідач є споживачем електричної енергії. При укладені договору на обєкті відповідача було встановлено прилад обліку електричної енергії НІК 2301 АП1 №07995795 з початковими показниками 000010 кВт.год. У звязку з неналежним виконанням умов договору, а саме ненадання вчасно звітів про використану електроенергію за період з грудня 2013року по квітень 2014року, що призвело до нарахування витрат, утворилася заборгованість в розмірі 23908,26 грн. яку просило стягнути. В подальшому відповідач виконував умови договору формував рахунки щомісяця на підставі показників лічильника та оплачував їх.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 09 лютого 2017 року у задоволені позову ПАТ «Київобленерго» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «Київобленерго» просить скасувати рішення та ухвалити нове по суті позовних вимог, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, не повне зясування судом обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, доведеним та таким, що виник внаслідок порушення останнім умов договору та ПКЕЕ.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позов предявлений не правомірно, оскільки будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про існування боргу за надані послуги позивачем з електропостачання, суду всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України позивачем не подано, тому позовні вимоги слід вважати недоведеними. Позивачем дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що 01.08.2013 року між представником позивача та відповідачем було укладено договір №220060058 на постачання електроенергії (а.с.8-36).

Відповідно наданих розрахунків позивачем за весь час дії вказано договору було спожито 93 кВт. енергії, за що ОСОБА_2 розрахувалася та про свідчать наявні в матеріалах справи платіжні доручення.

В свою чергу позивач нарахував відповідачеві обов'язок по оплаті додаткового обсягу за активну електричну енергію 18000 кВт. вартістю 230908,26 грн., які фактично відповідно до наданих матеріалів відповідачем не було спожито.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про електроенергетику" споживачами електроенергії, зокрема, є фізичні особи, що використовують електроенергію для власних потреб на підставі договорів про її продаж і покупку.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про електроенергетику", правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність.

Відповідно до о абзацу 5 п. 37 ПКЕЕН, енергопостачальник має право, вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією.

Відповідно до п. 48 ПКЕЕН, споживач несе відповідальність за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку.

Відповідно до п. 53 ПКЕЕН, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника та споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Відповідно до п. 48 Правил користування електричною енергією для населення затверджених Постановою КМ України № 1357 від 26.07.1999 року, споживач несе відповідальність згідно із законодавством за:

прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію; порушення правил користування електричною енергією;

ухилення або несвоєчасне виконання рішень та приписів Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії;

розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку;

пошкодження приладу обліку.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичних ресурсів через приєднану мережу, одна сторона зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні ресурси, передбачені договором, а споживач зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбачуваних договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного обладнання.

Відповідно до п. 2 ст. 22 ЦК України, відшкодуванню підлягають втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки).

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом.

Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, суд дійшов вірного висновку, що позов заявлений не правомірно, оскільки будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про існування боргу за надані послуги позивачем з електропостачання, суду всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України позивачем не подано Відповідачем дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Київобленерго» про те, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем нараховуюся у відповідності до п.8 Додатку 6 до договору, не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не надано жодного доказу, того що у нього були якісь перешкоди для зняття показів лічильника. А відповідно до п.8 Додатку 6 до договору нарахування та визначення обсягу споживчої електроенергії здійснюється із вимогами ПКЕЕ, вразі неподання споживачем даних показів лічильника та у разі відсутності показів цих лічильників, знятих постачальником.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст.. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 09 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: