Справа №461/1583/17
Провадження №2/461/766/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2017 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, за участю тертьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 сервісного центру МВС у Львівській області про скасування заборони на проведення реєстраційних операцій

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив до відповідача, в якому просить скасувати заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) з автомобілем марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т4, 2000 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2, накладену постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області молодшого радника юстиції ОСОБА_4 від 23 травня 2011 року по кримінальній справі №181-0311.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 з березня 2010 року є власником вищевказаного автомобіля, який був придбаний на законних підставах. Стверджує, що в Територіальному сервісному центрі 4641 ОСОБА_3 сервісного центру МВС у Львівській області відмовлено у знятті з обліку вказаний автомобіль через наявність заборони проведення з ним будь-яких реєстраційних операцій. Однак, вважає, що підстав для накладення заборони на проведення реєстраційних операцій немає. Просить позов задоволити.

Позивач та його представник у судове засідання не зявилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує з урахуванням уточнених позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, однак через канцелярію суду подав клопотання, в якому зазначає, що не заперечує щодо зміни позовних вимог та залучення ОСОБА_3 сервісний центр МВС у Львівській області в якості третьої особи.

Фіксація судового процесу не здійснювалася відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки учасники процесу в судове засідання не зявилися.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Нормами чч. 1, 2 ст.321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Такі правові регулювання містяться і в ст.1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Судом встановлено, що 27.03.2010 року ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_5 автомобіль НОМЕР_3 та став його законним власником, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію від 27.03.2010 року серії САА 527860, виданим Львівським відділом PEP ДАІ.

У звязку з необхідністю продажу вищевказаного автомобіля позивач звернувся до Територіального сервісного центру 4641 ОСОБА_3 сервісного центру МВС у Львівській області, однак йому було відмовлено у знятті з обліку вищевказаного автомобіля через наявність заборони проведення з ним будь-яких реєстраційних операцій.

Непогоджуючись з цим, позивач 17.10.2016 року звернувся з інформаційним запитом до ОСОБА_3 сервісного центру МВС у Львівській області.

З відповіді в.о. директора РСЦ МВС у Львівській області від 21.10.2016 року №31/13-C-36/3i на вищевказаний інформаційний запит вбачається, що підставою для відмови у знятті з обліку вищевказаного автомобіля стала постанова старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 23.05.2011 року. Також повідомлено, що 17.06.2011 року відомості про заборону проведення реєстраційних операцій з вищевказаним транспортним засобом внесено до регіональної бази даних МВС у Львівській області «ДАІ-2000».

Окрім того, з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень позивачеві стало відомо, що постанова старшого слідчого прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 23.05.2011 року, якою накладено заборону на проведення реєстраційних операцій відносно значної кількості автомобілів, винесена в межах розслідування кримінальної справи № 181-0311, порушеної відносно службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області, матеріали якої на даний час перебувають у слідчому відділі Залізничного ВП ГУНП у Львівській області.

04.11.2016 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про надання інформації відносно накладеної заборони у межах вищевказаної кримінальної справи.

З листа-відповіді начальника Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 № С-148/38/01-16 від 16.11.2016 року вбачається, що в СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області надійшла кримінальна справа № 181-0062 за фактом шахрайства, вчиненого в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими особами завідомо підроблених документів, за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.1 та ч.3 ст.358 КК України, яка виділена з кримінальної справи № 181-0311, порушеної відносно начальника ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.364 КК України, відомості про що 28.05.2013 року СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001639 та на даний час досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває.

Даним листом позивача також проінформовано про те, що 23.05.2011 року старшим слідчим прокуратури Львівської області ОСОБА_4 в рамках розслідування кримінальної справи № 181-0311 накладено заборону на проведення реєстраційних операцій автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т4», 2000 року випуску, номер кузова НОМЕР_1. В рамках розслідування даного кримінального провадження жодних інших арештів чи заборон на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) на згаданий автомобіль не накладалось, даний автомобіль не є та не визнавався речовим доказом у вищевказаному кримінальному провадженні, а громадянин ОСОБА_2 не є підозрюваним, обвинуваченим чи цивільним позивачем у даному кримінальному провадженні.

Згідно установленої судової практики Верховного Суду України, висловленої у постанові від 15 травня 2013 року, прийнятій за наслідками розгляду справи №6-26 цс-13, предметом якої був спір за позовом власника про звільнення майна з-під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження, при розгляді якої Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування і розпорядження своїм майном.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задоволити, а відтак скасувати заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) з автомобілем марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т4», 2000 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2, накладену постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області молодшого радника юстиції ОСОБА_4 від 23 травня 2011 року по кримінальній справі №181-0311, оскільки в іншому випадку будуть порушені права власника.

Окрім того, у зв'язку з відмовою представника позивача від вимоги про стягнення з відповідача судового збору, суд вважає за необхідне сплачений судовий збір залишити за позивачем відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.25, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 197, 208, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Скасувати заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) з автомобілем марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т4», 2000 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2, накладену постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області молодшого радника юстиції ОСОБА_4 від 23 травня 2011 року по кримінальній справі №181-0311.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.