Справа № 209/386/17
Провадження № 2/209/602/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року м. Кам′янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Маслова Д.В.,

за участю секретаря Драгунцевої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, визначених рішенням суду та стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлених згідно рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 вересня 2016 року на її користь на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 з розміру ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на тверду грошову суму у розмірі 2500 гривень на місяць, починаючи стягнення з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір у розмірі 640 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 350 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач в позові зазначила, що вона з відповідачем по справі перебувала у фактично шлюбних відносинах. Вони мають спільну малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. 11 жовтня 2016 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська по справі №209/2424/16-ц було вирішено стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після винесення рішення суду, матеріальний стан відповідача змінився, він працевлаштувався та отримав робочу візу у Польщі. Їй відомо, що його місячний дохід складає 700-1000 доларів на місяць. Коли він останній раз приїжджав в Україну, то придбав собі легковий автомобіль, таким чином, вона вважаю, що його матеріальний стан з моменту винесення рішення суду змінився і він отримав заробіток, але у звязку з тим, що цей заробіток є мінливим та одержується відповідачем за межами України, чітко визначити його розмір не вбачається можливим. Вважає, що відповідач може сплачувати аліменти на дитину в розмірі 2500 гривень на місяць.

Позивач в судове засідання не з'явилався. Надійшла заява її представника.

Представник позивача за нотаріально посвідченою довіреністю від 13 серпня 2015 року - ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги щодо визнання виконавчого листа від 11 жовтня 2016 року за №209/2424/16-ц, виданий Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська таким, що не підлягає виконанню просила залишити без розгляду, наслідки такої процесуальної дії їй відомі та зрозумілі, в іншій частині позов підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Надійшла заява його представника.

Представник відповідача за нотаріально посвідченою довіреністю від 11 серпня 2016 року - ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, позов визнала та не заперечувала щодо стягнення аліментів у розмірі 2500 гривень в місяць, вказала, що наслідки визнання позову їй відомі.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

При вирішенні справи, суд враховує те, що кожна сторона має право розпоряджатись своїмипроцесуальними правами на власний розсуд, в тому числі і в частині визнання позову.

При цьому, ч. 1 ст. 174 ЦПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи.

Частиною 4 ст. 174 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідна заява про визнання позову подана в письмовому вигляді представником відповідача в межах повноважень визначених довіреністю, копія якої долучена до матеріалів справи.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов частково обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню частково за наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис №643 (а.с.9), копією рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 27 вересня 2016 року по справі №209/2424/16-ц (а.с.11-12), довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №48635 від 09 лютого 2017 року виданою ТОВ «ЄРЦ КП» (а.с.5) та визнано сторонами у справі.

Згідно копії виконавчого листа №209/2424/16-ц від 11 жовтня 2016 року з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто на користь позивача аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, аналогічна правова позиція викладена в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, аналогічна правова позиція викладена в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст.184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143 цс 13.

Частинами 1, 2 ст.27 Конвенції Організації Об'єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Верховною Радою України через прийняття Постанови № 789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено визнання державою права кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Судом встановлено, що на даний час відповідач офіційно працює в Польщі, має нерегулярні, мінливі заробітки, що підтверджує доводи позивача про зміну майнового становища, що дає підстави з урахуванням вищезазначених норм Сімейного кодексу України змінити розмір стягнення аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. При визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі суд враховує майновий стан платника, потреби дитини, ту обставину, що представник відповідача не заперечує щодо стягнення аліментів у розмірі 2500 гривень в місяць.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо зміни способу стягнення аліментів, які стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлених згідно рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 вересня 2016 року на її користь на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 з розміру ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на тверду грошову суму у розмірі 2500 гривень на місяць, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили та до досягнення дитиною повноліття, підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на правову допомогу.

За ч.1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року № 4191-VI, та не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Абзацом 4 п.48 постанови Пленуму Верховного Суду України від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем надана суду довідка про надання правової допомоги адвокатом від 14 лютого 2017 року, згідно якого адвокатом ОСОБА_6 було надано правову допомогу на користь ОСОБА_1 у вигляді складання цивільного позову про зміну розміру аліментів на загальну суму 350,00 грн. З наданого позивачем документу не вбачається розрахунку витрат на правову допомогу, тому це є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.184, 192 СК України, ст.ст.3, 10, 61, 88, 158, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, визначених рішенням суду та стягнення аліментів в твердій грошовій сумі задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлених згідно рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 вересня 2016 року на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 з розміру ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на тверду грошову суму у розмірі 2500 гривень на місяць, з дня набрання рішення законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 (інші відомості про боржника суду невідомі) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 (інші відомості про стягувача суду невідомі) витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Маслов