Справа № 603/8/17
Провадження № 2/603/15/2017
"30" січня 2017 р. м.Монастириська
Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Галіяна І. М.
при участі секретаря судового засідання Сандалюка О.В.
розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу
про розірвання шлюбу,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з вимогою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Свої вимоги мотивує тим, що 12.02.2002 року в Гориглядівській сільській раді Монастириського району Тернопільської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №1. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. В позовній заяві зазначає, що відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їхній сімї, вона не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено, а тому переконаний, що сенсу підтримувати сімейні відносини немає та вважає, що спільне проживання та збереження шлюбу неможливі та просить його позовні вимоги задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, хоча повідомлялася про день, час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання (реєстрації) та через засоби масової інформації, а саме, газету «Свобода» від 20.01.2017 року №5 (3145), про день, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, заперечення проти позову та клопотання про відкладення справи чи розгляду справи в її відсутності суду не подала.
Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а тому суд, дослідивши матеріали справи не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних в матеріалах справи доказів з винесенням заочного рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється..
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача з наступних підстав.
Судом встановлено, що 12.02.2002 року в Виконачому комітеті Гориглядівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД №133019 виданого повторно 20.12.2016 року.
Від даного шлюбу мають одну дитину: сина - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №247144 виданого повторно Монастириським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 20.12.2016 року
Сторони по справі спільного господарства не ведуть, сумісне проживання остаточно припинено, шлюб носить формальний характер, позивач настоює на розірванні шлюбу.
В Постанові Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини.
Згідно ч. 1 ст. 3 СК України, сімя є первинним та основним осередком суспільства.
Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Статтею 56 СК України передбачено, що кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України)
Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
У відповідності до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач миритися не бажає і збереження шлюбних відносин суперечить його інтересам, суд приходить до переконання, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно розірвати, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сімї неможливе.
Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 60, 130, 174, 175, 209, 213, 215 ЦПК України, ч. 3 ст. 56, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд, -
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 12 лютого 2002 року в Виконавчому комітеті Гориглядівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №1.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя ОСОБА_3