Справа № 524/8595/16-ц
Провадження №2/524/494/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2017 року м.Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі :

Головуючого судді Андрієць Д.Д.

за участю секретаря Бєлєнького О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на майно за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука із дійсним позовом. Позивач свої вимоги обґрунтував тим, що 15.04.1999 року він, його син, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, приватизували квартиру АДРЕСА_1. 01.06.1999 року померла власник 1/3 частки квартири ОСОБА_4, яка не перебувала з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в родинних відносинах. В серпні 2016 року він звернувся в Першу кременчуцьку державну нотаріальну контору із заявою про видачу на його імя свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2, яка належить померлій ОСОБА_4, однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність документів, що підтверджують родинні звязки між ним та спадкодавцем.

З дня смерті ОСОБА_4, він, ОСОБА_1, добросовісно, відкрито, безперервно і тривало користується 1/3 частиною квартири АДРЕСА_3, яка належала померлій ОСОБА_4.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/ 3 частину квартири АДРЕСА_4, належної ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 01.06.1999 року.

В судому засіданні позивач та його представник, адвокат ОСОБА_5, позов підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник позивача зазначив, що ОСОБА_1, добросовісно, відкрито, безперервно і тривало користується 1/3 частиною квартири АДРЕСА_3. Вказав, що цивільний кодекс Української РСР від 1963 року не передбачав можливості спадкування особам, які спільно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому ОСОБА_1 не має можливості іншим чином набути право власності на частину квартири, що належала ОСОБА_4

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Полтавської області ОСОБА_6 проти задоволення позову заперечувала. Вказала, що позивачем не доведено добросовісності заволодіння 1/3 частиною квартири АДРЕСА_3, яка належала померлій ОСОБА_4. Звертала увагу суду на те, що застосування набувальної давності передбачає відсутність підстави для виникнення права власності в момент заволодіння чужою річчю. В даному випадку існує інша підстава для виникнення права власності на спірне нерухоме майно-спадкування, тому позивач обрав не вірний спосіб захисту своїх інтересів.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. У своїй заяві зазначив, що його батько ОСОБА_1, після смерті ОСОБА_4 фактично одноособово вступив в управління 1/3 частиною квартири, яка їй належала і продовжує відкрито нею володіти. Просив суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1

Третя особа Перша кременчуцька державна нотаріальна контора в судове засідання не зявилась, надіслала заяву про розгляд справи без участі її представника. Проти задоволення позову ОСОБА_1 не заперечувала.

Допитана в судовому засіданні 25.01.2017р. в якості свідка ОСОБА_7, зазначила, що є сусідкою позивача та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1971р.. Повідомила суду, що ОСОБА_1 близько 40 років проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності(в рівних частинах по 1/3) належить квартира АДРЕСА_3, що підтверджується копією свідоцтва про власності на житло виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому ОСОБА_2 міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням від 15.04.1999р. №17042/1(а.с.11).

ОСОБА_4, померла 01.06.1999р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ №110845 від 01.06.1999р.(а.с.13).

Після смерті, ОСОБА_4 позивач одноособово вступив в управління та володіння 1/3 частиною квартири, яка належала померлій, що підтверджується показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_7В, а також письмовими поясненнями ОСОБА_3.

02.09.2016р. державний нотаріус першої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3, що належить померлій 01.06.1999р. ОСОБА_4, через відсутність документів, що підтверджують факт родинних відносин із померлою.

Також з постанови державного нотаріуса першої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області слідує, що інші спадкоємці для оформлення спадкових прав після померлої 01.06.1999р. ОСОБА_4 не звертались.

Суд звертає увагу на те, що на час відкриття спадщини 01.06.1999р. після померлої ОСОБА_4 діяв Цивільний Кодекс Української РСР у редакції 1996 року, відповідно до якого ОСОБА_1 не входив до кола спадкоємців. Відтак, суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідача на те, що позивач має право на спадкування після померлої 01.06.1999р. ОСОБА_4 і ним не вірно обраний спосіб захисту.

За змістом ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом..

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

Відповідно до п.1 ст. 549 Цивільного Кодексу Української РСР у редакції 1996 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Враховуючи те, що після смерті ОСОБА_4 позивач фактично вступив у володіння спадковим майном 1/3 частиною квартири АДРЕСА_3 вважав себе таким, що прийняв спадщину. Суд розцінює, що звернення ОСОБА_1 у 2016р. до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, як факт, який свідчить про те, що ОСОБА_1 не знав і не міг знати, що володіє 1/3 частиною квартири АДРЕСА_3 без законних підстав.

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Факт відкритого та безперервного володіння ОСОБА_1 1/3 частиною квартири АДРЕСА_3, на думку суду, підтверджується показаннями свідка ОСОБА_7.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Приймаючи до уваги положення п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2001 року.

Коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч.4 статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років , починаючи з 01.01.2001 року, яким є 1/3 частина квартири АДРЕСА_3, яка належала померлій 01.06.1999р. ОСОБА_4, в звязку з чим набув право власності на вказане майно на підставі ст. 344 ЦК України.

Судові витрати суд покладає на позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60,88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на майно за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1,21.07.1955 року народжкння, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності за набувальною давністю на 1/ 3 частину квартири АДРЕСА_4, належної ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 01.06.1999 року.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд міста Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.Д.Андрієць