Справа №591/5643/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/247/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

26 січня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Семеній Л. І. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 30 грудня 2016 року про залишення заяви без розгляду

у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаною заявою в порядку окремого провадження та просив встановити факт його поранення при виконанні обовязку військової служби внаслідок збройної агресії РФ проти України.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 30 грудня 2016 року заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду в звязку з тим, що під час розгляду справи виявлений спір про право.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому вказує, що позивач звернувся до суду для встановлення юридичного факту свого поранення, від якого залежить виникнення прав та обовязків, передбачених Конвенцією про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, іншими нормами національного та міжнародного права і встановлення цього факту не повязане з наступним вирішенням спору про право. Зазначає, що іншого порядку встановлення такого юридичного факту чинним законодавством України не передбачено.

Звертає увагу, що в порушення ч. 2 ст. 208 ЦПК України суд ухвалив рішення (вступна та резолютивна частина), замість ухвали.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 ОСОБА_5, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність постановленої ухвали, та, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з того, що встановлення факту поранення пов'язується заявником з наступним вирішенням спору про право, а саме: права на справедливу компенсацію з Держави-агресора Російської Федерації.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Стаття 256 ЦПК України передбачає право суду встановлювати факти, що мають юридичне значення. Разом із тим це можливо за наявності певних умов, а саме: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч.4 ст. 256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи,- залишає заяву без розгляду.

Згідно з ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Зі змісту заяви ОСОБА_3 вбачається, що заявник просить встановити факт його поранення при виконанні обовязку військової служби 12 травня 2015 року в районі метеостанції Донецького аеропорту у м. Донецьку, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Встановлення цього факту йому необхідне для захисту своїх прав та інтересів, а не для наступного вирішення спору про право, оскільки без встановлення цього факту неможливо отримати справедливу компенсацію з держави-агресора Російської Федерації.

Суд першої інстанції не врахував, що заява про встановлення юридичного факту може бути залишена без розгляду лише в тому випадку, якщо встановлення такого факту безпосередньо повязане із необхідністю вирішення спору про право.

Крім того, в окремому провадженні можливий спір про фактичні обставини справи, оскільки заявник потребує судового підтвердження існування певного юридичного факту, який не є очевидним.

В результаті встановлення юридичного факту може виникнути спір про володіння правом, обумовлений установленням цього факту. Але навіть установлений у результаті спору юридичний факт, після його встановлення може не викликати ніякого спору про право, повязаного із цим фактом.

Встановлення в порядку окремого провадження факту поранення ОСОБА_3 може бути підставою для здійснення його субєктивних прав. Однак, по перше таке субєктивне право він може не реалізувати. По-друге при наявності спору про юридичний факт мова йде лише про наявність чи відсутність цього факту та його доведеність, а не про право, обумовлене таким фактом. Суд, розглядаючи справу про встановлення факту поранення, не вирішує питання про право ОСОБА_3 на справедливу компенсацію, а лише встановлює наявність чи відсутність факту, який зумовлює виникнення, зміну чи припинення прав заявника.

Таким чином, суд дійшов передчасного висновку про наявність підстав для залишення заяви без розгляду та не врахував, що лише виникнення матеріально-правового спору обумовлює залишення заяви про встановлення факту без розгляду.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції, як така що перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що у вступній та резолютивній частині оскаржуваної ухвали вказана назва документа «рішення» замість «ухвала», не є суттєвими. Така назва документу є опискою, яка за необхідності могла бути виправлена судом в порядку, передбаченому ст. 219 ЦПК України, за власною ініціативою або за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 30 грудня 2016 року про залишення заяви ОСОБА_3, заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, про встановлення факту, що має юридичне значення без розгляду, скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -