Справа № 581/897/16-ц
Провадження № 2/581/24/17
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2017 року Липоводолинський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Сізова Д.В.,

з участю секретаря - Самілик Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області, орган опіки та піклування Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області,

про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна,

в с т а н о в и в :

20 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

Свої вимоги обгрунтовує наступними обставинами.

Вказує, що мати малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, рішенням суду від 14 жовтня 2014 року позбавлена батьківських прав відносно цієї дитини. Рішенням також відмовлено у позбавленні батьківських прав відповідача, однак зобов'язано змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків стосовно сина ОСОБА_4.

Відповідач висновків не зробив та продовжує ухилятися від їх виконання.

Дитина з 2007 року постійно проживає разом зі своєю бабою - ОСОБА_1 та її чоловіком, знаходиться на повному її утриманні.

ОСОБА_2 не цікавиться сином, зокрема: не приймає участі у вихованні, не проводить із ним вільний час, не відвідує школу, не цікавиться його успішністю, а у свою чергу зловживає спиртними напоями. Неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а 29 лютого 2016 року притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, не працює, вдома має неналежні для проживання та виховання дитини житлово-побутові умови, веде антигромадський спосіб життя.

Дитина боїться батька, оскільки кожного разу коли він приходить до них додому, відповідач перебуває у стані алкогольного сп'яніння, вчиняє сварки, погрожує розправою та забрати сина з собою, оскільки є його батьком. ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 вимушені викликати поліцію або втікати з дому.

Тому, позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3 та призначити її опікуном над онуком.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього маються заяви, у яких він визнає позовні вимоги, просить суд позбавити його батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 та проводити судове засідання без його присутності.

Представник служби у справах дітей Костян Л.Ю. та представник органу опіки та піклування Нестеренко В.М. підтримали позовні вимоги.

Допитаний у судовому засіданні з участю практикуючого психолога ОСОБА_8 малолітній ОСОБА_3 повідомив суду наступне.

Весь час він проживає у сім'ї свої бабусі ОСОБА_1 та дідуся, яких він дуже любить. Вони його забезпечують усім необхідним, займаються з ним навчанням, грають, проводять вільний час. Разом з бабусею він їздить відпочивати у санаторій, на екскурсії, навіть ходить з нею на рибалку.

Із батьком він бачиться рідко та лише тоді, коли він у стані алкогольного сп'яніння приходить до них до дому. Вказав, що боїться батька, оскільки він кожного разу вчиняє сварки, б'є бабусю та погрожує їм, що забере його, тому він вимушено тікає з дому. Одягу, подарунків та іграшок батько йому не купує. Останній раз коли батько хотів подарувати йому шоколадку - це день його народження на 10 років, однак він почав тікати від нього, а ОСОБА_2 наздоганяв його та кричав, щоб той зупинився, бо він його вб'є. Зазначав, що батько не приходить до нього в школу, не перевіряє щоденник, не вчить з ним уроки, взагалі не цікавиться його навчанням та не проводить із ним вільний час.

Вказав, що знає чому його викликали до суду, просив щоб його не віддавали батьку, а залишили у бабусі.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_9 (а.с.13).

ОСОБА_1 та ОСОБА_10 є батьками ОСОБА_2 (а.с.12).

11 липня 2007 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 розірвано (а.с.14).

Рішенням Липоводолинського районного суду від 14 жовтня 2014 року ОСОБА_9 позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_3.

Цим рішенням відмовлено у задоволенні позову в частині вимог щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 та попереджено батька про необхідність змінити ставлення до виховання свого сина, поклавши на виконавчий комітет Калінінської сільської ради Липоводолинського району контроль за виконанням ним своїх батьківських обов'язків (а.с.36-39).

Відповідно до довідки Липоводолинського ВП ГУНП в Сумській області від 30 листопада 2016 року ОСОБА_2 у 2016 році чотири рази притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.178, ч. 2 ст. 178, ст.173, ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.17-18).

Вироком Липоводолинського районного суду Сумської області від 29 лютого 2016 року ОСОБА_2 засуджено за ч.1 ст.185 КК України до громадських робіт на строк 80 год. (а.с.17-20).

Із довідки-характеристики Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 31 жовтня 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований у с. Калінінське не працює, вихованням сина не займається, зловживає спиртними напоями, веде не порядний спосіб життя. Його син ОСОБА_3 проживає зі своєю бабою ОСОБА_1 (а.с.21).

Згідно з наданою Калінінською сільською радою Липоводолинського району Сумської області інформацією від 30 грудня 2016 року вбачається, що не зважаючи на попередження Липоводолинським районним судом Сумської області про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, ОСОБА_2 за останні два роки не лише не покращив, а навіть погіршив ставлення до виховання сина, зокрема, справами сина не цікавиться, фактично проживає в с. Московське у співмешканки, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, веде аморальний спосіб життя, вчиняє бійки та сварки. На підставі цих фактів виконком Калінінської сільської ради вважає доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 та не заперечує проти того, щоб опікуном дитини стала його баба, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка з самого народження фактично опікувалася онуком (а.с.16).

Згідно з наданими письмовими поясненнями сусідів ОСОБА_1 - ОСОБА_11 та ОСОБА_12, завідуючої ФАПом с.Суха ОСОБА_15, малолітній ОСОБА_3 із осені 2007 року проживає з бабою, яка займається його вихованням та доглядом, забезпечує матеріально. Умови проживання у них належні, сім'я самозабезпечена, веде домашнє господарство, підтримує порядок вдома та на подвір'ї, має необхідні для нормального проживання дитини умови. Батько дитини ОСОБА_2 не працює, вихованням сина не займається, зловживає спиртними напоями (а.с.33-35).

Розпорядженням голови Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області від 28 жовтня 2016 року ОСОБА_3 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.47).

Рішенням Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 27 жовтня 2016 року та рішенням комісії з питань захисту прав дитини Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області від 30 листопада 2016 року, вирішено доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 та призначити опікуном над ним його бабу ОСОБА_1 (а.с.48-49).

У судовому засіданні 26 січня 2017 року Службою у справах дітей Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області подано обгрунтоване клопотання органу опіки та піклування Липоводолинської районної державної адміністрації від 11 січня 2017 року, у якому орган опіки та піклування просить суд призначити опікуном опікуном ОСОБА_3 його бабу ОСОБА_1

ОСОБА_1 не працює, отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1236 грн. щомісячно, медичних протипоказань для встановлення нею опіки не має (а.с. 15, 26, 28).

ОСОБА_10 отримує дохід від здачі в оренду ТОВ «СК-АГРО» земельної ділянки, там же і працює, на обліках у лікарів нарколога, психіатра не перебуває (а.с.30, 31).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 10 грудня 1993 року, ОСОБА_10 на праві спільної сумісної власності належить одноквартирний будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 72,5 кв.м (а.с.24).

Згідно з актом обстеження умов проживання сім'ї ОСОБА_1 та ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, їх житло розміщене на першому поверсі одноповерхового будинку, складається з чотирьох кімнат - зали, трьох спалень та передпокою, кухні, коридору, ванної кімнати та ін. Умови проживання добрі, в будинку чисто. Будинок газифікований, є пічне опалення, проведена вода, умебльований, мається вся необхідна побутова техніка, зокрема, телевізор, спутникова антена, ноутбук, пральна машина, праска, холодильник, мікрохвильова піч, пилосос. Дитина має окрему кімнату, обладнану для нормального розвитку, відпочинку та навчання з окремим ліжком, шафою для книжок та одягу, столом для навчання. У сім'ї склалися теплі родинні стосунки. Дитина виявляє бажання проживати в сім'ї бабусі (а.с.32).

У власності ОСОБА_1 та ОСОБА_10 маються земельні ділянки: для ведення особистого селянського господарства, площею 1,83 га та 0,702 га; для індивідуального житлового будівництва, площею 0,081 га; для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, площею 4,116 га (а.с.22).

Відповідно до наданих Калінінською сільською радою Липоводолинського району Сумської області характеристик, ОСОБА_10 та ОСОБА_1 є працьовитими, доброзичливими, мають з односельцями добрі стосунки, користуються серед них повагою і авторитетом, займаються вихованням онука (а.с.22, 25, 29).

Із наданих класним керівником Калінінської ЗОШ І-ІІ ступенів ОСОБА_14 письмових пояснень вбачається, що з першого класу ОСОБА_3 опікувалися його баба і дід, які приводоли його та забирали зі школи. Вони беруть активну участь у вихованні та навчанні онука, часто спілкуються з класним керівником та іншими вчителями, відвідують батьківські збори, цікавляться про його успішність у навчанні. Допомагають онукові брати участь у різних шкільних заходах, конкурсах, виставках, спортивних змаганнях. Завдяки бабі та діду ОСОБА_3 неодноразово їздив на екскурсії до різних міст, був в дитячому парку у селищі Недригайлів, м.Миргород, відпочивав на морі, та їздив до м. Кигичивка. Улітку 2016 року оздоровлювався в санаторії у м. Шостка.

Батько не приділяє належної уваги щодо навчання та виховання дитини, жодного разу не спілкувався з класним керівником, не цікавився його навчанням та поведінкою дитини, не відвідував позакласних заходів з участю свого сина, не перевіряв його щоденника (а.с.40).

Із наданої класним керівником шостого класу Калінінської ЗОШ І-ІІ ступенів ОСОБА_14 характеристики на дитину та сім'ю ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_3, 2005 року народження, проживає з січня 2008 року в АДРЕСА_1 в сім'ї своєї баби ОСОБА_1 Із 01 вересня 2011 року ОСОБА_3 зараховано до першого класу Калінінської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів.

ОСОБА_4 жодного разу не пропускав заняття без поважної причини. До школи завжди ходить охайним, в чистому одязі. Бабуся піклується про його зовнішній вигляд, завжди відвідує батьківські збори та приймає активну участь у навчанні та вихованні свого онука.

При обстеженні житлово-побутових умов проживання ОСОБА_3 виявлено, що ОСОБА_3 має все необхідне шкільне приладдя, як для навчання та виконання домашніх завдань, так і для відпочинку, має куточок для ігор, серед яких є шахмати, ноутбук та інше. У книжковій шафі зберігаються збірки художньої та дитячої літератури. Також наявна шафа для власних речей. Отже, у сім'ї, де проживає ОСОБА_3, створено всі необхідні умови для навчання, відпочинку та проживання (а.с.41).

Відповідно до ч.1 ст.32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з положеннями абз.3 ч.2 ст.3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідно до вимог ст.150 СК України виховання, піклування, забезпечення фізичного, духовного та морального розвитку дитини, забезпечення здобуття нею освіти є прямими обов'язками батьків.

Згідно зі ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Стаття 165 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.

Суть позовних вимог зводиться до того, що батько не бере участь, не цікавиться вихованням та розвитком сина, вживає алкогольні напої, а тому ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Із матеріалів справи, пояснень позивача, малолітнього ОСОБА_3 та заяв відповідача про позбавлення його батьківських прав, вбачається, що ставлення батька до дитини не є прихильним, воно жодним чином не спрямоване на налагодження будь-яких зв'язків з дитиною, має ознаки свідомого нехтування ОСОБА_2 своїми батьківськими обов'язками відносно сина ОСОБА_4. Оскільки жодних поважних причин такої поведінки батька матеріали справи не містять, суд розцінює таке ухилення від виховання дитини як його винну поведінку. Рішенням суду від 14 жовтня 2014 року відповідача було попереджено про необхідність змінити своє ставлення до виховання сина, однак із наданих органом опіки та піклування відомостей вбачається, що жодних заходів на його виконання ним вчинно не було і він зовсім не зацікавлений у зміні своєї поведінки відносно сина.

Також вбачається, що ОСОБА_2 використовує свої батьківські права лише як інструмент у залякуванні сина та своєї матері погрозами про відібрання дитини, чим навмисно спричиняє емоційну невпевненість, нездатність дитини захистити себе, у зв'язку зчим може завдаватися шкода психічному здоров'ю малолітнього.

Оскільки судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню ОСОБА_3, шляхом свідомого нехтування ними, та за відсутності поважних причин такої поведінки, вважає її винною, а тому приходить до висновку про можливість позбавлення його батьківських прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

У матеріалах справи мається обгрунтоване клопотання органу опіки та піклування про можливість встановлення ОСОБА_1 опікуном свого онука - ОСОБА_3.

Оскільки не встановлено передбачених п. 3.2 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року N 34/166/131/88, обставин, які забороняють позивачу бути опікуном свого онука, суд вважає можливим задовольнити позов і в цій частині.

На виконання ч. 3 ст. 166 СК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь опікуна аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 у розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст. 212-215, 223 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Призначити опікуном ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн. щомісячно, з проведенням їх індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з 20 грудня 2016 року, до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд протягом 10 днів із дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д. В. Сізов