Справа № 727/7656/16-ц
Провадження № 2/727/55/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Чебан В.М.

при секретарі Меренчук Р.Ю.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Позивач посилається на те, що 17.04.2016 року відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Ентузіастів в м.Чернівці, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечного інтервалу, допустив наїзд на стоячий автомобіль марки «Тойота Прадо» д.н.з. НОМЕР_2, під керування ОСОБА_2, в результаті чого автомобіль позивача зазнав технічних ушкоджень.

Вказує, що вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.05.2016 року.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як особи, яка правомірно експлуатує забезпечений транспортний засіб марки «ВАЗ 2120» д.н.з. НОМЕР_3 на момент настання ДТП була застрахована у ПАТ НАСК «Оранта», що підтверджується полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/5124907, який дійсний до 17.12.2016 року.

Також позивач стверджує, що автомобіль марки «Тойота Прадо» д.н.з. НОМЕР_2 належить на праві власності його сестрі ОСОБА_4 та він з нею домовився про керування вказаним транспортним засобом, однак внаслідок ДТП автомобіль зазнав пошкоджень, що унеможливлює його повернення власниці в такому стані.

Вказує, що 25.05.2016 року він, як потерпіла особа, повідомив ПАТ НАСК «Оранта» про ДТП. У страховій компанії йому повідомили, що отримати страхове відшкодування може лише власник авто або інша особа на підставі довіреності. У звязку з цим, 21.06.2016 року до страхової компанії звернулась мати позивача ОСОБА_5 на підставі довіреності від власниці автомобіля. 04.07.2016 року ПАТ НАСК «Оранта» виплатили на імя власниці авто ОСОБА_4 через ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 10729,34 грн. для відновлення попереднього стану автомобіля.

Позивач стверджує, що зазначена сума є недостатньою для ремонту автомобіля, внаслідок чого він замовив незалежне оцінювання для визначення вартості матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Згідно звіту №42-1012 про визначення вартості матеріального збитку, вартість матеріального збитку та вартість відновлювального ремонту, якого зазнав власник транспортного засобу марки «Тойота Прадо» д.н.з. НОМЕР_2 на дату ДТП становить 16767,82 грн. вартість матеріального збитку від пошкодження ТЗ з урахуванням фізичного зносу, 28498,59 грн. вартість відновлювального ремонту від пошкодження ТЗ без урахування фізичного зносу.

Також в ході розгляду судом справи ПАТ НАСК «Оранта» було сплачено на користь позивача кошти в сумі 5528,48 грн., тобто недоплачену суму страхового відшкодування за мінусом франшизи у сумі 510 грн., що підтверджується відповідним листом ПАТ НАСК «Оранта» від 06.10.2016 року №09-02-12/11548 (а.с.44) та ухвалою суду від 21.10.2016 року за заявою позивача позов ОСОБА_2 в частині заявлених позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП до відповідача НАСК «Оранта» - залишено без розгляду (а.с.52).

На основі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача частину вартості відновлювального ремонту, яка не покрита страховим відшкодуванням, а саме 11730,77 грн., а також судові витрати, понесені позивачем.

В ході розгляду судом справи, від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно якої просить суд стягнути з відповідача частину вартості відновлювального ремонту, яка не покрита страховим відшкодуванням, а саме 12240,77 грн., а також судові витрати, понесені позивачем

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, вказав суду, що відповідно до вимог ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія зобовязана відшкодувати матеріальну шкоду лише з урахуванням фізичного зносу, а тому, на думку представника позивача, різницю у вартості відновлювального ремонту від пошкодження ТЗ без урахування фізичного зносу та сплачених страховою компанією коштів слід стягнути з відповідача.

Відповідач та його представник в судове засідання, призначене на 26.01.2017 року не з'явились, однак в ході розгляду судом справи відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, відповідач вказав, що відразу після скоєння ДТП він повідомив страхову компанію, також його страховий поліс оформлено на 50000 грн., а тому вважає, що матеріальну шкоду зобовязана відшкодовувати позивачу НАСК «Оранта» в повному об'ємі. Також надали суду письмові заперечення на позов, згідно яких позовні вимоги не визнають.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 17.04.2016 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Ентузіастів в м.Чернівці допустив наїзд на стоячий автомобіль марки «Тойота Прадо» д.н.з. НОМЕР_2, який відповідно до копії техпаспорту належить ОСОБА_4 (а.с.29), під керування ОСОБА_2, в результаті чого автомобіль позивача зазнав технічних ушкоджень, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.05.2016 року (а.с.10).

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПАТ НАСК «Оранта», що підтверджується полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/5124907, який дійсний до 17.12.2016 року (а.с.11).

21.06.2016 року до страхової компанії звернулась мати позивача ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності від імені власниці автомобіля (а.с.14), з заявою про страхове відшкодування (а.с.12) та 04.07.2016 року ПАТ НАСК «Оранта» виплатили на імя власниці авто ОСОБА_4 через ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 10729,34 грн. для відновлення попереднього стану автомобіля, що підтверджується заявою на видачу готівки №1 від 04.07.2016 року (а.с.13).

Також в ході розгляду судом справи ПАТ НАСК «Оранта» було сплачено на користь позивача кошти в сумі 5528,48 грн., тобто недоплачену суму страхового відшкодування за мінусом франшизи у сумі 510 грн., що підтверджується відповідним листом ПАТ НАСК «Оранта» від 06.10.2016 року №09-02-12/11548 (а.с.44).

Відповідно до звіту №42-1012 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Toyota Prado державний реєстраційний номер НОМЕР_2 від 17.04.2016 року (а.с.15-31), вартість матеріального збитку (з врахуванням фізичного зносу) завданого власнику автомобіля НОМЕР_4, на дату ДТП, становить 16767,82 грн. та вартість відновлювального ремонту (без врахування фізичного зносу) завданого власнику автомобіля НОМЕР_4, на дату ДТП, становить 28498,59 грн.

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода повязана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Окрім того, ст.29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами по справі, ПАТ НАСК «Оранта» було сплачено на користь позивача кошти в розмірі 16257,82 грн., тобто вартість матеріального збитку з врахуванням фізичного зносу за мінусом франшизи в розмірі 510 грн.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов'язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Відповідно до п.14 постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року, зокрема зазначено, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Також п.13 постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року, передбачає, що враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до змісту ст. 57 ЦПК України висновок експертів є одним із доказів. При цьому в ході розгляду справи жодною зі сторін не ставилось питання про проведення повторного авто-товарознавчого дослідження пошкодженого автомобіля марки «Тойота Прадо» д.н.з. НОМЕР_2.

Задовольняючи позов, суд також враховує положення п. 35 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», а саме: вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А саме: з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 551,21 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 частину вартості відновлювального ремонту (без врахування фізичного зносу), яка не покрита страховим відшкодуванням, а саме 12240,77 грн., а також судовий збір у розмірі 551,21 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1167, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 79, 88, 212, 213, 215, 226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2 частину вартості відновлювального ремонту (без врахування фізичного зносу), яка не покрита страховим відшкодуванням, а саме 12240,77 (дванадцять тисяч двісті сорок) гривень 77 (сімдесят сім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2 суму сплаченого позивачем при подачі позову до суду судового у розмірі 551,21 (пятсот пятдесят одну) гривню 21 (двадцять одну) копійку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: