Справа № 182/1918/16-ц
Провадження № 2/0182/841/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30.03.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Тихомирова І.В.

при секретарі Рахуба О.Г.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Державної казначейської служби України, третя особа приватне підприємство «Дніпрянка» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до Нікопольського міськрайонного суду з позовом, який згодом неодноразово уточнювала, за вимогами якого просить стягнути з відповідачів майнову та матеріальну шкоду.

Свої вимоги мотивує тим, що 18.04.2000 р. між нею та ПП «Дніпрянка» було укладено договір про спільну діяльність.

На підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2011 р. з ПП «Дніпрянка» на користь Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської області були стягнуті кошти.

03.08.2011 р. Державною виконавчою службою Нікопольського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на майно ПП «Дніпрянка», який скасовано 04.12.2012 р.

Вважає, що вона є співвласником арештованого майна і тому за період з 03.08.2011 р. по 04.12.2012 р., що становить 409 діб, нею недоотримані кошти в розмірі 5930500,00 грн., які вона просить стягнути.

Крім того просить стягнути моральну шкоду, яку оцінює 50000.00 грн.

В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав.

Представник Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в їх задоволені.

Державна казначейська служба України про час, місце слухання справи повідомлена належним чином, представник відповідача в судове засідання не зявився.

Суд вивчивши матеріали справи приходить до наступного.

Відповідно до ст. 355 ЦК України

1. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

2. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

3. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

4. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 1130 ЦК України

1. За договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

2. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

За нормами ст. 1132 ЦК України

1. Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі.

2. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Судом встановлено, що 18.04.2000 р. між ОСОБА_3 та ПП «Дніпрянка» було укладено договір про спільну діяльність. (а.с. 8-9)

За п. 1 зазначеного договору учасник спільної діяльності передає грошові кошти в розмірі 150000,00 грн. у тимчасове володіння.

Метою договору за п. 2 є досягнення спільної мети.

29.03.2011 р. Господарським судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення про стягнення з ПП «Дніпрянка» на користь Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської облспоживспілки боргу. (а.с.86-87)

14.06.2011 р. Господарським судом Дніпропетровської області по справі № 10/396-10 було видано Наказ про примусове виконання рішення від 29.03.2011р., за яким з ПП «Дніпрянка» на користь обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської області були стягнуті кошти в розмірі 62565,00 грн. основного боргу, 2728,00 грн. річних, 12136,25 грн. інфляційних витрат, 774,29 грн. витрат на держмито, 236,00 грн. витрат на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу. (а.с. 88)

03.08.2013 р. на виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області № 10/396-10 від 14.06.2011 р. державним виконавцем ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції було складено акт було описано та накладено арешт на майно ПП «Дніпрянка». (а.с. 11 12)

Постановою начальника відділу ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції від 04.12.2012 р. акт опису та арешту майна від 03.08.2011 р. скасовано. (а.с. 15-16)

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Доказами в розумінні ст. 57 ЦПК України є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Аналізуючи зазначені норми права суд приходить до думки, що позивачем, у порушення вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не доведено того, що вона є співвласником спірного майна, оскільки будь яких доказів суду не надано, матеріали справи не мітять.

Зокрема, посилання позивача на договір про спільну діяльність від 18 квітня 2000 року не може свідчити про належність обладнання на праві власності ОСОБА_3 та ПП «Дніпрянка», оскільки цим договором передбачено передачу учасником спільної діяльності ОСОБА_3 суб'єкту господарювання - ПП «Дніпрянка» грошових коштів у розмірі 150000,00 грн. у тимчасове володіння для досягнення спільної мети, однак жодним чином не визначено ані підстави набуття права власності учасником спільної діяльності на майно, придбане ПП «Дніпрянка», ані порядок та розміри отримання нею доходів саме від використання обладнання.

Оскільки у справі відсутні докази того, що обладнання є спільною сумісною власністю ПП «Дніпрянка» та ОСОБА_3 яке придбане на підставі договору про спільну діяльність, тому у звязку з недоведеністю права власності позивача на майно, суд не може застосувати способи його захисту, у звязку з чим позовні вимоги щодо стягнення шкоди за наслідками арешту майна задоволенню не підлягають.

В звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог про відшкодуванню матеріальної шкоди не підлягають задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 88 ЦК України, в звязку з тим що ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи (а.с. 19) судові витрати за рішенням суду повинні бути віднесені за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 355, 1130, 1132 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 14, 15, 60, 88, 212, 213-215, 217, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволені позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10-ти днів з моменту його проголошення через Нікопольський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, можуть оскаржити рішення суду першої інстанції у такий самий строк з моменту отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_4