У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання коштів, виплачених на утримання дітей в рахунок сплати аліментів,

в с т а н о в и в :

У 2016 році ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що у провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходилась цивільна справа № 202/1338/16-ц за позовом ОСОБА_3 до нього про стягнення аліментів.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Присуджено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на утримання двох дітей: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно, починаючи стягувати з 02 березня 2016 року і до повноліття дітей.

Позивач зазначає, що у даній справі він не отримував жодної повістки про виклик в судове засідання, у зв'язку з чим був позбавлений можливості надати суду докази про матеріальну підтримку своїх малолітніх дітей, а саме квитанції про перерахунок коштів на їх утримання на платіжну картку своєї колишньої дружини. Оскільки в заочному рішенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2016 у справі № 202/1338/16-ц зазначено, що стягнення слід проводити з 02 березня 2016 року, це призведе до подвійного виконання з його боку обов'язку щодо утримання дітей, оскільки з моменту припинення шлюбних стосунків і по травень 2016 року він у добровільному порядку здійснював надання коштів на утримання дітей у розмірі, який було в усному порядку визначено з ОСОБА_3

Зазначає, що він також надав державному виконавцю Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ копії квитанцій про переведення коштів на платіжну картку ОСОБА_3 на утримання дітей в загальному розмірі 6 000,00 грн.

Враховуючи викладене вище ОСОБА_2 просив суд врахувати кошти у сумі 6 000,00 грн, виплачені на утримання дітей, в рахунок сплати аліментів згідно рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23 березня 2016 року.

Рішенням Індустіального районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Встановлено, що кошти, перераховані ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 відповідно до квитанцій від 04 березня 2016 року на суму 1 000,00 грн, від 18 березня 2016 року на суму 1 000,00 грн, від 06 квітня 2016 року на суму 1 000,00 грн, від 22 квітня 2016 року на суму 1 000,00 грн, від 06 травня 2016 року на суму 1 000,00 грн, від 20 травня 2016 року на суму 1 000,00 грн, а всього на суму 6 000,00 грн, є аліментними платежами, що були сплачені на утримання спільних дітей сторін: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції в частині визнання коштів, виплачених на утримання дітей в рахунок сплати аліментів скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову. В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2017 року та залишити в силі рішення Індустіального районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2016 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що сплачені позивачем на користь відповідача, після ухвалення заочного рішення у справі, грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн є в силу вимог ст. ст. 180, 181, 183, 184 СК України аліментними платежами, що були сплачені в твердій грошовій сумі на утримання спільних дітей сторін.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання коштів, виплачених на утримання дітей в рахунок сплати аліментів та ухвалюючи нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права не відповідає положенням ст. 16 ЦК України, оскільки вирішення питань, пов'язаних з виконанням рішення суду є компетенцією відповідних органів і посадових осіб, визначених Законом України «Про виконавче провадження», які вчиняють дії по примусовому виконанню рішення в межах та у спосіб, визначений цим законом, іншими нормативно-правовими актами, а не суду.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги та зміст доданих до неї судових рішень не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання коштів, виплачених на утримання дітей в рахунок сплати аліментів.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова