Провадження №: 2/0343/163/17
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді Монташевич С. М.,

з участю: секретарів Шикор Г. В., Оленяк С.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до кредитного договору № IFXRRX07750031 від 12 березня 2007 року ОСОБА_3 12 березня 2007 року отримав кредит у розмірі 1761,58 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном поверення 12.03.2008 р. В порушення вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач належним чином умови договору не виконав. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором він станом на 25.01.2014 р. має заборгованість 31518,42 грн., яка складається з: 9159,05 грн. - заборгованості по процентах за користування кредитом, 43,16 грн. - заборгованості по комісії за корисування кредитом, 20339,14 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, а також штрафи: 500,00 грн - штраф (фіксована складова), 1477,07 грн. - штраф (процентна складова).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала та просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 31518,42 грн. за кредитним договором № IFXRRX07750031 від 12 березня 2007 року та сплачений судовий збір.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні у зв'язку з спливом строку позовної давності.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

12 березня 2007 року ОСОБА_3 підписав заяву № IFXRRX07750031, згідно якої ЗАТ КБ "ПриватБанк" надав позичальнику строковий кредит в сумі 1761,60 грн. на строк 12 місяців з 12.03.2007 р. по 12.03.2008 р. включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 10 % річних на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 43,16 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 293,60 грн., в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в строки, визначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 20 по 25 число кожного місяця. Позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 199,81 грн. для погашення заборгованості за кредитом (а.с. 8).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання, або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № IFXRRX07750031 від 12 березня 2007 року, укладеного між ПриватБанком і ОСОБА_3, станом на 25.12.2013 р. загальна сума заборгованості становить 31518,42 гривень, яка складається з: 9159,05 гривень - заборгованість за відсотками; 43,16 гривні - нарахована комісія; 20339,14 гривень - заборгованість з пені, 1977,07 гривень - штрафи (а.с. 5). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Однак суд звертає увагу на те, що частина заборгованісті розрахована поза строком дії кредитного договору.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

В судовому засіданні представник відповідача подав письмову заяву про застосування строку позовної давності від 15 березня 2017 року, в якій просив застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу у позовних вимогах у повному обсязі (а.с. 193-194).

З приводу заяви про застосування строку позовної давності представник позивача вказала, що датою 12.03.2008 р. у договорі (заяві) визначено дату виконання позичальником дій щодо поверенення кредиту за відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін закінчення відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором і припинення зобов'язань в цілому. Отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу не повернуті, договір не є розірваним або припиненим, тому відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту. Заборгованість по договору складає відсотки на прострочену заборгованість, які нараховані в межах строків позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно п. 2.1 Умов надання споживчого кредиту строк, термін повернення, розмір кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та період уплати платежів визначені в Заяві.

Відповідно до п. 4 даних Умов при несплаті винагороди, комісії згідно Заяви, відстоків і/або частини боргу до останнього дня періоду сплати, вони вважаються простроченими. При порушенні позичальником строків погашення заборгованості в строки, установлені в заяві й п. 3.2.2, 3.3.3 даних Умов, понад 120 днів, заборгованість за кредитом згідно Заяви вважається простроченою.

Згідно п. 6.6 Умов надання споживчого кредиту термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за корисунвання кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафу - за даним договором встановлюється тривалістю 5 років (а.с. 9-10).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Отже, певний період часу, початок якого визначений календарною датою або подією, починається з наступного дня після вказаної дати або дня настання події, які у свою чергу до цього строку не включаються.

Частинами першою, пятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253255 цього Кодексу.

Строк як часова категорія характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом.

За змістом частин першої, третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року строку, а коли він визначений місяцями, то у відповідне число останнього місяця строку.

Сторонами у судовому засіданні визнано той факт, що умовами кредитного договору встановлений строк внесення щомісячних платежів у період з 20 до 25 числа кожного місяця. Тобто кінцевим строком виконання зобов'язання є 25 число кожного місяця, тому початком перебігу строку позовної давності є день, коли боржник повинен був сплатити платіж, проте не сплатив його.

Суд встановив, що кінцевим строком повернення кредиту є 12 березня 2008 року, за кредитним договором позичальник зобовязався щомісяця до 25-го числа кожного календарного місяця погашати заборгованість за кредитом, позичальник жодної дії, яка б свідчила про визнання боргу, не вчиняв, кредит не погашав, що підтвердили в судовому засіданні представники сторін, тому перебіг п'ятирічної позовної давності починається з наступного дня після дня внесення щомісячного платежу, передбаченого кредитним договором, тобто з 26 лютого 2008 року й закінчується 15 лютого 2013 року, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2134цс16. З позовом позивач звернувся 06 березня 2014 року, що свідчить про те, що поданий він після спливу позовної давності. П'ятирічний строк позовної давності минув і з врахуванням строку 210 днів, визначеного у п. 4.6 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам.

Суд не бере до уваги твердження представника позивача про те, що позов поданий в межах строку позовної давності, так як стосується тільки сплати відсотків і штрафних санкцій, а не основної суми боргу, оскільки згідно положень статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

За таких обставин у задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № IFXRRX07750031 від 12 березня 2007 року слід відмовити повністю у зв'язку з спливом строку позовної давності.

На підставі викладеного, ст.ст. 253, 254, 256, 260, 261, 266, 267, 526, 530, 549, 610, 611, 625, 629, 631, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. ст.ст. 208, 209, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРIШИВ:

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № IFXRRX07750031 від 12 березня 2007 року відмовити у зв'язку з спливом строку позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Повний зміст рішення виготовлений: 31 березня 2017 року.