Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Антко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ ОСОБА_1» до ОСОБА_2, третя особа Приватне підприємство «АТЛАС 3000» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 26.11.2012 року між ПАТ «ВТБ ОСОБА_1» та ПП «АТЛАС 3000» було укладено кредитний договір №61.68/12-М545, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 250 000 грн. 00 коп. шляхом перерахування вказаної суми на його рахунок. Однак, позичальник умови договору не виконав, загальна сума його заборгованості перед банком з нарахуванням процентів, пені становить на 14.03.2016 року 102 439 грн. 76 коп. Крім того, 26.11.2012 р. між ПАТ «ВТБ ОСОБА_1» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 61.68/12-ДП1, яким встановлена солідарна відповідальність поручителя за порушення позичальником зобовязань за кредитним договором. В своїх позовних вимогах позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №03.63-98/08-СК від 24.07.2008 року в розмірі 102439 грн. 76 коп. та судові витрати по справі.

В судові засідання позивач свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду направив заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду заяву, в якій проти задоволення позову заперечував та просив розглянути справу за його відсутності.

Третя особа Приватне підприємство «АТЛАС 3000» до суду свого представника не направила, про час, день та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, по справі було встановлено, що 26.11.2012 року між ПАТ «ВТБ ОСОБА_1» та ПП «АТЛАС 3000» було укладено кредитний договір №61.68/12-М545, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 250 000 грн. 00 коп. шляхом перерахування вказаної суми на його рахунок. У звязку з невиконанням позичальником зобовязань за кредитним договором, 04.03.2016 р. на його адресу було направлено лист вимогу № 147/100-2 з вимогою погасити заборгованість перед банком, однак існуюча заборгованість погашена не була.

Також, 26.11.2012 р. між ПАТ «ВТБ ОСОБА_1» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 61.68/12-ДП1, яким встановлена солідарна відповідальність поручителя за порушення позичальником зобовязань за кредитним договором №61.68/12-М545 від 26.11.2012 року. У звязку з невиконанням позичальником зобовязань за кредитним договором №61.68/12-М545 від 26.11.2012 року, 06.04.2016 р. на адресу відповідача було направлено лист вимогу № 217/100-2 з вимогою погасити заборгованість ПП «АТЛАС 3000» перед банком, однак вказана заборгованість досі не погашена.

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Господарського суду Київської області від 05.12.2016 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ ОСОБА_1» до ПП «АТЛАС 3000» про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто на користь ПАТ «ВТБ ОСОБА_1» з ПП «АТЛАС 3000» заборгованість за вказаним кредитним договором №61.68/12-М545 від 26.11.2012 року в розмірі 118 187 грн. 62 коп.

Згідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, позовної заяви та наданих до неї документів, ПАТ «ВТБ ОСОБА_1» просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість, яка утворилась в звязку із неналежним виконанням ПП «АТЛАС 3000» своїх зобовязань за кредитним договором № 03.63-98/08-СК від 24.07.2008 р. у розмірі 102 439 грн. 76 коп.

Однак, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем по справі був укладений лише договір поруки від 26.11.2012 р. № 61.68/12-ДП1, яким встановлена солідарна відповідальність поручителя за порушення позичальником зобовязань за кредитним договором №61.68/12-М545 від 26.11.2012 року. Будь-яких інших договорів поруки в забезпечення виконання кредитного договору № 03.63-98/08-СК від 24.07.2008 р. між сторонами укладено не було.

Більш того, на підтвердження укладення самого кредитного договору № 03.63-98/08-СК від 24.07.2008 р. чи договору поруки позивачем не надано суду жодних доказів.

Крім того, при вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

За ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Доказів того, що вказаний вище кредитний договір № 03.63-98/08-СК від 24.07.2008 р. укладений між банком та ОСОБА_2, суду не надано, тоді як за ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно норм ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Верховним Судом України у справі № 6-222цс14 було висловлено правову позицію стосовно того, що з урахуванням норм ст.15 ЦК та ст.3 ЦПК правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

В даному випадку, як встановлено судом, права позивача ПАТ «ВТБ ОСОБА_1» не є порушеними, оскільки на підтвердження укладення кредитного договору № 03.63-98/08-СК від 24.07.2008 р. позивачем суду не надано будь-яких доказів, а тому суд вважає, що жодних договірних стосунків між ПАТ «ВТБ ОСОБА_1»та фізичною особою ОСОБА_2В на підставі кредитного договору № 03.63-98/08-СК від 24.07.2008 р. не виникло.

Отже, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, виходячи з аналізу вищенаведених правових норм, суд вважає позов необгрунтованим і відмовляє в його задоволенні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст..ст. 3, 15, 215, 203 ЦК України, ст.ст.10 ,11, 60, 61, 209-215, 294, 296 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_1