Справа №: 398/116/17
провадження №: 2/398/1131/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"24" березня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Авраменка О.В.

за участі секретаря Міщенко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобовязання видати свідоцтво про право на спадщину,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до приватного нотаріуса ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 листопада 2016 року та зобовязання видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 5,69 га, розташовану на території Долинського району Кіровоградської області.

Свої вимоги мотивує тим, що 06 листопада 2013 року помер ОСОБА_3 05 грудня 2013 року позивач звернувся до відповідача із заявою про прийняття спадщини на все майно після смерті ОСОБА_3 на підставі заповіту, складеного останнім 06 квітня 2010 року. Зазначеним заповітом, ОСОБА_3 заповів позивачу земельну ділянку площею 5,69 га кадастровий №:07:000:0297, яка розташована на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак, 17 листопада 2016 року відповідачем відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що правову оцінку зазначеного заповіту надав суд за позовом ОСОБА_4

Позивач вважає, що вказана відмова нотаріуса є незаконною, просить скасувати постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобовязати видати свідоцтво про право на спадщину.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, причини неявки не повідомили, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у відсутність відповідача та його представника не звертались (а. с. 25, 81, 93, 94). Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд цієї справи у відсутність відповідача та його представника (а. с. 63). Крім того, представник відповідача надала до суду письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнає в повному обсязі, просить суд відмовити в задоволені позовних вимог з тих підстав, що відповідачем при розгляді заяви позивача про прийняття спадщини надано правову оцінку заповіту ОСОБА_3 Оскільки, зазначений заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, зокрема відсутні підписи свідків у заповіті, то він є нікчемним, а тому постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії винесена правомірно (а. с. 65).

Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.

06 квітня 2010 року в м. Олександрії від імені ОСОБА_3, складено заповіт, яким ОСОБА_3 заповів все належне йому на праві приватної власності майно позивачу. Заповіт посвідчено 06 квітня 2010 року директором Олександрійського геріатричного пансіонату з спеціальним відділенням, в якому проживав спадкодавець, зареєстровано в реєстрі №248 (а. с. 6). Реєстрація заповіту здійснена 07 квітня 2010 року приватним нотаріусом ОСОБА_5, що підтверджується витягом про реєстрацію (а. с. 40, зворотній бік).

05 грудня 2013 року позивач звернувся до відповідача із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 на підставі вказаного заповіту (а. с. 39).

17 листопада 2016 року відповідачем відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що заповіт є нікчемним.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, чиїх прав та інтересів стосується.

Згідно з пунктами 5.1, 5.2, 5.3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє в його прийомі. Якщо для оформлення спадщини надано кілька заповітів спадкодавця, нотаріус повинен надати їм правову оцінку, керуючись положеннями статті 1254 Цивільного кодексу України. Якщо заповіт визнаний судом недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 та 231 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем і має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими,службовими особами, визначеними в статтях 1251 1252 ЦК України.

За змістом ч. 1 і ч. 7 ст. 1252 ЦК України заповіт особи, яка проживає в будинку для осіб похилого віку та інвалідів може бути посвідчений директором цього будинку, але цей заповіт посвідчується при свідках. Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила.

Відповідно до ч. ч. 2, 5, 6 ст. 1253 ЦК України, свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що працювала в геріатричному пансіонаті з 2009 року культпрацівником, бібліотекарем, а потім інструктором з трудотерапії (заповнювала документацію, вела архів). На той час, коли вона почала працювати в пансіонаті, ОСОБА_3 вже там перебував. Була запрошена до палати ОСОБА_3 директором Скляровським, бути свідком при посвідченні заповіту, яким ОСОБА_3 заповів земельну ділянку ОСОБА_1. ОСОБА_3 перебував у палаті, розумів свої дії, перебував у нормальному стані, лише не міг ходити. В палаті перебували ще двоє підопічних пансіонату, її чоловік ОСОБА_7, директор пансіонату Скляровський та ще якісь невідомі особи. Текст заповіту був складений. Зачитали заповіт, хто саме, його зачитував вона не памятає, тоді ОСОБА_3 підписав заповіт власноруч. Вона та її чоловік ОСОБА_7 ніяких документів, в тому числі і заповіт, не підписували. Заповіт завірив директор пансіонату Скляровський.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що з 2010 року працював в геріатричному пансіонаті культпрацівником. На той час ОСОБА_3 вже перебував у пансіонаті. Був запрошений свідком при складанні заповіту ОСОБА_3. В його присутності ОСОБА_3 власноруч підписав заповіт, перебуваючи при цьому у нормальному стані. При посвідченні заповіту в палаті перебувала ще одна санітарка, прізвище якої не памятає, та його дружина ОСОБА_6 Чи був присутній директор пансіонату і ОСОБА_1 також не памятає. Ніяких документів, в тому числі і заповіт, він з дружиною не підписував.

Відповідно до статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то він є нікчемним і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

В пункті 17 Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст. 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним не вимагається.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

Дотримання порядку посвідчення заповіту не може підтверджуватись показами свідків.

Оскільки, заповіт не підписаний свідками та до тексту заповіту не внесені відомості про свідків, то нотаріус дійшов правильного висновку, що такий заповіт є нікчемним відповідно до закону та правомірно відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за цим заповітом, атому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ч. ч. 1, 7 ст. 1252, ч. ч. 2, 5, 6 ст. 1253, ч. 1 ст. 1257 ЦК України та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобовязання видати свідоцтво про право на спадщину відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В. Авраменко