Єдиний унікальний номер 725/5890/16-ц
Номер провадження 2/725/1241/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2017 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року позивачі звернулись до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказували на те, що 28 грудня 2007 року в процесі приватизації, родина ОСОБА_1 набула у власність квартиру АДРЕСА_1, й відповідно до свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 28.12.2007 року, право власності на вищевказану квартиру належить ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Вказували, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді частини квартири.

Єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є її двоє синів - ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Зазначали, що в процесі оформлення спадщини вони звернулись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їм було відмовлено, оскільки квартира АДРЕСА_1 не зареєстрована відповідно до законодавства, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Посилаючись на вказане, просили визнати за ними право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме по ? частки квартири АДРЕСА_1.

У судове засідання позивачі не з'явились, від позивача ОСОБА_1 через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відсутності ОСОБА_4, який перебуває під його опікунством, оскільки є недієздатним. Також вказав, що заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник Чернівецької міської ради у судове засідання не з'явився. Від нього через канцелярію суду надійшло клопотання, в якому він вказав, що проти заперечення позову не заперечує, однак просив після визначення часток у власності припинити право спільної сумісної власності.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, за змістом ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як убачається з матеріалів справи, 28 грудня 2007 року в процесі приватизації, родина ОСОБА_4 набула у власність квартиру АДРЕСА_1, й відповідно до свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 28.12.2007 року, право власності на вищевказану квартиру належить ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 8). При цьому, частки в спільному нерухомому майні між співвласниками не визначені й відповідно відсутній договір між співвласниками квартири щодо визначення розміру часток квартири, а тому розмір частки, належної кожному із співвласників, згідно вимог законодавства становить по 1/3 часті кожному.

Також з матеріалів справи убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року один із співвласників квартири, а саме ОСОБА_3 померла, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №1122 та після смерті останньої відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно, а саме на частку квартири АДРЕСА_1.

Позивачі, як спадкоємиці померлої, що підтверджено наданими позивачами доказами, з метою прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, звернулися до нотаріуса, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії, оскільки позивачами не надано документів про державну реєстрацію права власності на квартиру й відповідно нотаріусом винесено відповідно постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 16).

Так, статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту порушених прав визначені у ст.16 ЦПК України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

При цьому, відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Разом з тим, відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду.

Згідно із положеннями ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Також слід зазначити, що згідно із ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Порядок та підстави визначення часток у праві спільної часткової власності визначено у ст. 357 ЦК України.

Зокрема, зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року визначено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцеві учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Крім того, статтею 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню й відповідно право спільної сумісної власності на спірну квартиру підлягає припиненню із визначенням часток кожного із співвласників у спірній квартирі.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 25 ЦК України в зв"язку із смертю фізичної особи припиняється і її правоздатність.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за законом або за заповітом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України).

В силу дії ст. 1268 ЦК Україна, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Таким чином, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 328 ч.2, ст. 392 ЦК України).

За таких обставин, а також ураховуючи те, що позивачі прийняли після смерті ОСОБА_3 спадщину у визначеному законом порядку, однак позбавлені можливості оформити її у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а саме державної реєстрації права власності на квартиру, поданий позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 86,87,89, 120, 125 ЗК України, ст. ст. 319, 368, 370, 372 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 58, 60, 64, 88, 130, 174, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на спадкове майно, а саме 1/2 частку квартири АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на спадкове майно, а саме 1/2 частку квартири АДРЕСА_2.

Припинити право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало