19.01.2017 Єдиний унікальний № 371/1364/16-ц
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2 /371/ 47 /17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2017 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

при секретарі Харченко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 липня 1979 року Миляцькою сільською радою народних депутатів Дубровицького району Рівненської області, актовий запис № 28, між нею та її чоловіком ОСОБА_2.

Позовні вимоги обґрунтувала тими обставинами, що подружнє життя не склалося з вини відповідача, який нехтував сімейними цінностями, не піклувалася про створення в сімї моральної атмосфери, основаної на почуттях взаємної любові, поваги та взаємодопомоги, не допомагав їй по господарству. Протягом 20 років із відповідачем шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо. Наміру зберігати сімю вона не має, а тому просила розірвати укладений шлюб.

В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, клопотання про розгляд справи за його відсутності не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надсилання повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки до суду не повідомив.

Згідно з ст. 169 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи відповідача, не є перешкодою для розгляду справи.

Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про розгляд справи відповідач повторно не зявився до суду, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надав, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

У судовому засідання встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 1979 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ГЮ № 335030, виданим 22 липня 1979 року Миляцькою сільською радою народних депутатів Дубровицького району Рівненської області, актовий запис № 28.

Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

Між позивачем та відповідачем, внаслідок різних характерів, поглядів на шлюб та сімю виникають сварки.

Розглядаючи спір про розірвання шлюбу, суд повинен виходити з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Сторони не мають наміру зберігати шлюб, у звязку із втратою взаємної любові та поваги, почуття сімейної єдності.

Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин і звернення позивача до суду є те, що між сторонами фактично не існує сімейних стосунків. Сімейні відносини розладились через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, шлюб та сімю, не готовність подружжя вести подальше спільне життя. Між сторонами втрачено почуття любові та поваги одне до одного, сторони наміру примирятися не мають, шлюб сторін носить формальний характер.

Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачені підстави припинення шлюбу. Однією з таких підстав є його розірвання.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом, наполягає на розірванні шлюбу.

Приймаючи до уваги відсутність згоди як позивача так і відповідача на примирення, згоду позивача на розірвання шлюбу, проживання сторін окремо одна від одної, відсутність неповнолітніх дітей, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач вказала, що після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися прізвищем «Зінченко».

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією № 4 від 11 листопада 2016 року.

Понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на її користь.

На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 109 114 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57 - 60, 64, 88, 169, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 292, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Розірвати шлюб між ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Ряба) ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2), зареєстрований 22 липня 1979 року Миляцькою сільською радою народних депутатів Дубровицького району Рівненської області за актовим записом № 28.

3.Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище «Зінченко».

4.Шлюб припиняється у день набрання цим рішенням законної сили.

5.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 551 гривню 20 копійок понесених нею судових витрат.

6.Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

7.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_4

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя А.С. Поліщук