Провадження № 22ц/790/337/17 Головуючий 1-ї інст. - Попрас В.О.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Бровченко І.О.,

суддів - Швецової Л.А., Яцини В.Б.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2016 року по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

20 серпня 2015 року позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 1909726,76 грн. та сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11 серпня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №СL-703/245/2008, згідно умов якого банк надав відповідачу ОСОБА_1 кредит в сумі 39824,35 доларів США строком повернення 11 серпня 2014 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі. 12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором № СL-703/245/2008 від 11 серпня 2008 року. Відповідач ОСОБА_1 зобов'язання по кредитному договору № СL-703/245/2008 від 11 серпня 2008 року не виконала, станом на 07 жовтня 2014 року має заборгованість у розмірі 1909726 грн. 76 коп.

11 серпня 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору №СL-703/245/2008 від 11 серпня 2008 року було укладено договір поруки №SR 703/245/2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2, згідно умов якого відповідач ОСОБА_2 прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов'язань перед позивачем в повному обсязі.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2016 року у задоволені позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вислухав доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами.

11 серпня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір №СL-703/245/2008 (далі кредитний договір), згідно умов якого їй надано кредит в сумі 39824,35 доларів США строком повернення 11 серпня 2014 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі.

11 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №SR703/245/2008, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання відповідачкою ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором.

30 листопада 2009 року відповідно до акту приймання-передачі майна, ОСОБА_1 передала ПАТ «ОТП Банк» автомобіль для зберігання на автомобільній стоянці.

12 листопада 2010 р. між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитними договорами №СL-703/245/2008 від 11 серпня 2008 року.

22 січня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором №СL-703/245/2008 від 11 серпня 2008 року в розмірі 363319 грн. 89 коп., у тому числі залишок заборгованості за кредитом, несплачені відсотки за користуванням кредитом, суму пені за прострочення зобов'язання, суму штрафних санкцій.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 08 лютого 2011 року подавали до суду заяву про заміну позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» замість ПАТ «ОТП Банк», враховуючи умови договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року.

04 квітня 2011 року позовну заяву ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу залишено без розгляду.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №СL-703/245/2008 за ОСОБА_1 станом на 07 жовтня 2014 року утворилась заборгованість у сумі 1909726 грн. 76 коп.

Відмовляючи у задоволені позову до ОСОБА_2., суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пред'явив вимогу до поручителя більш ніж через шість місяців після спливу строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором №СL-703/245/2008, тому така вимога задоволенню не підлягає, а порука має вважатись припиненою. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позовних вимог до ОСОБА_1, суду першої інстанції виходив з того, що оскільки ПАТ «ОТП Банк» звернувся із позовною заявою про стягнення боргу, в якій реалізував своє право, передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України, то відповідно своїми діями ПАТ «ОТП Банк» змінив строк виконання зобов'язання за договором, встановивши право вимоги з 22 січня 2010 року. У зв'язку з наявністю заяв відповідачів про застосування наслідки спливу строку позовної давності, суд на підставі вимог ч. 4 ст. 267 ЦПК України відмовив у задоволені позовних вимог.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Згідно з частиною п'ятою статті 261 ЦК України за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Проте, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Оскільки ПАТ «ОТП Банк» звернувся із позовною заявою про стягнення боргу, в якій реалізував своє право, передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України, то відповідно своїми діями ПАТ «ОТП Банк» змінив строк виконання зобов'язання за договором, встановивши право вимоги з 22 січня 2010 року.

Таким чином, з 22 січня 2010 року розпочався строк позовної давності для звернення ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором №СL-703/245/2008 від 11 серпня 2008 року.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів та непогодження з їх оцінкою судом першої інстанції, і на правильність висновків суду не впливають.

Твердження апелянта щодо переривання перебігу позовної давності в зв'язку із сплатою заборгованості, яка відбулась 31 січня 2013 року, оскільки перебіг строку позовної давності закінчився 22 січня 2013 року, тобто до надходження коштів, сплачених 31 січня 2013 року, а переривання строку позовної давності може бути лише в межах строку позовної давності, тобто до 22 січня 2013 року, а не поза його межами.

Крім того, під час розгляду справи у суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 заперечувала проти того, що вона 31 січня 2013 року погашала заборгованість за кредитним договором №СL-703/245/2008. Під час апеляційного розгляду справи представник позивача пояснила, що 31 січня 2013 року грошові кошти надійшли на погашення заборгованості внаслідок реалізації автомобілю. Доказів того, що 31 січня 2013 року ОСОБА_1 вчиняла дії щодо реалізації автомобілю та самостійно погашала заборгованість, матеріали справи не містять, відповідні докази не надано ТОВ «ОТП Факторинг Україна» під час судового розгляду справи.

Посилання на рішення Європейського суду з прав людини по справі «Скопелліті проти Італії» від 23 листопада 1993 року та справі «Папахелас проти Греції» від 25 березня 1999 року, є помилковими, оскільки зазначені рішення суду не стосуються зміни строків виконання основного зобов'язання за кредитним договором.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про постановлення районним судом рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у відповідності з обставинами справи, наданими сторонами доказами та, відповідно, про відсутність підстав для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді -