Справа № 2-564/11
Провадження № 22-ц/779/561/2017
Головуючий у 1 інстанції Хільчук І. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Горблянського Я.Д., Девляшевського В.А.

секретаря Капущак С.В.

з участю представника апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу із заявою ОСОБА_3 про встановлення способу та порядку виконання рішення Коломийського міськрайонного суду від 31 травня 2016 року з апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 04 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 04 січня 2017 року змінено спосіб та порядок виконання ухвали Коломийського міськрайонного суду від 07 квітня 2016 року про тимчасове обмеження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання нею зобовязань по сплаті заборгованості в розмірі 234 910, 39 гривень в користь ОСОБА_4 згідно рішення Коломийського міськрайонного суду по справі № 2-654/2011.

Скасовано тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України. У задоволенні решти вимог відмовлено.

На дану ухвалу представник ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, просить її скасувати та відмовити у задоволенні заяви.

Представник апелянта у скарзі зазначає, що ухвала є необґрунтованою та незаконною, судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Заява про тимчасове обмеження ОСОБА_3 вирішувалась судом у квітні 2016 року, і ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 07 квітня 2016 року її тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання нею зобовязань по сплаті заборгованості в розмірі 234 910, 39 гривень на користь ОСОБА_4

Постановляючи ухвалу про встановлення способу та порядку виконання рішення суду, суд першої інстанції керувався тим, що ОСОБА_3 вже проводила регулярну оплату заборгованості, що підтверджує виконання грошових зобовязань перед ОСОБА_4, однак суд не зясував суму оплати, яка становила тільки 200 гривень із 234 910, 39 гривень заборгованості.

В резолютивній частині ухвали суд посилається на статті, які не стосуються справи, зокрема ч. 2 ст. 197, ч. 1 ст. 377 ЦПК України, також в резолютивній частині ухвали судом зазначено змінити спосіб та порядок виконання ухвали, однак жодних змін, способу, ні порядку насправді не було зауважено.

В оскаржуваній ухвалі не зазначено жодну із правових підстав, які можуть слугувати для скасування обмеження у праві виїзді за кордон. Суд не врахував, що борг не сплачено, крім того, від моменту вирішення спору про обмеження виїзду за кордон апеляційним судом до цього часу боржник не погасила жодної гривні.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, яка вимоги скарги підтримала, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням суду.

Згідно п.5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзд в Україну громадян України» громадянинові України може бути відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішення суду.

Відповідно до Судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» Верховного суду України від 01 лютого 2013 року визначено, що вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 3771 ЦПК, та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону № 606-XIV у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII).

Судовими рішеннями, які є в матеріалах справи підтверджено, що відділом ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції з 10 жовтня 2013 року провадиться примусове виконання виконавчого листа №2-654/2011 року, виданого 03 жовтня 2011 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 234 910 гривень боргу за договором позики.

Суд першої інстанції вирішуючи заяву та скасовуючи ухвалу про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України не взяв до уваги того, що відсутні докази добровільного виконання боргу по виконавчому листу №2-564/2011, виданому 03 жовтня 2011 року Коломийським міськрайонним судом, а з доданих ксерокопій квитанцій, на які посилався суд першої інстанції, неможливо встановити належне виконання зобовязання по сплаті заборгованості за договором позики. Текст поданих заявницею ОСОБА_3 фактично не читається, тому неможливо перевірити висновок суду про погашення заборгованості. Відповідно до довідки поданої представником апелянта за ОСОБА_5 на 21 березня 2017 року рахується заборгованість перед стягувачем ОСОБА_4 у сумі 234 910, 39 гривень.

У частині першій статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Така ж норма міститься і в ст. 373 ЦПК України.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Як вбачається із заяви ОСОБА_3, остання просила змінити та встановити спосіб і порядок виконання рішення Коломийського міськрайонного суду від 31 травня 2011 року про повернення боргу та стягнення процентів за договором позики та скасувати ухвалу про обмеження прав боржника у праві виїзду за межі України відносно неї, натомість суд першої інстанції постановив ухвалою змінити спосіб і порядок виконання ухвали Коломийського міськрайонного суду від 07 квітня 2016 року саме про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, порушивши тим самим порядок вирішення заяви, передбачений ст. ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 373 ЦПК.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, оскільки судом порушено порядок, встановлений для його вирішення, а тому слід скасувати ухвалу і передати питання на новий розгляд, для зясування судом порядку вирішення заяви про встановлення способу та порядку виконання рішення.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 312 ЦПК України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 04 січня 2017 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді Я.Д. Горблянський

ОСОБА_6