Справа № 199/9931/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

10.01.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

судді Скрипник О.Г.,

при секретарі Свіріній Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання спадкоємцем за правом представлення -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, про визнання спадкоємцем за правом представлення.

В обґрунтування позову зазначив, що він є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В свою чергу, батько позивача, ОСОБА_4 є сином ОСОБА_5 та в свій час проживав разом з нею,своєю дружиною та позивачем у домоволодінні по вул.. Берегова, 162 у м. Дніпрі. (Дніпропетровську).

01 вересня 2013 року ОСОБА_4 помер, після смерті якого позивач та його матір змушені були переїхати в інше житло. На час смерті ОСОБА_4 позивач був неповнолітнім, а отже спадщину після нього прийняв. Крім позивача, спадкоємцем першої черги за законом була дружина померлого, ОСОБА_3, яка спадщину також прийняла.

05 травня 2015 року померла рідна баба позивача та матір його батька - ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина на домоволодіння по вул.. Берегова, 162 у м. Дніпрі.

За свого життя, 26.09.2013 року ОСОБА_5 склала на свого другого сина, ОСОБА_2 заповіт, яким заповідала вказане вище домоволодіння.

В 2015 році позивач звернувся до державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за правом представлення після померлої ОСОБА_5 на ту обовязкову частку у спадщині, яка б належала за життя його батьку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 01.09.2013 року, оскільки той був за життя інвалідом 1групи, проте державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за правом представлення з посиланням, що позивач не є особою, на користь якої складено заповіт.

Позивач повторно звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за правом представлення після смерті ОСОБА_5, проте державний нотаріус ОСОБА_6 також відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину.

З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить визнати його спадкоємцем за правом представлення після померлої ОСОБА_5

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений.

Заслухавши думку представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 01 вересня 2013 року помер ОСОБА_4 Спадкоємцем першої черги до майна померлого ОСОБА_4 є його син, ОСОБА_3 та дружина померлого, ОСОБА_3, яка спадщину прийняла.

05 травня 2015 року померла баба позивача та мати ОСОБА_4, - ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина на домоволодіння по вул.. Берегова, 162 у м. Дніпрі.

За свого життя, 26.09.2013 року ОСОБА_5 склала на свого другого сина, ОСОБА_2 заповіт, яким заповідала вказане вище домоволодіння.

Позивач є спадкоємцем за правом представлення, оскільки на час смерті свого батька був неповнолітнім, спадщину прийняв. В свою чергу батько позивача, ОСОБА_4 був інвалідом 1 групи загальної групи захворювання, та якби був живим на час смерті своєї матері, ОСОБА_7, то мав би право на обовязкову частку у спадщині.

Із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за правом представлення позивач звернувся до державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_5 за правом представлення йому було відмовлено

Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні. повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка у спадщині).

Згідно з ч.1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини ( за правом представлення).

Так. як позивач був неповнолітнім на час смерті свого батька, то відповідно він успадковує ту частку, яка б належала його батьку, ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5

Відповідно до ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1)визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4)відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди); 9) відшкодування моральної шкоди: 10) визнання незаконними дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Оскільки між позивачем та відповідачем фактично виник спір щодо спадкового майна та ЦК України не передбачає такий вид захисту, як визнання спадкоємцем за право представлення, суд вважає, що позові слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 1241, 1266 ЦК України, ст.ст. 215-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання спадкоємцем за правом представлення залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, що не були присутніми при його проголошенні, у той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя О.Г. Скрипник