ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який в процесі розгляду справи був уточнений, до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи вимоги тим, що 05 липня 2015 року померла його дружина, після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,0438 га, що розташована в м. Фастові по вул. Свято-Покровській (Димитрова), 61 та на 21/25 частин житлового будинку, який розташований за аналогічною адресою.

Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однакФастівською міською державною нотаріальною конторою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки предявлені заявником витяг з державного земельного кадастру та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку мають розбіжності у зазначені площі земельної ділянки, та з поданого договору дарування житлового будинку не можливо встановити житлову та загальну площу житлового будинку, господарських будівель та споруд, що відносяться до вказаного житлового будинку.

На підставі зазначеного, просив визнати за нимправо власностіна спадкове майно: земельну ділянку площею 0,0438 га, що розташована в місті Фастові Київської області по вул. Свято-Покровській (Димитрова) 61, право власності на 21/25 частин житлового будинку по вул. Димитрова, 61 в м. Фастові.

Позивачв судове засідання не зявився, від нього надійшла заява, відповідно до якої просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду від відповідача надійшла заява, відповідно до якої не заперечує проти задоволення позову, просить розглядати справу без його участі.

Частина 4 статті 174 ЦПК України встановлює, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно зясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу серії ІІІ-БК № 351260, 12.12.1986 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_3 (а.с.7).

05.07.2015 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 346914, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського МРУЮ у Київській області (а.с.6).

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії КВ № 040160, ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,0452 га, що розташована в м. Фастів, вул. Димитрова, 61 з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 9,10).

Згідно договору дарування жилого будинку від 13.05.200 року ОСОБА_3 належить 13/25 частин житлового будинку з приміщенням по плану : ганок 1 - 8,0 кв.м., 2-1 - 8.7 кв.м., 2-2 8,7 кв.м., 2-3 9,8 кв.м., 2-4 20,1 кв.м., туалет Т, частина криниці, забору, відмостки (а.с. 8)

Позивач звернувся до Фастівської міської державної нотаріальної контори Київської області з вимогами щодо оформлення свідоцтва про право на спадщину після смерті дружини, однак листом від 09.09.2016 року за №1030/02-17йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки: згідно витягу з Державного земельного кадастру земельна ділянка по вул. Димитрова, 61 в м. Фастові має площу, 0,0438 га, проте, ця площа не співпадає із вказаною в державному акті на право власності на земельну ділянку; відповідно до предявленого договору дарування на жилий будинок по вул. Димитрова, 61 в м. Фастові, житлова площа зазначена 52 кв. м, в довідці БТІ 50,2 кв.м., також наявні розбіжності в переліку господарських будівель та споруд(а.с.16).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Обєктами права власності є будь-які речі (майно).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки (ст.179 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Як вбачається з довідки № 262 КП Фастівського бюро технічної інвентаризації від 10 березня 2017 року, в користуванні ОСОБА_3 знаходилась 21/25 частин житлового будинку № 61 по вул. Свято-Покровській (Дімітрова) у м. Фастові Київської області, а саме:2-1 коридор площею 19,1 кв.м.; 2-2 туалет площею 1,0 кв.м; 2-3 ванна кімната площею 5,0 кв.м; 2-4 кухня площею 8,7 кв.м., 2-5 коридор площею 8,7 кв.м.; 2-6 житлова кімната площею 8,0 кв.м., 2-7 коридор площею 9.8 кв.м.; 2-8 житлова кімната площею 20,1 кв.м.; 1 веранда площею 3.7 кв.м, загальною площею 84,1 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м.; приміщення магазину 3-1 площею 29,9 кв.м., всього 114,0 кв.м.; будівлі та споруди: кіоск Д, убиральня Т, ворота №2, огорожа № 3, яма вигрібна № 3, трубопровід № 5, колодязь питний К1(а.с.48).

З розяснення, наданого у п. 1 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013, вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п.3.3 цього Узагальнення, підлягають задоволенню вимоги спадкоємців про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках відсутності правовстановлюючих документів у звязку з їх втратою та/або відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на імя спадкодавця).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до листа головного управління Держгеокадастру у Київській області від 15.03.2017 року № 29-10-0.39-14/120/14, згідно архівних даних Відділу зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ № 040160 від 15.10.2001 року за адресою: м. Фастів, вул. Димитрова, 61, площа 0,0452 га. Також, в архіві відділу зберігається проект відведення по зміні цільового призначення частини земельної ділянки, яка перебуває у власності ОСОБА_3, на підставі якого було змінено цільове призначення на частину земельної ділянки площею 0,0014 га. Земельна ділянка площею 0,0438 га кадастровий номер :03:003:0019 була сформована на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянка в натурі у 2016 році (а.с. 55).

Системний аналіз наданих позивачем доказів, дає змогу суду достовірно встановити, що спірна земельна ділянка та 21/25 домоволодіння належалиспадкодавцю. Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом, тому має право спадкування земельної ділянки та частки домоволодіння, саме тому у суду є всі підстави для визнання за ним права власності в порядку спадкування.

На підставі вищевикладеного, керуючись, ст. 11, 60, 62, 81, 88, 130, 174, 214, 215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 328, 392, 1218 Цивільного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,0438 га, що розташована в місті Фастові Київської області по вул. Свято-Покровській (Димитрова) 61 та право власності на 21/25 частин житлового будинку, що розташований в місті Фастові Київської області по вул. Свято-Покровській (Димитрова) 61, а саме: 2-1 коридор площею 19,1 кв.м.; 2-2 туалет площею 1,0 кв.м; 2-3 ванна кімната площею 5,0 кв.м; 2-4 кухня площею 8,7 кв.м., 2-5 коридор площею 8,7 кв.м.; 2-6 житлова кімната площею 8,0 кв.м., 2-7 коридор площею 9.8 кв.м.; 2-8 житлова кімната площею 20,1 кв.м.; 1 веранда площею 3.7 кв.м, загальною площею 84,1 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м.; приміщення магазину 3-1 площею 29,9 кв.м., всього 114,0 кв.м.; будівлі та споруди: кіоск Д, убиральня Т, ворота №2, огорожа № 3, яма вигрібна № 3, трубопровід № 5, колодязь питний К1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова