Номер провадження 2/754/3095/17
Справа №754/5628/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

21 березня 2017 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі - Ленській Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, стягнення моральної шкоди та відшкодування витрат,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики у розмірі 173 400 грн 00 коп, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконав умов договору, позика не була повернута вчасно та у відповідній сумі. Також просив стягнути з відповідача 4 940 грн 71 коп витрат на правову допомогу, 237 грн 76 коп витрат на відправлення поштової кореспонденції, 8 552 грн 35 коп витрат на лікування та 5000 грн 00 коп моральної шкоди.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлялася належним чином.

Судом встановлено, що 12.05.2015 року позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 9 100 дол США, а відповідач зобов'язався повернути позику до 31.12.2015 року Дана обставина підтверджується наданою позивачем розпискою від 12.05.2015 р оку.

Через неповернення ОСОБА_2 боргу до грудня 2015 р. позивач та відповідач погодили наступний графік погашення заборгованості: - 21.12.2015р. відповідач повернув позивачу 1000 дол США; -до 21.01.2016 має повернути 650 дол США; - до 29.02.2016р має повернути 650 дол США; - до 01.04.2016 має повернути 6800 дол США. Дана обставина підтверджується наданою позивачем розпискою від 21.12.2015р.

Свої зобов'язання за розпискою від 21.12.2015р. відповідач в повній мірі не виконав, та не повернув позивачу 6 800 дол США (еквівалент 173 400 грн 00 коп).

26.04.2016р. позивач направив відповідачу претензії із вимогою повернути позику у повній мірі. Дана вимога залишилася без реагування.

Заборгованість відповідача перед позивачем на час звернення останньої до суду відповідно до заявлених позовних вимог складає 173 400 грн 00 коп.

Аналiзуючи встановлені по справi обставини в їx сукупностi, суд вважае заявленi позовнi вимоги частково обґрунтованими з наступний причин.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згiдно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звiльняється вiд вiдповiдальностi за неможливостi виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи вищезазначене позовні вимоги в частині стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до положень ст..1167 ЦК України компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Виходячи з вищенаведеного, позивачем не надано беззаперечних доказів спричинення моральної шкоди відповідачем в зв'язку з неповерненням коштів, тому в частині стягнення моральної шкоди позивачу слід відмовити.

Надані позивачем виписки із медичної карти стаціонарного хворого, квитанції з аптек з діагнозом: стійкі віддалені насілдки повторних зЧМТ (1987, 1988 р.р.), посттравматична ти дисциркуляторна енцефелопатія ІІ ст.. з вести було-атактичним, церебрастенічним синдромами, лікворо-гіпертензивним синдромом, стійкою цефалгією, ішемічною хворобою серця, панкреатит та інше не може бути взято судом до уваги в обґрунтування моральної шкоди з вини відповідача а понесених витрат на лікування, оскільки матеріали справи не містять причинно-наслідкового зв'язку між цим захворюванням і діями відповідача. Відповідно цьому суд не може ухвалювати рішення грунтуючись на припущеннях. Тому у позові частині стягнення витрат на лікування слід відмовити.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу, то суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.48 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 вказаної постанови Кабінету Міністрів України, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивач надав тільки витяг з договору про надання правової допомоги від 04.04.2016р. та квитанцію про сплату 4 940 грн 71 коп на користь Адвокатського об'єднання "Лінкольн", які не підтверджують обставини надання позивачу адвокатом правової допомоги саме за даною справою. Одночасно розрахунок витрат на правову допомогу в матеріалах справи відсутній.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" cуди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так Європейський суд з прав людини розглядаючи справи "Баришевський проти України" "Гімайдуліна і інші проти України" "Двойних проти України" "Меріт проти України" зазначав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. В судовому засіданні обґрунтування понесених витрат на правову допомогу надано не було.

Позовні вимоги щодо стягнення витрат на відправлення поштової кореспонденції також задоволенню не підлягають оскільки останні в розумінні ч. 1 ст. 79 ЦПК України не відносяться до судових витрат пов'язаних з розглядом справи.

Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги, з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати по справі, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 734 грн 00 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 209, 212, 214-215, ЦПК України, ст.ст.11, 15, 16, 526, 629, 1046, 1047 ЦК України суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, стягнення моральної шкоди та відшкодування витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 173400 гривень боргу.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1734 гривні.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

.