У Х В А Л А

25 січня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглядаючи питання про прийняття касаційної скарги ОСОБА_2, поданої представником ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Львівської області від 15 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Поздимирівської сільської ради Радехівського району Львівської області, третя особа - ОСОБА_6, про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Поздимирівської сільської зади Радехівського району Львівської області від 13 березня 2001 року № 9, визнання незаконним свідоцтва про право власності на будівлі, витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання права власності на будинок в порядку спадкування,

в с т а н о в и л а:

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно ч. 3 ст. 328 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 325 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали заявник має право звернутися до суду касаційної інстанції з заявою про поновлення строку, навівши поважні причини для поновлення строку та подавши відповідні належні докази в оригіналах або завірені їх копії.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у прохальній частині касаційної скарги просить поновити строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Львівської області від 15 лютого 2016 року, посилаючись на те, що ні він, ні позивач не були присутні у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, а копію повного тексту оскаржуваного рішення ним було отримано лише 28 грудня 2016 року в суді першої інстанції, у зв'язку з тим, що апеляційним судом така не надсилалась, проте у підтвердження наведених обставин, а також недотримання судом апеляційної інстанції вимог, встановлених ст. 222 ЦПК України щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, представник заявника не надав будь-яких належних доказів.

У підтвердження наведених обставин пропуску строку на касаційне оскарження заявник має надати відповідні докази в оригіналах або завірені в установленому законом порядку їх копії, якими можуть бути довідка із суду, поштового відділення зв'язку тощо, або навести інші підстави з відповідними доказами.

Крім того, ОСОБА_2, має сплатити судовий збір відповідно до розмірів ставок судового збору, встановлених ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3574-VI, в редакції Закону України від 22 травня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» (далі - Закон), який набрав чинності 01 вересня 2015 року, та згідно якого ставка судового збору за подачу касаційної скарги на рішення суду складає 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Оскільки предметом спору заявленого позову окрім двох вимог немайнового характеру (визнання незаконними рішення виконавчого комітету та свідоцтва про право власності на будівлі), пред'явлено вимоги щодо витребування майна та визнання на нього права власності, заявник згідно з ч. 3 ст. 6 Закону має сплатити судовий збір за ставками, встановленими за подання касаційної скарги майнового та немайнового характеру.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 11, 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п'ятою статті 216 ЦК). Ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову, і саме з такої ціни позову (в національній валюті), визначається розмір судового збору, що підлягає сплаті.

Виходячи з того, що із поданої касаційної скарги та копій рішень суду першої та апеляційної інстанцій не вбачається ціни позову станом на день його подання щодо вимог майнового характеру (витребування житлового будинку та визнання на нього права власності), неможливо встановити правильність сплати судового збору в розмірі 825 грн 84 коп., а тому заявник касаційної скарги має підтвердити відповідність сплаченого судового збору належними доказами (позовна заява з визначеною ціною позову станом на день його подання, ринкова вартість житлового будинку в певній місцевості, його грошова оцінка, експертний висновок тощо), та доплатити відповідну суму, надавши оригінал квитанції про оплату.

Судовий збір за подачу касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ повинно бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, р/р 0007, КЕКД 22030103, символ звітності банку: 253.

Приписами ч. 2 ст. 328 ЦПК України передбачено, що у разі надходження касаційної скарги, не оформленої відповідно до вимог, встановлених статтею 326 цього Кодексу, або у разі несплати судового збору, вона залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявникам строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 121, 325, 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, залишити без руху для виконання вимог ухвали в строк, який не може перевищувати тридцяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі несплати судового збору касаційна скарга буде визнана неподаною й повернута заявнику.

У разі невиконання вимог суду, визначених ч. 3 ст. 328 ЦПК України, заявнику буде відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур