Справа № 226/1068/16-ц
Провадження № 6/226/34/2017
УХВАЛА

Іменем України

31.03.2017 Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Пікало К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді Донецької області цивільну справу за поданням державного виконавця Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,

встановив:

Дерржавний виконавець ОСОБА_1 звернулась до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина ОСОБА_2 за межі України без вилучення паспортного документу.

В обґрунтування вказаного подання зазначає, що на виконанні у відділі знаходиться зведене виконавче провадження № 52869292, до складу якого входить виконавчий лист, виданий 23.08.2016 року Димитровським міським судом Донецької області у справі № 2/226/475/2016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей ОСОБА_1 та Каміли в сумі 2000 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та виданий у тій самій справі судом виконавчий лист від 23.08.2016 про стягнення з ОСОБА_2 судового збору в сумі 551,20 гривень на користь держави. 12.10.2016 відкрите виконавче провадження щодо аліментів, 26.10.2016 щодо стягнення судового збору, боржник зобовязаний подати декларацію про доходи та майно, його попереджено про відповідальність за неподання декларації або внесення до неї неправдивих відомостей. Наразі рішення суду боржником не виконане, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення не здійснено. На виклики боржник не зявляється, про причини неявки не повідомляє. Заходи примусового виконання рішення позитивного результату не дали.

До судового засідання державний виконавець не зявилася, судом отримане клопотання про розгляд подання без участі представника відділу.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що подання державного виконавця задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом, зокрема, за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі знаходиться зведене виконавче провадження №52869291 з примусового виконання рішення Димитровського міського суду Донецької області від 27.07.2016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей ОСОБА_1 та Каміли в сумі 2000 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та про стягнення з ОСОБА_2 судового збору в сумі 551,20 гривень на користь держави.

12 та 26 жовтня 2016 року державним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень.

Постановою про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження від 01.11.2016 приєднано виконавче провадження №52618534 з примусового виконання до зведеного виконавчого провадження №52869291.

Постановою про арешт майна боржника від 27.02.2017 накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно ОСОБА_2

З червня 2016 року по березень 2017 року борг за аліментами ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 складає 20000 гривень.

Як вбачається з доданих до подання документів, виконавчою службою було встановлено, що боржник не працює, пенсію не отримує. Крім того, державним виконавцем встановлена відсутність рахунків боржника у банківських установах, відсутність даних про належність ОСОБА_2 нерухомого майна або транспортних засобів.

Діючим законодавством України визначено підстави відмови у виїзді особі за кордон.

Так, положеннями п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання таких зобов'язань.

Отже, особа може бути обмежена у праві виїзду за межі України лише в разі її ухилення від виконання покладених на неї рішенням суду зобов'язань. Таким чином, необхідною умовою для застосування тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

При цьому, як вбачає суд, з п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виходить, що саме державний виконавець зобов'язаний довести навмисне або інше свідоме невиконання боржником рішення суду.

Згідно з положеннями статей 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. В даному випадку наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Доказів, які свідчили б про те, що боржник умисно ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судом, заявником не надано, а наявність заборгованості сама по собі не є підтвердженням ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судом.

З матеріалів справи вбачається, що 12.10.2016, 21.02.2017 державним виконавцем зроблені виклики боржника ОСОБА_2 за адресою: м. Мирноград, пров. Тітова, 3/34. Актами державного виконавця від 21.11.2016, 17.03.2017 встановлено, що за вказаною адресою ОСОБА_2 не проживає та не є зареєстрованим. Місце реєстрації боржника державним виконавцем не зясоване.

Крім того, за відомостями Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 07.02.2017, ОСОБА_2 18.02.2015 перетнув державний кордон в напрямку виїзду з України і відомостей про його повернення немає.

З огляду на викладене, підтверджень свідомого ухилення боржника від виконання рішення суду не вбачається, як само й нема підтверджень взагалі про обізнаність ОСОБА_2 як про ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів, так і про відкриття виконавчого провадження з цього приводу.

Також суд зазначає, що в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_3 на ім'я начальника Мирноградського ВДВС від 20.02.2017 з проханням звернутися до суду з поданням про розшук боржника, але відомості щодо звернення та його наслідків матеріали, надані державним виконавцем, не містять.

В силу ст.13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Ухилення від виконання юридичного обовязку завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що боржник умисно ухиляється від виконання своїх обов'язків, які він має змогу виконати.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Таким чином, державним виконавцем не зазначено і не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання рішення суду і що його обмеження у виїзді за кордон будь-яким чином вплине на виконання боржником рішення і буде сприяти погашенню ним заборгованості, а також не надано достатньо відомостей про те, що здійснені всі можливі інші заходи, необхідні для своєчасного і повного виконання рішення суду, що є підставою для відмови у задоволенні подання.

Керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст. 33 Конституції України, ст. 377-1 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні подання державного виконавця Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької ї області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.С. Салькова