Справа № 736/1179/16-ц Провадження № 22-ц/795/243/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Карапута О. О. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:позивача ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2016 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено, зобовязано ОСОБА_6 повернути ОСОБА_5 мотоблок «Білорусь» МТЗ-05 №41789, двигун №287396, 1989 року випуску, з Технічним описом і інструкцією по експлуатації мотоблоку «Білорусь» МТЗ-05, стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 551 грн. 20 коп. судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою та посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2016 року та ухвалити нове, яким повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не було зясовано, на якій правовій підставі ОСОБА_5 є власником мотоблоку, або особою, у якої майно власника перебувало у законному володінні за відповідною правовою підставою. Суд невірно застосував ст.1296 ЦК України, оскільки право власності на майно, що входить до складу спадщини виникає з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину, а ОСОБА_5 даного свідоцтва не отримувала.

Апелянт вважає, що оскільки згідно висновків Корюківського ВП Менської ВП ГУНП у Чернігівській області по факту володіння ним мотоблоком ознаки кримінального правопорушення відсутні, то він не є недобросовісним володільцем і висновку суду першої інстанції в цій частині також невірні.

ОСОБА_6 зазначив, що він користується спірним мотоблоком ще з 2005 року, відноситься до даного мотоблоку як власник, здійснював поточний та капітальній ремонт за власні кошти.

Також, на думку апелянта, якщо вважати, що ОСОБА_5 надала ОСОБА_6 даний мотоблок у користування, тобто на підставі договору оренди, то суд мав зясувати істотні умови цього договору, строк, умови користування, повернення майна тощо, а цього зроблено не було. Якщо суд прийняв позицію позивача що мотоблок нею було передано у користування, то в такому випадку обґрунтування рішення суду приписами п.2 ч.1 ст.399 ЦК України, як підставу припинення права володіння, є незаконним, оскільки витребовування речі може здійснюватись тільки стосовно незаконного володільця, а якщо він користувався мотоблоком згідно договору оренди то, відповідно, не є незаконним володільцем.

Крім того, апелянт вважає, що позивачем не було надано доказів, що він брав мотоблок інколи для власного користування, а останній раз 2 роки та не повертав, вказані обставини не підтверджені жодним належним доказом та спростовані показами інших свідків.

Апелянт зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що спірний мотоблок «Білорусь» МТЗ-05 № 41789, двигун №287396, 1989 року випуску, належить позивачу. Відповідач ОСОБА_6 взяв у ОСОБА_5 спірний мотоблок у користування, але не повертає, тому на підставі ст.400 ЦК України слід витребувати даний мотоблок. Відмовляючи у застосуванні строку позовної давності, суд зазначив, що в судовому засіданні встановлено факт неповернення ОСОБА_6 даного мотоблоку саме на протязі двох років, тому строк не пропущено.

З таким висновком погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.399, ст.400 ЦК України право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою. Недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

Суд першої інстанції встановив, що батько позивачки ОСОБА_8, який помер 06 березня 2004 року, був власником мотоблоку «Білорусь» МТЗ-05 № 41789, двигун № НОМЕР_1, 1989 року випуску. Після його смерті відкрилась спадщина.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Згідно з ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України).

В силу ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За правилами ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Вбачається, що ОСОБА_5 подала заяву до Корюківської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області про прийняття спадщини після померлого 06 березня 2004 року батька ОСОБА_8. Також вбачається, що була заведена спадкова справа №165/2004 (а.с.39-40).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Матеріали справи вказують на те, що на день своєї смерті 06 березня 2004 року ОСОБА_8 був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, один. Проживала разом із ним ОСОБА_9 (а.с.135)

В суді першої інстанції відповідач не визнаючи пред`явлені до нього вимоги, посилався на те, що він придбав спірний мотоблок у ОСОБА_8А за 4000 грн. та між ними було укладено усну угоду (а.с.18).

Отже, відповідач заперечував проти заявлених вимог не у зв`язку із відсутністю у нього мотоблоку, про витребування якого заявлено власником, а тим, що він мотоблоку купив і тому не бажає його повертати.

Проте, згідно ст.44 ЦК України (який діяв на момент виникнення даних правовідносин), угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців, за винятком угод, зазначених у ст.43 цього Кодексу та інших угод, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР повинні укладатись у письмовій формі.

В той же час, даючи пояснення з приводу звернення ОСОБА_10 про повернення мотоблоку його родині ОСОБА_6 вказав, що взяв даний мотоблок з дозволу ОСОБА_5 для користування. Також, крім іншого, зазначив, що родина позивачки останнім часом почала вимагати повернення даного мотоблоку у звязку з тим, що він розлучився з донькою позивачки (а.с.144).

За таких обставин суд першої інстанції правильно виходив з того, що ОСОБА_6 взяв у ОСОБА_5 у тимчасове користування спірний мотоблок, проте відмовляється його повертати.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не зясував, на якій правовій підставі ОСОБА_5 є власником мотоблоку, оскільки право власності на майно, що входить до складу спадщини виникає з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину, а ОСОБА_5 даного свідоцтва не отримувала, не заслуговують на увагу, оскільки згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину.

Вбачається, що мотоблок ніде не був зареєстрований, номерні знаки на ньому були відсутні, тобто, отримати на спірний мотоблок свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо.

Також колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що з висновків Корюківського ВП Менської ВП ГУНП у Чернігівській області по факту володіння ним мотоблоком ознаки кримінального правопорушення відсутні та відповідно він не є недобросовісним володільцем.

Доводи апеляційної скарги загалом зводяться до того, що судом не враховано відсутність доказів з боку позивача, що мотоблок є власністю ОСОБА_5 Дані доводи є безпідставними, оскільки у судовому засіданні відповідач не заперечував знаходження мотоблоку у нього та відмовлявся його передати у зв`язку з тим, що придбав його у ОСОБА_8 за гроші.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують. Суд вірно дослідив надані докази, заслухав пояснення свідків та сторін по справі, відобразив їх у судовому рішенні. Зокрема, заслухавши пояснення свідків, які були надані в суді першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_11 показала, що спірний мотоблок дійсно знаходився в користуванні ОСОБА_8, свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 показали, що даний мотоблок ОСОБА_6 отримав в користування після смерті ОСОБА_8 від родичів його дружини.

Також судом було відмовлено у застосуванні строку позовної давності, оскільки вбачається, що про витребування свого майна у ОСОБА_6, ОСОБА_5 звернулась після розлучення дочки з зятем, тобто у 2016 році. З даними висновками погоджується колегія суддів апеляційного суду, вони підтверджені матеріалами справи та й сам ОСОБА_6 давав письмові пояснення Корюківському відділу поліції та зазначав в них про дану обставину.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування вірного по суті рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: