Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/94/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 березня 2017 року м. Гребінка

21 березня 2017 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Татіщевої Я.В., секретаря Сапи А.М., з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Гребінка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з погосподарськими будівлями в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом до Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з погосподарськими будівлями в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05.11.2011 року між ОСОБА_4 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (її сином) були зареєстровані шлюбні стосунки. Упродовж подружнього життя за спільні кошти у власність ними було придбаний житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Гребінківський район, с. Майорщина, вул. Перемоги, 23, та складається з: «А-1» - житлового будинку (житловою площею 46,6 кв. м, загальною площею 71,4 кв. м), «а1» - погребу під частиною будівлі, «а» - веранди, «б» - прибудови до сараю, «Б» - сараю - літньої кухні, «В» - убиральні, №1 колодязю питного. Договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку було оформлено та зареєстровано на ОСОБА_7 01.06.2016 року син позивача ОСОБА_6 помер. На час смерті він мав у власності 1/2 частину вищевказаного житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями у спільній сумісній власності подружжя. Оскільки син позивача та його дружина ОСОБА_7 померли під час спільної для них небезпеки (дорожньо-транспортної пригоди) та в межах однієї календарної доби, то ніхто з них не став спадкоємцем після смерті іншого, тому спадщина відкривається одночасно і переходить окремо до кожного з їх власних спадкоємців. З метою прийняття спадщини позивач, як спадкоємець за законом першої черги після смерті ОСОБА_6, звернулася до державної нотаріальної контори із заявлю про прийняття спадщини. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус їй відмовила у звязку із наявністю спору про право між спадкоємцями.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача, Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, в судове засідання не зявився, згідно заяви проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив розглядати справу за відсутності представника.

Представник відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_3, в судовому засіданні від дачі пояснень відмовився, згідно виступу в судових дебатах проти позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що спірний житловий будинок не належав подружжю на праві спільної сумісної власності, договором купівлі-продажу його було придбано на імя ОСОБА_7 у 2012 році, про що було відомо її чоловіку, а також позивачу у справі, а тому він вважає, що позивачем було пропущено строк позовної давності, просив відмовити у задоволенні позову з цих підстав.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 05.11.2011 року між ОСОБА_4 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_7) ОСОБА_5 та ОСОБА_6, сином позивача (а.с. 7) були зареєстровані шлюбні стосунки (а.с. 9-10, 46).

Упродовж подружнього життя за спільні кошти у власність ними було придбаний житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Гребінківський район, с. Майорщина, вул. Перемоги, 23, та складається з: «А-1» - житлового будинку (житловою площею 46,6 кв. м, загальною площею 71,4 кв. м), «а1» - погребу під частиною будівлі, «а» - веранди, «б» - прибудови до сараю, «Б» - сараю - літньої кухні, «В» - убиральні, №1 колодязю питного (а.с. 11-14).

Договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку серія та номер: 2802 від 26.12.2012 року оформлено та зареєстровано на ОСОБА_7 (а.с. 65-67).

Відповідно до Звіту про незалежну оцінку обєкту нерухомого майна, будинку № 23 по вул. Перемоги в с.Майорщина, Гребінківського району, Полтавської області, його вартість складає 43884 грн. (а.с. 15-18)

01.06.2016 року ОСОБА_6 помер, згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 316168 (а.с. 8).

Відповідно до вимог ст. 60 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності з ст. 368 Цивільного Кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з п. 2 ст. 372 Кодексу, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Таким чином, на час смерті ОСОБА_6 мав у власності 1/2 частину вищевказаного житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями у спільній сумісній власності подружжя.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Розглядаючи спори, пов'язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно з ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 Кодексу, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч.2 ст.1223 ЦК, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з ст.1261 ЦК, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

З метою прийняття спадщини, позивач, як спадкоємець за законом першої черги після смерті ОСОБА_6 звернулася до державної нотаріальної контори із заявлю про прийняття спадщини. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус відмовила у звязку із наявністю спору про право між спадкоємцями (а.с. 39).

Крім позивача, іншими спадкоємцями за законом першої черги є батько спадкодавця ОСОБА_8 (чоловік позивача), який відмовився від прийняття спадщини на користь позивача (а.с. 61), та могла б бути дружина спадкодавця, ОСОБА_7, яка померла 02.06.2016 року, згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 322178 (а.с. 42).

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 1220 ЦК України якщо протягом однієї доби померли особи, які могли б спадкувати одна після одної, спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них. Якщо кілька осіб, які могли б спадкувати одна після одної, померли під час спільної для них небезпеки (стихійного лиха, аварії, катастрофи тощо), припускається, що вони померли одночасно. У цьому випадку спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з цих осіб.

Оскільки син позивача та його дружина ОСОБА_7 померли під час спільної для них небезпеки (дорожньо-транспортної пригоди) та в межах однієї календарної доби, що не заперечувалось учасниками під час судового засідання, то ніхто з них не став спадкоємцем після смерті іншого, тому спадщина відкривається одночасно і переходить окремо до кожного з їх власних спадкоємців.

Таким чином позивач отримала право на успадкування спадкового майна повністю після смерті свого сина.

Суд не вважає порушеними строки звернення до суду, оскільки позивач звертається із позовом про визнання за ним права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після померлого сина, яке виникло у неї з часу відкриття спадщини, а тому не знаходить підстав для відмови у задоволенні позову у звязку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 1223, ст. 1261-1265, 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, п. 12, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, ст. ст. 10, 15, 30, 60, 76, 88, 158, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Перемоги, 23, с.Майорщина, Гребінківського району, Полтавської області, та в цілому складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 46,6 кв.м.), «а1» - погрібу під частиною будівлі, «а» - веранди, «б» - прибудови до сараю, «Б» - сараю-літньої кухні, «В» - убиральні, «№1» - колодязю питного.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення виготовлено 24.03.2017 року.

Суддя ОСОБА_9