ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2471/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"23" березня 2017 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.

при секретарі - Кубіву С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Могунція-Україна» до ОСОБА_2 про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року Приватне акціонерне товариство «Могунція-Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, посилаючись на те, що 20 червня 2012 року приблизно о 01 год. 55 хв. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Харківське шосе у м. Києві, порушив п.п. 12.1., 12.3 ПДР України та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, автомобілем НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобілем НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_5 Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_5, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 належить на праві власності ПрАТ «Могунція-Україна», зазнав механічних пошкоджень. Винним у вчиненні даної ДТП постановою Дарницького районного суду м. Києва від 04 липня 2012 року визнано ОСОБА_2 Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19 грудня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Могунція-Україна» 121 354 грн. 33 коп. на відшкодування шкоди, 2 698 грн. 51 коп. судових витрат, а всього 124 052 грн. 84 коп. Посилаючись на те, що між сторонами виникли грошові зобов'язання, позивач, керуючись частиною другою статті 625 ЦК України просив суд стягнути з ОСОБА_2 134 359,42 грн., з яких 123 184,47 грн. - інфляційне збільшення боргу, 11 174,95 грн. - 3% річних.

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Поштове повідомлення повернулось до суду за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 червня 2012 року приблизно о 01 год. 55 хв. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Харківське шосе у м. Києві, порушив п.п. 12.1., 12.3 ПДР України та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, автомобілем НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобілем НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_5

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_5, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 належить на праві власності ПрАТ «Могунція-Україна», зазнав механічних пошкоджень.

Винним у вчиненні даної ДТП постановою Дарницького районного суду м. Києва від 04 липня 2012 року визнано ОСОБА_2

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19 грудня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Могунція-Україна» 121 354 грн. 33 коп. на відшкодування шкоди, 2 698 грн. 51 коп. судових витрат, а всього 124 052 грн. 84 коп.

За вказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили було видано виконавчий лист, який постановою старшого державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ від 11 лютого 2016 року № 47769531 повернуто без виконання.

Заявляючи позовні вимоги позивач посилається на те, що з моменту набрання законної сили рішення Апеляційного суду м. Києва від 19 грудня 2013 року між ПАТ «Могунція-Україна» та ОСОБА_2 припинили відносини щодо відшкодування шкоди та виникли відносини щодо стягнення заборгованості з боржника на підставі судового рішення, відповідно до яких ПАТ «Могунція-Україна» став кредитором, а ОСОБА_2 боржником. Вважає, що між сторонами склалися правовідносини грошового зобов'язання, тому на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України.

Однак, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на наступне.

Стаття 625 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу позовних вимог, розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

З урахуванням викладеного положення стаття 625 ЦК регулює зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

При цьому частина п'ята статті 11 ЦК, в якій йдеться про те, що цивільні права та обов'язки у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК, оскільки із рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність та визначеність.

Стаття 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань застосуванню не підлягає.

Таким чином, дія частини другої статті 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди.

Таким чином, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 1, 11, 509, 625 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212 - 215, 223, 224-226, 228, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Могунція-Україна» до ОСОБА_2 про стягнення коштів - відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА