У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, що є спільною сумісною власністю подружжя,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 грудня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, що є спільною сумісною власністю подружжя, відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній скарзі позивач вказує на його незаконність, оскільки судом не враховано, що строк позовної давності до спірних відносин розпочався з 12 червня 2013 року, тобто з дня ухвалення Апеляційним судом Рівненської області рішення по справі № 2-3501/11, яким було встановлено, що кошти позичені ОСОБА_2 у 2007 році у ОСОБА_3 були використані не для потреб сім»ї, а для власних потреб відповідача. Зазначає, що оскільки саме вказаним рішенням підтверджено факт наявності боргової розписки, тому строк позовної давності до спірних відносин почався з дня, коли йому було достовірно відомо про наявність боргу. Судом не враховано, що в судовому засіданні ОСОБА_2 повідомила, що позичені кошти, які поверталися позичкодавцю у 2009 році, використані нею із доходів від підприємницької діяльності.

Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В запереченні на апеляційну скаргу відповідач вказує, що рішення суду законне та обґрунтоване, просить залишити його без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений передбачений ст. 257 ЦК України, ч. 2 ст. 72 СК України трирічний строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом.

На підтвердження такого висновку в рішенні наведенні відповіді мотиви та докази з якими погоджується і апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк позовної давності не пропущено, оскільки про наявності боргової розписки позивач дізнався лише 13 червня 2013 року з рішення Апеляційного суду Рівненської області по справі № 2-3501/11, не заслуговують на увагу з таких підстав.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 72 СК України передбачено, що до вимоги про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Разом з тим, ч. 2 ст. 72 СК України передбачено, що позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

З матеріалів справи вбачається, що про наявність боргової розписки та про порушення свого права позивач дізнався не пізніше як 06 червня 2011 року (з моменту подання відповідачем заперечень на позовну заяву ОСОБА_3 до нього та ОСОБА_2 по справі № 2-3501/11).

За таких обставин, перебіг трьохрічного строку позовної давності розпочався з 06 червня 2011 року та закінчився 05 червня 2014 року, однак із позовом до суду ОСОБА_1 звернувся лише 24 березня 2016 року.

Отже, висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з позовом про захист свої прав та інтересів є правильним.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий :

Судді: