Справа № 336/7589/16-ц
Пр. № 2/336/585/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання, укладеного сторонами 18 жовтня 2011 року.

В заяві зазначив, що за вказаним договором відповідач отримав у власність належні позивачеві 2/3 частини житлового будинку № 54 по вул. Оборонній в м. Запоріжжі та зобовязався забезпечити позивача безоплатним довічним проживанням у будинку, надавати медичні препарати, харчі, одяг, а також щомісячне грошове утримання у сумі 200 грн.

З дня укладення договору відповідач, який доводиться позивачеві племінником, порушує прийняті на себе зобовязання, жодного разу не забезпечив позивача ані харчуванням, ані ліками. Протягом 2016 року жодного разу не відвідав позивача. За наявними у позивача відомостями, ОСОБА_2 переїхав на постійне місце проживання за межі держави.

Розірвання договору у позасудовому порядку не сталося можливим, оскільки ухиляється від цього. Зазначені обставини зумовили звернення позивача д суду.

У звязку з викладеним просить розірвати договір довічного утримання між сторонами.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову. Пояснив, що ОСОБА_2 протягом усього часу існування договору відвідує його вкрай рідко, і то лише задля того, щоб в умовах садиби помити свій транспортний засіб. Жодного з зобовязань, прийнятих на себе, не виконав. Хоча й не висуває вимог про виселення, проте обовязок з безоплатного надання житла не виконує, так як виключно позивач сплачує усі спожиті комунальні послуги, а також самостійно несе видатки з утримання будинку в належному санітарно-технічному стані. Між тим він є особою похилого віку, чий дохід становить лише пенсія невеликого розміру, страждає низкою хронічних захворювань, чиє лікування потребує значних видатків, і при укладенні спірного договору він розраховував на допомогу з боку племінника в організації гідних життєвих умов.

За тих обставин, що він добровільно передав право власності на нерухомість в рахунок отримання певних матеріальних та немайнових благ, між тим взамін не отримав нічого з того, на що розраховував, з урахуванням того, що за своєю природою договір довічного утримання не є безоплатним правочином, по суті ж він подарував відповідачу належну позивачеві частку в праві спільної власності на нерухоме майно, просить про розірвання цього договору.

Представник позивача підтримала вимоги свого довірителя. Просить про ухвалення рішення на його користь.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце вирішення справи, до суду не зявився з невідомих причин. Заперечень проти позову не надав.

За згаданих обставин зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідка ОСОБА_3, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, з таких міркувань.

В силу ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню, як випливає із ст. 745 ЦК України.

Як випливає із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що з моменту укладення договору довічного утримання до теперішнього часу відповідач не виконав жодного з обовязків, які прийняв на себе.

Підтвердженням встановлених судом обставин є пояснення позивача, які в силу цивільного процесуального законодавства є джерелом доказів, показання свідка ОСОБА_3, яка дала пояснення, що їй не лише невідомо про допомогу позивачеві з боку відповідача, а вона навіть жодного разу не бачила ОСОБА_2 на території садиби позивача, хоча є сусідкою ОСОБА_1

Надані суду квитанції про самостійну сплату позивачем спожитих комунальних послуг, а також попередження енерго- і газопостачальників про відключення від мереж постачання цих ресурсів через заборгованість зі сплати отриманих послуг підкріплюють переконання суду в тому, що відповідач не виконує зобовязання за договором.

Згідно із ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, а істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Випадки розірвання договору довічного утримання встановлені статтею 755 ЦК України, відповідно до якої договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Неотримання стороною матеріальних та немайнових благ, на які вона розраховувала, укладаючи договір, який є оплатним і передача за яким права власності на нерухомість має кореспондуватися з отриманням довічного догляду, в силу наведених положень цивільного законодавства є підставою для припинення договору шляхом його розірвання.

Керуючись ст. ст. 16, 526, 626, 629, 744-746, 755, 756 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 59, 60, 212-215, 224, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 18 жовтня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований під номером 2643.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини будинку № 54 по вул. Оборонній в м. Запоріжжі, припинивши право власності на вказану частку в праві спільної часткової власності за ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання копії рішення.

Суддя О.В. Щаслива