Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Галацевич О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Микитюк О.Ю., Широкової Л.В.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа орган опіки та піклування Виконавчого комітету Житомирської міської ради, про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3,

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01 грудня 2016 року,

встановила:

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 01 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів кредиту та іпотеки від 21 серпня 2008 року, укладених між ним та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову.

На його думку, суд першої інстанції, вирішуючи спір, не врахував обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги. Зазначив, що положення оспорюваних договорів порушують гарантоване право членів сімї ОСОБА_1, зокрема його малолітньої дитини, на житло.

Заслухавши доводи осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Принцип свободи договору є одним із загальних принципів цивільного законодавства. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст.ст.6,627 ЦК України). Свобода договору - це, насамперед, свобода укладення договору і визначення його умов.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, що визначено ч. 1 ст. 202 ЦК України. У свою чергу зміст договору складають умови (пункти), визначені на розсуд сторін, погоджені ними згідно зі ст. 628 ЦК України.

Частиною 1 ст. 203 ЦПК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 21.08.2008 року між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі ВАТ «Сведбанк») укладений кредитний договір 0503/0808/45-019, згідно з яким він отримав кредит для здійснення розрахунків за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 у розмірі 50520,00 доларів США. зі сплатою 12,5% річних терміном до 21.08.2038 року (а.с. 4-7).

З метою забезпечення вказаного кредитного договору того ж дня між сторонами укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_1 передав в іпотеку банку вищевказану квартиру (а.с.8-9).

Право вимоги за вказаними договорами ВАТ «Сведбанк» передало Акціонерному товариству «Дельта Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк».

Пунктом 5.11. оспорюваного позивачем кредитного договору передбачено: «Не допускати протягом дії цього договору випадків набуття дитиною права власності, користування щодо Об'єкту нерухомості. Якщо протягом дії цього Договору дитина набуває право власності, або право користування щодо Об'єкту нерухомості, Позичальник зобов'язується протягом двадцяти календарних днів з дня настання такого факту отримати згоду органу опіки та піклування на вчинення щодо Об'єкту нерухомості, як предмету іпотеки, будь-яких дій, передбачених законодавством та іпотечним договором, зазначеним у п. 2.1. цього Договору, а також протягом зазначеного строку надати оригінал такої згоди Банку.»

У підпункті 9 пункту 4 договору іпотеки зазначено, що за адресою місцезнаходження Предмету іпотеки не проживають та не зареєстровані малолітні та/чи неповнолітні діти, а також будь-які інші особи, яких за законом повинен утримувати Іпотекодавець, а також відсутні малолітні та/чи неповнолітні діти, що мають право користування Предметом Іпотеки.

Посилаючись на невідповідність вищевказаних пунктів кредитного та іпотечного договорів вимогам закону, порушення ними житлових прав його дитини на квартиру, яка є предметом іпотеки, позивач просив суд визнати зазначені правочини недійсними.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що оспорювані договори та його положення відповідають вимогам закону.

Такий висновок суду є правильним, відповідає встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

При цьому, вирішуючи спір, суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами доказів, обґрунтовано виходив з того, що позивачем не доведено обставин, які б свідчили, що оспорювані правочини суперечать правам та інтересам дитини, звужують обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушують охоронювані законом інтереси дитини, зменшують або обмежують права та інтереси дитини щодо жилого приміщення.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення прав дитини та інших осіб на житло є безпідставними, оскільки зважаючи на принцип свободи договору, позивач, як законний представник своєї неповнолітньої дитини, погодив умови п. 5.11 кредитного договору. Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, умови даного пункту не порушують прав позивача та інших осіб на житло і користування ним, а лише зобовязують позивача у разі набуття дитиною права власності або користування предметом іпотеки, отримати відповідну згоду органу опіки і піклування та надати оригінал такої згоди іпотекодержателю.

Посилання на невідповідність вимогам закону договору іпотеки, зокрема підпункту 9 пункту 4, є також безпідставним, оскільки зміст цього пункту лише свідчить про зазначені у ньому обставини, які підтверджуються змістом довідки Кропивнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 699 від 14 серпня 2008 року, згідно якої на час укладення оспорюваного договору у квартирі, яка є предметом іпотеки, дружина позивача - ОСОБА_4, та їх неповнолітній син ОСОБА_2 зареєстровані не були, а були зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 47). Зазначені обставини не спростовані позивачем та його представником.

Пунктом 44 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що при вирішенні справ щодо належних дитині майнових прав на житло, суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки.

Враховуючи, що на момент укладення договору іпотеки неповнолітній ОСОБА_2 не мав права власності чи права користування на квартиру АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки, доказів протилежного позивач та його представник як суду першої, так і апеляційної інстанції не надали, доводи апеляційної скарги щодо порушення прав дитини на житло та недійсності відповідного договору є безпідставними.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: