У Х В А Л А

20 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський центральний ринок» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 16 червня 2015 року та рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 7 травня 2015 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський центральний ринок» до товариства з обмеженою відповідальністю «Карлет», ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Стадніченко Сергій Миколайович, товариство з обмеженою відповідальністю «Спакс», ОСОБА_6, Реєстраційна служба Миколаївського міського управління юстиції, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу,

в с т а н о в и л а:

Заводський районний суд м. Миколаєва рішенням від 7 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 16 червня 2015 року, відмовив у задоволенні позову ТОВ «Миколаївський центральний ринок».

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 26 жовтня 2016 року касаційну скаргу ТОВ «Миколаївський центральний ринок» відхилив, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 7 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 16 червня 2015 року залишив без змін.

У лютому 2017 року до Верховного Суду України звернулося ТОВ «Миколаївський центральний ринок» із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 16 червня 2015 року та рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 7 травня 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 203, 215, 216, 328 та 329 ЦК України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування заяви ТОВ «Миколаївський центральний ринок» надав ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 та 23 жовтня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, відмовляючи в задоволенні позову ТОВ «Миколаївський центральний ринок», суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із відсутності підстав для визнання оспорюваних договорів недійсними, оскільки позивачем не доведено, що порушуються його законні права та інтереси, як власника майна. При цьому суди установили, що спірні нежитлові приміщення на час виникнення спірних правочинів перебували у власності ТОВ «Карлет», право власності на які було зареєстровано у встановленому законом порядку та не скасовано у подальшому.

В наданій для порівняння ухвалі від 23 жовтня 2015 року, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій, які відмовили у задоволені позовних вимог ТОВ «Миколаївський центральний ринок» про визнання договору недійсним.

В ухвалі від 7 жовтня 2015 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з судовим рішенням суду апеляційної інстанції про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, посилаючись на те, що на час укладання спірного договору директор товариства без рішення зборів не була наділена правом самостійно розпоряджатися майном товариства.

Порівняння зазначених судових рішень, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ТОВ «Миколаївський центральний ринок» обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський центральний ринок» до товариства з обмеженою відповідальністю «Карлет», ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Стадніченко Сергій Миколайович, товариство з обмеженою відповідальністю «Спакс», ОСОБА_6, Реєстраційна служба Миколаївського міського управління юстиції, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський центральний ринок» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 16 червня 2015 року та рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 7 травня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко