Провадження №2/748/22/17
Єдиний унікальний № 748/1624/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2017 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Кухти В.О.

секретар Коротка О.В.,

з участю позивача її представника ОСОБА_1, відповідача та його представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Чернігів цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

В с т а н о в и в :

У липні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом у якому зазначила, що з 04.06.2013 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем і за цей час вони придбали недобудований будинок та земельну ділянку в с.Старий Білоус по вул.Білоуській, 3. В подальшому будинок добудували та здали в експлуатацію. Тому вона просить поділити цей будинок та земельну ділянку на якій він знаходиться, визнавши за нею право власності на ? частину будинку та земельної ділянки.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, також додали, що на придбання будинку та земельної ділянки, а також на проведення ремонту вона вклала 20000 доларів США, які вона отримала від колишнього чоловіка після розлучення.

Відповідач та його представники заперечили проти позову та зазначили, що будинок та ділянка були придбані відповідачем виключно за особисті кошти, а тому є його особистою власністю та не підлягають поділу між подружжям. Кошти, на які був придбаний будинок та земельна ділянка, були отримані відповідачем від продажу, отриманої ним у спадщину квартири у Львові, а ремонт проводився за кошти отримані ним від матері, яка також продала свою квартиру у Львові. У позивача до шлюбу особистих коштів взагалі не було і за час шлюбу вона заробітку не мала, жодних коштів у придбання будинку та земельної ділянки не вкладала.

Заслухавши позивача та її представника, відповідача та його представників, свідків та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с.9) сторони 04.06.2013 уклали шлюб, який був розірваний за заочним рішенням Чернігівського районного суду від 06.09.2016, яке набрало законної сили 20.09.2016 (а.с.45).

Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з договором купівлі-продажу від 26.09.2013 ОСОБА_5 купив незакінчений будівництвом житловий будинок, що складає 53% готовності, який знаходиться за адресою: Чернігівська область та район, с.Старий Білоус, вул.Білоуська, 3 (а.с. 35, 36). Також за договором купівлі-продажу від 01.11.2013 він купив земельну ділянку площею 0,10 га за цією ж адресою (а.с. 42-44).

Перед цим, ОСОБА_5 29.08.2013 за договором купівлі-продажу продав свою квартиру у місті Львові, яка була отримана ним у спадок (а.с.40, 41). Також, його мати ОСОБА_6, 12.11.2013 продала квартиру у місті Львові (а.с. 39).

20.11.2013 відповідач здійснив повідомлення про початок виконання будівельних робіт (а.с.98, 99) у спірному будинку. 29.01.2014 ним було отримано свідоцтво про право власності на зазначений будинок (а.с.35).

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні дали показання, що саме за кошти від продажу цих двох квартир було придбано та добудовано спірний будинок та земельну ділянку. Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні також дав показання, що він надавав посередницькі послуги при продажу спірного будинку та зазначив, що покупці чекали отримання коштів від продажу іншого майна. Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дав показання, що знайомий зі сторонами та бував у них після укладення ними шлюбу, але позивач ніколи не казала, що до шлюбу мала якісь власні заощадження.

Позивач, допитана в якості свідка, в судовому засіданні пояснила, що до шлюбу мала заощадження та отримала від колишнього чоловіка ОСОБА_11 при розлученні 20000 доларів США, які також витратила на придбання та добудову спірного майна. Але іншими доказами ці обставини не підтверджені, а тому суд не може покласти їх в основу рішення.

Відповідно до ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Як видно з зазначених вище доказів відповідач мав особисті кошти отримані ним від продажу успадкованої квартири та від матері.

Разом з тим, відповідно до ст.59 Сімейного кодексу України той із подружжя, хто є власником майна, визначає режим володіння та користування ним з урахуванням інтересів сім'ї, насамперед дітей. При розпорядженні своїм майном дружина, чоловік зобов'язані враховувати інтереси дитини, інших членів сім'ї, які відповідно до закону мають право користування ним.

В пункті 3.5 договору купівлі-продажу спірного будинку від 26.09.2013 (а.с. 35 зворот) та пункті 4.3 договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 01.11.2013 (а.с. 43, зворот) відповідач зазначив, що придбав зазначене майно за спільні кошти з дружиною ОСОБА_4.

Таким чином суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 розпорядився на свій розсуд належними йому особистими коштами, внісши їх до спільного сімейного бюджету, тобто зробивши їх спільними коштами подружжя, на які було придбано спірне майно, що й зазначено в договорах про його купівлю-продаж.

Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За нормами ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи, що позивач просить виділити їй половину спірного будинку та земельної ділянки, які є спільним сумісним майном подружжя, без реального поділу будинку, то їй необхідно виділити ? частину будинку та земельної ділянки в ідеальних частках.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 57, 60, 61, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 60, 64, 213-218 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити в повному обсязі.

Поділити спільне майно подружжя.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину житлового будинку з господарськими спорудами №3 по вул.Білоуська в с.Старий Білоус Чернігівського району та області.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину земельної ділянки загальною площею 0,1 га по вул.Білоуська №3 в с.Старий Білоус Чернігівського району та області, кадастровий номер земельної ділянки :01:000:1680.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 1653,61 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_12