Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/188/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Терещенко Д. В.
Доповідач Мурашко С. І.
УХВАЛА

Іменем України

26.01.2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Мурашка С.І.

суддів - Голованя А.М., Карпенка О.Л.

за участі секретаря - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Кіровоградське обласне об'єднання сільськогосподарського рибного господарства «Кіровоградрибгосп» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах Приватного акціонерного товариства «Кіровоградське обласне об'єднання сільськогосподарського рибного господарства «Кіровоградрибгосп», на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23 листопада 2016 року і

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23 листопада 2016 року частково задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто на його користь з ПрАТ «Кіровоградське обласне об'єднання сільськогосподарського рибного господарства «Кіровоградрибгосп» середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 34440 грн. 97 коп., 2998 грн. 04 коп. індексації по заробітній платі та 1000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ПрАТ «Кіровоградське обласне об'єднання сільськогосподарського рибного господарства «Кіровоградрибгосп» в дохід держави 1102 грн. 40 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє в інтересах ПрАТ «Кіровоградське обласне об'єднання сільськогосподарського рибного господарства «Кіровоградрибгосп», просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про залишення позовних вимог без задоволення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу з посиланням на викладені в ній обставини, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції відповідно до ст.303 ЦПК України, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, наказом №1/3-н від 03.05.2012 року ОСОБА_2 за порушення трудової дисципліни, а саме за відсутність на робочому місці оголошено догану (а.с.90).

Наказом № 7-к від 28.05.2012 року його звільнено із займаної посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за порушення трудової дисципліни та неналежне виконання службових обов'язків (а.с.75).

Згідно довідки ВАТ «Кіровоградрибгосп», наказу про прийняття на роботу ОСОБА_2 немає (а.с.93).

Згідно табелю обліку робочого часу за травень 2012 року позивачеві відмічено як прогули (а.с.86).

Як свідчать відомості на виплату грошей у період з грудня 2011 року по квітень 2012 року ОСОБА_2 нараховувалась заробітна плата, але виплачено її не було (а.с.116).

Територіальною державною інспекцією з питань праці у Кіровоградській області за колективним зверненням працівників ПрАТ «Кіровоградрибгосп» проводилась перевірка щодо порушення відповідачем законодавства про працю, про що свідчить оглянута в судовому засіданні справа про адміністративне правопорушення №1108/2488/12.

Актом перевірки ТДІ з питань праці у Кіровоградській області від 14.06.2012 №11-13-034/0338 встановлено порушення ст.48 КЗпП щодо ведення трудових книжок працівників, ст.115 КЗпП щодо строків виплати заробітної плати, ст.30 Закону України «Про оплату праці» щодо обов'язку власника або уповноваженого ним органу забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи, а також бухгалтерський облік витрат на оплату праці, у тому числі відсутні документи, які б свідчили про отримання ОСОБА_2 заробітної плати з грудня 2011 року по квітень 2012 року, зокрема не виплачено 4075,64 грн.

За результатами перевірки в.о. Голови правління ОСОБА_5 вручено припис про недопущення виявлених порушень в подальшому та складено протокол про адміністративне правопорушення для притягнення до відповідальності, передбаченої ч.1 ст.41 КУпАП .

Постановою Кіровоградського районного суду від 17.08.2012 року в.о. Говови правління ПрАТ "Кіровоградське обласне об"єднання сільськогосподарського рибного господарства "Кіровоградрибгосп" ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 41 КупАП.

Згідно довідки ПрАТ «Кіровоградрибгосп» № 25 від 25.07.2016 року, штатний розклад за 2011 рік, документи про кадри та заробітну плату відсутні в зв'язку із тим, що попереднє керівництво на чолі ОСОБА_4 не передали новому керівництву ПрАТ «Кіровоградрибгосп» (а.с. 74).

У довідці про доходи від 25.07.2016 року ПрАТ «Кіровоградрибгосп» вказує, що ОСОБА_2 за період з липня 2011 року по квітень 2012 року нарахована заробітна плата в сумі 9 485 грн. (а.с.83). Індивідуальні відомості про застраховану особу, що надані ПФУ, також свідчать про нарахування позивачеві заробітної плати у період з 2009 року по квітень 2012 року (а.с.6).

Отже, у день звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку, зокрема, не виплачено заборгованість із заробітної плати, нараховану з грудня 2011 року по квітень 2012 року. Фактично заборгованість сплачена ПрАТ «Кіровоградрибгосп» 04.11.2015 року, коли відповідач перерахував поштовим переказом (а.с.79) кошти в сумі 4075,64 грн. як заборгованість по заробітній платі за 2012 рік, та відпускні в сумі 327,71 грн.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач в порушення ст.116 КЗпП України не виплатив позивачеві усіх сум, належних працівникові при звільненні, за що несе відповідальність, передбачену ч.1 ст.117 КЗпП України, та повинен виплатити позивачеві його середній заробіток з урахуванням індексу інфляції за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 29.05.2012 по 04.11.2015, а також моральну шкоду.

Статтею 47 КЗпП України визначено, що відповідач зобов'язаний був у день звільнення надати позивачу належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа,організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Враховуючи, що з позивачу день його звільнення не здійснена виплата всіх належних йому сум, відповідно до ст.117 КЗпП України відповідач повинен виплатити йому його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який обраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати».

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачу було достовірно відомо про його звільнення з моменту отримання поштового повідомлення і він мав можливість звернутися до відповідача з вимогою про розрахунок, а відтак відсутня вина відповідача у невиплаті позивачу належних сум при звільненні.

Проте з такими доводами апеляційної скарги погодитися не можна з таких підстав.

Згідно наглядового провадження прокуратури Кіровоградського району, яке досліджувалося судом першої інстанції, 19.04.2012 року ОСОБА_2 звертався до прокурора Кіровоградського району зі скаргою про невиплату відповідачем заробітної плати та недопущення його до роботи.

Крім того, Територіальною державною інспекцією з питань праці у Кіровоградській області за колективним зверненням працівників ПрАТ «Кіровоградрибгосп» проводилась перевірка щодо порушення відповідачем законодавства про працю, про що свідчить оглянута в судовому засіданні першої інстанції справа про адміністративне правопорушення №1108/2488/12.

Актом перевірки ТДІ з питань праці у Кіровоградській області від 14.06.2012 №11-13-034/0338 встановлено порушення ст.48 КЗпП щодо ведення трудових книжок працівників, ст.115 КЗпП щодо строків виплати заробітної плати, ст.30 Закону України «Про оплату праці» щодо обов'язку власника або уповноваженого ним органу забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи, а також бухгалтерський облік витрат на оплату праці, у тому числі відсутні документи, які б свідчили про отримання ОСОБА_2 заробітної плати з грудня 2011 року по квітень 2012 року, зокрема не виплачено 4075,64 грн.

Фіскальними чеками від 04.11.2015 року та від 21.12.2015 року підтверджується здійснення відповідачем електронних переказів позивачу, а саме: 4075,64 грн. - заробітної плати та 327,71 грн. - відпускних (а.с.79,80).

Наведені перекази свідчать про те, що відповідач в такий же спосіб мав можливість здійснити розрахунки з позивачем в день його звільнення, але не зробив цього.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що невиплатою позивачу нарахованої зарплати, йому заподіяно моральну шкоду і визначаючи її розмір правильно виходив з принципу розумності та виваженості.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах Приватного акціонерного товариства «Кіровоградське обласне об'єднання сільськогосподарського рибного господарства «Кіровоградрибгосп», відхилити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий С.І.Мурашко

Судді А.М.Головань

О.Л.Карпенко