Справа №601/1496/16
Провадження № 2/601/34/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Варневич Л.Б.,

при секретарі Польовій Ж.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася з позовом в суд про стягнення боргу за договором позики. В судове засідання позивачка не зявилася. Представник позивачки надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити.

З позовної заяви вбачається, що 25 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики про надання відповідачці грошових коштів. Відповідно до умов договору позивачка передала у власність ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 260 727,41 грн., що за курсом НБУ (1 долар США = 22.0955 грн.) на день укладання договору еквівалентно 11 800 доларів США. Відповідачка зобовязувалася повернути таку ж суму грошових коштів в строк та за графіком відповідно до умов укладеного договору. Взяті на себе зобовязання ОСОБА_2В не виконала та грошових коштів не повернула. Станом на день звернення до суду з позовом заборгованість відповідачки складає 257 955, 26 грн.

В позовній заяві представник позивача просить суд в звязку з порушенням умов та строків виконання договору стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 257 955, 26 гривень основного боргу за договором позики, неустойку в розмірі 780 176,92 гривні, 5 597,26 гривень З% річних, 14 659,60 гривень інфляційних витрат та 7 250 гривень сплаченого судового збору.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про день слухання справи в суді. Причини її неявки суду не відомі.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов є підставним і таким, що підлягає до часткового задоволення зі слідуючих міркувань.

З договору позики від 25.08.2015 року слідує, що 25 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики про надання відповідачці грошових коштів в іноземній валюті. Відповідно до умов договору позивачка передала у власність ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 260 727,41 грн., що за курсом НБУ (1 долар США = 22.0955 грн.) на день укладання договору еквівалентно 11 800 доларів США.

З розписки, складеної 25 серпня 2015 року випливає, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 260 727,41 грн., що за курсом НБУ (1 долар США = 22.0955 грн.) на день укладання договору еквівалентно 11 800 доларів США.

З вимоги від 20.07.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 20.07.216 року надсилалася вимога про повернення боргу відповідно до укладеного договору позики від 25.08.2015 року.

З розрахунку позовних вимог слідує, що у звязку з простроченням заборгованості за договором позики у розмірі 257 955,26 гривень, що за курсом НБУ на день подання заяви до суду еквівалентно 10 300 доларів США, відповідно до п. 4 Договору, та ст. 625 ЦК України відповідачці нараховано 5 597,26 грн. 3% річних за період з 26 листопада 2015 року по 16 серпня 2016 року;

-14 659,60 грн. інфляційних витрат за період з 26 листопада 2015 року по 16 серпня 2016 року;

-780 176,92 грн., що за курсом НБУ на день звернення до суду еквівалентно 31 152,00 доларів США, неустойки за період з 26 листопада 2015 року по 16 серпня 2016 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачкою ОСОБА_2 неналежно виконувались зобовязання за договором позики. У позивача виникло право вимагати від відповідача виконання боргових зобовязань, як це передбачено умовами договору та цивільним законодавством.

Разом з цим відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи те, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, виходячи з принципу розумності та справедливості суд вважає, що розмір неустойки слід зменшити до 200 000 грн., що за курсом НБУ (1 долар США = 25.0442 грн.) на день подання цього позову до суду еквівалентно 7 985,88 доларів США.

Враховуючи вищенаведене, суд рахує за необхідне позов задоволити частково та стягнути з відповідачки суму боргу за договором позики в розмірі 478,212,12 гривень та судові витрати по справі в розмірі 3 600 грн. на користь позивачки, оскільки відповідачка порушила умови договору.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 57, 64, 88, 204, 212, 213, 224 - 226 ЦПК України, ст. ст. 1046-1056 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 257 955 (двісті пятдесят сім тисяч девятсот пятдесят пять) гривень 26 копійок основного боргу за договором позики від 25 серпня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 200 000 (двісті тисяч) гривень неустойки за договором позики від 25 серпня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 597 (пять тисяч пятсот девяносто сім) гривень 26 копійок 3 % річних за договором позики від 25 серпня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14 659 (чотирнадцять тисяч шістсот пятдесят девять) гривень 60 копійок інфляційних витрат за договором позики від 25 серпня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3600 гривень витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: