РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/15388/16-ц

пр. № 2/759/1493/17

14 березня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в грудні 2016 року через свого представника заявив позов про стягнення з ОСОБА_2 450000 доларів США на погашення заборгованості за договором позики.

Позов мотивовано неналежним виконанням зобов'язань за договором.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, просив їх задовольнити за підстав викладених в заяві.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем реєстрації.

Оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, то суд вважає за можливе постановити заочне рішення на наявних доказах. Представник позивача проти такого порядку розгляду справи не заперечував.

Судом встановлено таке.

03.12.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким перший надав, а другий прийняв позику в сумі 300000 доларів США, яку зобов'язався повернути в строк до 03.06.2014 року. На підтвердження факту отримання коштів відповідачем оформлена розписка.

13.12.2013 року сторони уклали додаткову угоду до договору, якою визначили позику в сумі 450000 доларів США, і в цей же день позивач передав, а відповідач прийняв 150000 доларів США , про що останнім видано відповідну розписку.

Статтею 1049 ЦК України встановлено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Наявність у позивача боргових розписок, на думку суду, вказує на те, що зобов'язання за договором позики відповідачем не виконано.

За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню повністю.

Витрати понесені позивачем на забезпечення розгляду справи, за вказаного рішення, мають бути компенсовані відповідачем відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 526, 536, 610, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Кіровоград, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2) 450000 (чотириста п'ятдесят тисяч) доларів США на погашення заборгованості за договором позики від 03.12.2013 року та 6890 (шість тисяч вісімсот дев'яносто) грн. судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Сенько М.Ф.