03.07.2017 227/735/17
27 червня 2017 року справа № 227/735/17
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Кошля А.О.,
при секретарі Овчинніковій Ю.О.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
10 березня 2017 року начальник філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_2 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1, в якій просив стягнути з останньої заборгованість кредитним договором № 192/646 від 01 квытня 2013 року, яка станом на 15 грудня 2016 року складає 103296,54 гривень. Позивач просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1600,00 гривень.
Від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Із заяви вбачається, що представник позивача не заперечував проти винесення заочного рішення по справі, також просив стягнути судові витрати, повязані з опублікуванням оголошення про виклик відповідача у пресі в розмірі 630,00 грн.
Суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений, шляхом опублікування оголошення про його виклик до суду у пресі в газеті «Урядовий курєр» № 106 від 10 червня 2017 року та в газеті «Донеччина» № 21 від 07 червня 2017 року, шляхом розміщення інформації про час і місце судового засідання на сторінці Добропільського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У звязку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.
01 квітня 2013 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 192/646 відповідно до якого позичальник отримав кредит на придбання квартири.
Пунктом 1.2 Договору визначено, що кредит надається на 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 0 березня 2018 року на споживчі цілі, за умови укладання в забезпечення виконання зобовязань договору іпотеки нерухомого майна.
Також, згідно пункту 1.6.1 проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну на який надано кредит.
Позивачем всі зобовязання за Договором були виконані належним чином, відповідачу відповідно до п. 1.3 було надано кредит одноразово з позичкового рахунку в готівковій формі шляхом надання кредитних коштів позичальнику в касі банку.
Відповідно до п. 1.5 Договору відповідач зобовязався щомісячно до останнього дня місяця наступного за звітом, здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані проценти в сумі 1355,93 грн., шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з 01 травня 2013 року на відповідні рахунки позичальника, відкриті в банку. В свою чергу позичальник не сплачує нараховані проценти, чим порушив умови кредитного Договору.
Відповідно до п.п. 4.2.1 та 4.2.2 банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобовязань по Договору та при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також і в інших випадках, передбачених договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за договором, а також стягнути заборгованість за Договором в примусовому порядку.
Крім того відповідач був ознайомлений та погодився з Умовами та правилами надання кредиту, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія договору про іпотечний кредит № 192/646 від 01.04.2013 року з особистим підписом відповідача.
Як вказує позивач та не спростовано відповідачем, останній належним чином свої зобов'язання за Договором не виконував, кредит в порядку та сумах не погашав, у зв'язку із чим, відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 15 грудня 2016 року у відповідача виникла заборгованість, у розмірі 103296,54 грн., яка складається з:
2207,49 грн. 3% річних від простроченої суми.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику.
Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором.
Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобовязань з повернення кредиту та сплати процентів за його використання в матеріалах справи відсутні.
На підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом.
Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, за змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.
Враховуючі викладені обставини, суд дійшов висновку, про правомірність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 103296,54 гривень.
Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1600,00 гривень.
Крім цього, з відповідача підлягає стягненню витрати, повязані з розглядом справи у звязку з опублікуванням оголошення про виклик відповідача у пресі в розмірі 630,00 грн., що також підтверджується матеріалами справи.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 611, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 74, 88, 122, 169, 197, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складено 03.07.2017 року.

Суддя А.О. Кошля

27.06.2017