Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шаховніної М. О.,

при секретарі - Якимович К. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи - Головне управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про оголошення фізичної особи померлою,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить оголосити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 померлим.

Вимоги заяви обґрунтовує тим, що з ОСОБА_4 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 10 березня 2011 року. Від даного шлюбу вони мають доньку - ОСОБА_2, 1989 року народження.

Зазначила, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року ОСОБА_4 було визнано безвісно відсутнім.

Вказує, що ОСОБА_4 є співвласником квартири АДРЕСА_1, а тому вона з донькою не можуть ні продати, ні обміняти дану квартиру без згоди останнього, про якого немає ніяких відомостей більше 5 років.

Посилаючись на те, що оголошення ОСОБА_4 померлим має для неї юридичне значення, ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва, не виходячи до нарадчої кімнати, було залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_3.

У судовому засіданні представник заявниці заяву підтримав з тих же підстав, просив її задовольнити.

Представник Головного територіального управління юстиції у місті Києві у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з»явилася, надала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність та вимоги заяви задовольнити ( а.с. 121).

Заінтересована особа ОСОБА_3, яка є матір'ю ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилася, направила на адресу суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність та відмовити у задоволенні заяви. Вказує, що її син ОСОБА_4 живий, на даний час проживає у Австрії, вона з ним спілкується, а тому підстав визнавати останнього померлим не має (а.с. 105, 119).

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, вивчивши матеріали справи вважає, що заява у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Правовідносини з приводу оголошення особи померлою регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що заявниця з ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 10 березня 2011 року (а.с. 26). Від даного шлюбу вони мають доньку - ОСОБА_2, 1989 року народження (а.с. 25).

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року ОСОБА_4 було визнано безвісно відсутнім (а.с. 24).

Представник заявниці у судовому засіданні пояснював, що оскільки ОСОБА_4 є співвласником квартири АДРЕСА_1, то заявниця з донькою не можуть ні продати, ні обміняти дану квартиру без згоди останнього, про якого немає ніяких відомостей більше 5 років, а тому вимушені були звернутися до суду з даною заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців.

Фізична особа, яка пропала безвісти у звязку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (ч. 2 ст. 46 ЦК України).

Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідомо.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Виняток встановлений у ч. 2 ст. 46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісті у звязку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» надано роз'яснення, що судам необхідно відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.

Суд аналізуючи підстави, які обумовили звернення до суду, вважає, що обставин, з якими закон пов`язує оголошення фізичної особи померлою не встановлено.

Як вбачається з пояснень матері ОСОБА_3, остання повідомляє, що її син живий та проживає за кордоном.

Крім того, матір надала докази того, що вона зверталася до правоохоронних органів з приводу вчинення неправомірних дій відносно її сина ОСОБА_4 (а.с. 106-110).

Судом також встановлено, що згідно відомостей Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 в розшуку не перебуває (а.с. 66). На час звернення до суду оперативно-розшукова діяльність по встановленню місця знаходження ОСОБА_4 не проводилась.

Заявниця ОСОБА_1 із заявою про розшук ОСОБА_4 до правоохоронних органів не зверталась.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, зважаючи на те, що не проживання ОСОБА_4 за місцем реєстрації після розірвання шлюбу з 2011 року не є достатньою підставою для оголошення його померлим, тому суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 46 ЦК України, ст. ст. 57-59, 60, 61, 234-235, 246-249, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи - Головне управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про оголошення фізичної особи померлою відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання через Подільський районний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М. О. Шаховніна