ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2017 року позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду з позовом до Дмитрівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.06.2016 року померла ОСОБА_2, з якої позивачка проживала однією сімєю. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) на території Дмитрівської сільської ради Фастівського району Київської області розміром 3,2 в умовних кадастрових гектарах.У померлої відсутні рідні, тому позивач вказує, що має право на спадкування за законом у IV чергу. Реалізовуючи своє право на спадкування земельної частки (паю) ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, оскільки спадкодавцем не надано оригінал правовстановлюючого документа.

На підставі вищевикладеногопросилавизнати за неюправо на земельну частку (пай) розміром 3,2 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Фастівського району Київської області.

Позивач та її представник в судове засідання не зявились, повідомлені вчасно та належним чином, через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність.

Представник Дмитрівської сільської ради Фастівського району Київської області в судове засідання не зявився, повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду від представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно зясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ОК № 361481 18 червня 2016 року померла ОСОБА_2 (а.с. 10).

Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 22 лютого 2017 року, яке набрало чинності 06.03.2017 року, встановлений факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 із ОСОБА_2 з 03.05.2010 по 18.06.2016 року (а.с. 17).

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, як встановлено судом відповідно до матеріалів спадкової справи, на даний час лише ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2.

Реалізовуючи своє право на спадщинупозивачка звернуласьдо нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 було відмовлено, оскільки спадкодавцем не надано правовстановлюючого документа на спадкове майно - земельну частку (пай). (а.с.16).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядкуст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Обєктами права власності є будь-які речі (майно).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки (ст.179 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» громадяни є власниками виключно тих земель, які вони одержали після розпаювання.

Земельний сертифікат - це документ, що засвідчує право позивача на земельну частку й містить відомості про її вартість та розмір в умовних гектарах і не підтверджує право позивача на конкретну земельну ділянку.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 набула право на земельну ділянку із земель КСП «Більшовик» (а.с.14), тому після її смерті таке право перейшло до позивачки, яка не має оригіналу правовстановлюючого документа, який був втрачений, про що було опубліковане відповідне оголошення в газеті «Перемога» від 09.02.2017 року за № 6 (а.с. 18-25).

Відповідно до роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Системний аналіз наданих позивачем доказів, дає змогу суду достовірно встановити, що спірна земельна частка (пай) належала ОСОБА_2. Суд вважає доведеним, що позивачка є спадкоємцямзазаконом, має право на спадкування земельної частки (паю), тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням відсутності заперечень зі сторони відповідача щодо позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись,ст.11,60,62,81,88,130174,214,215,367 Цивільного процесуального кодексу України, ст.328,392,1218 Цивільного кодексу України,ст.125 Земельного кодексу України,суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнатиза ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну частку (пай) розміром 3,2 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Фастівського району Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 18 червня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова