Справа №: 272/1119/16-ц
Провадження № 2/272/46/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої - судді -Чуб І.А.

з участю : секретаря - Баскакової Л.В.,

позивача- ОСОБА_5., представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника органу опіки та піклування - Бушинського В.К.,

представника служби в справах дітей Андрушівської РДА - Мороз Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів , суд ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що проживала із відповідачем у незареєстрованому шлюбі від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_6, який проживає з нею. Відносини із відповідачем не склалися і вони розійшлися. Останній веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, судимий та відбував покарання в місцях позбавлення волі. Позивач доглядає сина, забезпечує піклуванням, турботою та всім необхідним для фізичного і духовного розвитку сина. ОСОБА_2 не бере педагогічної, матеріальної чи будь-якої іншої участі у вихованні сина, який є дитиною-інвалідом, не дбає про його фізичний та духований розвиток. Крім того, дитина проживає із позивачем та знаходиться на повному її утриманні, тому позивач мусить вирішити питання сплати аліментів на сина. Посилаючись на вказані обставини, просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо його дитини, ОСОБА_6 та стягнути на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу зверення до суду та закінчуючи повноліттям дитини.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, обгрунтувавши їх вищеневеденими обставинами та пояснила, що припинили сумісне проживання із відповідачем у 2010 році, сину було 3 роки. З того часу відповідач не приймає участі у вихованні сина, не займається його навчанням, не надає кошти на його утримання, можливо декілька разів на рік відвідає сина, коли дитину оперували кошти не дав, іноді купував подарунки, одяг, влітку 2016 року відвідував сина. Представник позивача також позов підтримала та зазначила, що відповідач притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, відбував покарання в місцях позбавлення волі, що може в подальшому негативно вплинути на виховання дитини.

Відповідач позов визнав частково, позовні вимоги про стягнення аліментів визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на сина, щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина не визнав та заперечував, пояснивши, що завжди намагався спілкуватися із сином, по мірі можливості надавати кошти, коли проживав у м.Бердичеві із ОСОБА_8 забирав сина до себе погостювати. Подарував телефон сину для спілкування із ним, де він подівся йому невідомо. Можливо не відвідував школу, однак із сином зустрічався та на даний час продовжую підтримувати стосунки. Будь-якого негативного впливу на дитину з його боку не має, аморальний спосіб життя не веде, кошти заробляє та сплачує аліменти на сина ОСОБА_9, а також буде сплачувати на ОСОБА_6. Просив не позбавляти його батьківських прав.

Представник органу опіки та піклування Червоненської селищної ради підтримав свій письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, вказавши, що відповідач належним чином вихованням дитини не займається.

Представник Андрушівської райдержадміністрації щодо стягнення аліментів вимогу підтримала та заперечувала проти позбавлення відповідача батьківських прав, зазначивши, що відповідач цікавиться дитиною та спілкується з нею, тому в інтересах дитини не вважала доцільним позбавляти ОСОБА_2 батьківських прав щодо сина.

Заслухавши позивача та її представника, відповідача, представника органу опіки та піклування та райдержадміністрації, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задовленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини ст.. 166 СК України. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

З матеріалів справи вбачається, що сторони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8). Позивач змінила прізвище у шлюбі з ОСОБА_5 на ОСОБА_5 (а.с. 7). Дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матір'ю ОСОБА_5 в АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Червоненської селищної ради № 469 від 13.09.2016 року та актом від 14.09.2016 року (а.с.9 -10).

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомила, що проживає по сусідству із позивачем та спілкується з нею. Відповідач до дитини не приходить та не спілкується з нею взагалі, знає, що він лише купував куртку, спортивний костюм, боксерську грушу.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона проживала із відповідачем у шлюбі в 2014-2015 р.р. у м.Бердичеві, відповідач завжди намагався спілкуватися із сином, подарував йому телефон, забирали до себе в гості ОСОБА_6, він був у них десь півтора дня. Купували йому речі, ОСОБА_2 200 грн. давав сину на лікування, коли була можливість, то давав гроші, до дитини їздив декілька разів на рік.

Згідно пояснень позивача, вона підтвердила обставини вказані свідком ОСОБА_8 про те, що син ОСОБА_6 їздив до батька у гості та він йому купив телефон та деякі речі, а також те, що відповідач приїздить до сестри у село та бачиться із сином. Вона нікуди не зверталась з приводу невиконання відповідачем своїх батьківських обов"язків та вжиття заходів щодо зміни ним свого ставлення до дитини.

Згідно висновку Червоненської селищної ради від 28.02.2017 р. № 228 року орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 73).

Суд критично оцінює даний висновок органу опіки та піклування, оскільки він є формальним, недостатньо обґрунтованим і за встановлених судом обставин суперечить інтересам дитини.

Зокрема, як свідчить характеристика Скаківської сільської ради, Бердичівського району відповідач за місцем проживання характеризується посередньо (а.с. 49). Згідно інформації Андрушівського ВП БПВ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 до адміністративної та кримінальної відповідальності Андрушівським ВП не притягувався (а.с. 84). В матеріалах справи також відсутні будь-які докази про те, що відповідач зловживає спиртними напоями та веде аморальний спосіб життя, що до нього вживалися заходи реагування за неналежне виконання батьківських обов'язків, або він за це притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності. Тобто, відсутні дані, які б негативно характеризували відповідача як особистість та члена суспільства, який був би не в змозі забезпечити належного виховання дитини або міг би негативно впливати на неї.

У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини."

Ні позивач, ні орган опіки та піклування, який надав висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, не довели та не надали суду доказів, в чому полягає захист інтересів малолітнього сина шляхом позбавлення його батька по відношенню до нього батьківських прав. Не навели безсумнівних доказів, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов'язками. Аналогічної позиції також дотрималася представник служби в справах дітей Андрушівської РДА.

З огляду на наведене суд, враховуючи характер поведінки відповідача та його ставлення до дитини, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який не відповідає інтересам дитини, приходить до висновку щодо відсутності підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, так як дитина проживає із позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач постійної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, то вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільняється від сплати судового збору у справах про стягнення аліментів, то з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн..

Керуючись ст.ст. 10,60, 88, 209, 212, 213, 215, 218, 294, 367 ЦПК України, ст. ст. 180, 182-183, 191 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ід. номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уроженця с.Скаківка, Бердичівського району, Житомирської області, громадянина України на користь ОСОБА_5 аліменти на дитину: ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з часу звернення до суду - 20.10.2016 року і закінчуючи повноліттям дитини.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовити за безпідставністю.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 640,00 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя:І. А. Чуб