АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/9887/15-ц Номер провадження 22-ц/786/64/17Головуючий у 1-й інстанції Шевська О.І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Бутенко С.Б., Панченка О.О.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 липня 2016 року

по справі за позовом Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» до ОСОБА_2, треті особи: Територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради,

про виселення з самоправно зайнятого жилого приміщення

та позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Полтавської міської ради, інші учасники: позивач за первісним позовом Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2», треті особи: Територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради,

про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та виселення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2» (далі КП «ЖЕО № 2») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, про виселення з самоправно зайнятого жилого приміщення.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що відповідно до рішення двадцятої сесії шостого скликання Полтавської міської ради «Про прийняття житлово-експлуатаційних підприємств Полтавської міської ради» від 16 березня 2012 року будинок за адресою: м. Полтава, б-р М. Конєва, 7, знаходяться на балансі КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради.

У власності територіальної громади м. Полтава перебуває квартира № 4 у будинку №7 по б-ру ОСОБА_4 у м. Полтаві, яка рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 16 березня 2015 року визнана відумерлою спадщиною та відповідно передана у власність територіальної громади міста в особі Полтавської міської ради. Зареєстрованих осіб у даній квартирі не має. У ході здійснення експлуатаційної діяльності, 17 липня 2014 року працівниками дільниці № 1 КП «ЖЕО №2» проведено перевірку щодо факту проживання сторонніх осіб у спірній квартирі та встановлено, що в цій квартирі проживає ОСОБА_2, який жодних правовстановлюючих документів не має. На вимогу працівників КП «ЖЕО №2» звільнити помешкання відповідач категорично відмовився.

Просило виселити без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_2 із самоправно зайнятого житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, та стягнути судові витрати.

20 листопада 2015 року ОСОБА_3, як третя особа, із самостійними вимогами, посилаючись на положення ст. 34 ЦПК України, ( т. 1 а.с. 11) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, інші учасники: позивач за первісним позовом Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2», треті особи: Територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та виселення.

У позовній заяві посилався на те, що 06 вересня 2003 року не залишивши заповіту помер його батько ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, з 1/2 квартири № 4 в будинку № 7 по б-ру ОСОБА_4 в м. Полтаві. Інша 1/2 частка нерухомого майна належала дружині спадкодавця ОСОБА_6. ОСОБА_3 та ОСОБА_6 успадкували по 1/2 частки нерухомого майна спадкодавця кожний. У листопаді 2015 року дізнавшись про те, що ОСОБА_6 померла, позивач 17 листопада 2015 року звернувся до Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори за оформленням свідоцтва про право на спадщину. Одночасно, звернувшись 18 листопада 2015 року за адресою місцезнаходження нерухомого майна позивач дізнався, що квартиру займає ОСОБА_2, який представився співмешканцем померлої та заявив про свої виключні права на спірне нерухоме майно.

З інформації, розміщеної на веб-порталі Судова влада позивачу стало відомо, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 березня 2015 року по справі №554/19361/14-ц спірна квартира була визнана відумерлою спадщиною та передана у власність територіальної громади міста. Наразі в Апеляційному суді Полтавської області перебувають на розгляді апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 березня 2015 року.

Просив визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 09 вересня 2003 року на 1/4 частку квартири № 4, що складається з кімнати жилої 2 площа 17.3 кв.м., кухні 4 площа 8,4 кв.м., коридору 1 площа 3,9 кв.м, ванної 6 площа 2.6 кв.м., туалету 5 площа 1,0 кв.м., вбудованої шафи 3 площа 0,3 кв.м, у будинку 7 по б-ру ОСОБА_4 в м. Полтаві. Висилити ОСОБА_2 з квартири 3 4 у будинку № 7 по б-ру ОСОБА_4 в м. Полтаві без надання іншого житлового приміщення та стягнути з останнього судові витрати.

Ухвалою Октрябрського районного суду м. Полтави від 20 квітня 2016 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, інші учасники: позивач за первісним позовом Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2», треті особи: Територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та виселення в якості співвідповідача Полтавську міську раду.

Ухвалою Октрябрського районного суду м. Полтави від 21 липня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Полтавської міської ради, інші учасники: позивач за первісним позовом КП «ЖЕО № 2», треті особи: Територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та виселення прийнято до спільного розгляду з позовом КП «ЖЕО № 2» до ОСОБА_2, треті особи: Територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, про виселення з самоправно зайнятого жилого приміщення та обєднати в одне провадження присвоївши справі єдиний унікальний № 554/9887/15-ц.

Заочним рішенням Октрябрського районного суду м. Полтави від 21 липня 2016 року позовну заяву КП «ЖЕО № 2» до ОСОБА_2, треті особи: Територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, про виселення з самоправно зайнятого жилого приміщення задоволено.

Виселено без надання іншого жилого приміщення ОСОБА_2 із самоправно зайнятого жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «ЖЕО № 2» судові втирати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Полтавської міської ради, інші учасники: позивач за первісним позовом КП «ЖЕО № 2», треті особи Територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та виселення задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 09 вересня 2003 року, на 1/4 частку квартири № 4, що складається з кімнати жилої 2 пл. 17,3 кв.м., кухні 4 пл. 8,4 кв.м., коридору 1 пл. 3,9 кв.м., ванної 6 пл. 2,6 кв. м., туалету 5 пл. 1,0 кв.м., вбудованої шафи 3 пл. 03 кв. м. у будинку № 7 по бульвару Конєва Маршала в місті Полтаві Полтавської області.

Виселено ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 487 грн. 20 коп.

12 вересня 2016 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою від 12 жовтня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення відмовлено.

Ухвалою Октрябрського районного суду м. Полтави від 02 грудня 2016 року виправлено описку в заочному рішенні Октрябрського районного суду м. Полтави від 21 липня 2016 року по справі № 554/9887/15-ц за позовом КП «ЖЕО № 2» до ОСОБА_2, треті особи: Територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, про виселення з самоправно зайнятого жилого приміщення та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Полтавської міської ради, інші учасники: позивач за первісним позовом КП «ЖЕО № 2», треті особи: Територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та виселення та вважати вірним написання у тексті ухвали від 20 квітня 2016 року «залучити до участі у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, інші учасники: позивач за первісним позовом КП «ЖЕО № 2», треті особи: Територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та виселення та вважати вірним у якості співвідповідача Полтавську міську раду»; у тексті рішення від 21 липня 2016 року зазначити співвідповідачем Полтавську міську раду; вважати вірним написання у вступній частині рішення позивачем «Геревич Ігор Яношевич»

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив рішення суду скасувати та постановити ухвалу, якою залишити заяви без розгляду, посилаючись на неповне та не правильне встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильне та не повне дослідження доказів та їх оцінки, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,пояснення представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає часковому задоволенню.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.п. 1,4 ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення в апеляційному порядку і ухвалення нового або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06 вересня 2003 року не залишивши заповіту помер батько позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 58,59).

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, з 1/2 квартири АДРЕСА_3, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності б/н від 02 листопада 1998 року. Інша частина, вказаного нерухомого майна належала дружині спадкодавця (другий шлюб)- ОСОБА_6, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (т. 1 а.с. 60).

20 січня 2004 року ОСОБА_3 звернувся з заявою про прийняття спадщини до Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори.

Іншим спадкоємцем першої черги за законом була дружина спадкодавця ОСОБА_6, яка на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем в спірній квартирі.

19 листопада 2015 року постановою нотаріуса Четвертої державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі того, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності померлого на частку квартири і щодо вище вказаної квартири існує судовий спір та ухвалено рішення судом про визнання відумерлою спадщини, що залишилася після померлої 20 травня 2013 року ОСОБА_6 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та передачі у власність територіальної громади міста Полтави в особі Полтавської міської ради вищевказаної квартири.

Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

У ч. 1 ст. 1269 ЦК Укаїни встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення вимог ОСОБА_3 про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 09 вересня 2003 року на 1/4 частку квартири № 4, що складається з кімнати жилої 2 площа 17.3 кв.м., кухні 4 площа 8,4 кв.м., коридору 1 площа 3,9 кв.м, ванної 6 площа 2.6 кв.м., туалету 5 площа 1,0 кв.м., вбудованої шафи 3 площа 0,3 кв.м, у будинку 7 по б-ру ОСОБА_4 в м. Полтаві

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, згідно акту б/н від 17 липня 2015 року складеного майстрами технічних дільниць ОСОБА_7 ОСОБА_8, майстром по ТОтаПР ОСОБА_9 завіреного начальником КП ЖЕО № 2 ОСОБА_10, 17 липня 2015 року було проведено перевірку щодо факту проживання сторонньої особи в квартирі № 4 в житловому будинку по б-ру ОСОБА_4, 7. При перевірці було встановлено, що в квартирі за вказаною адресою після смерті гр. ОСОБА_6, яка померла 29 травня 2013 року проживає гр. ОСОБА_2, який на вимогу представників КП «ЖЕО № 2» звільнити помешкання категорично відмовився.

Відповідно довідки №2326 від 27 липня 2015 року виданої КП «ЖЕО №2» в квартирі за адресою: АДРЕСА_4, була зареєстрована лише ОСОБА_6 (а.с.15)

На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного приміщення допускається з підстав, установлених законом в добровільному або судовому порядку.

Відповідно до ст. 116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Таким чином, враховуючи, що відповідач не довів законність права володіння спірним майном, не навів підстав, за яких проживає у квартирі №4, б-р М.Конєва, 7, м. Полтава, суд першої інстанції вірно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідно до заочному рішенні ОСОБА_3 звернувся до нотаріальної контори 17 листопада 2015 року тоді як відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій ОСОБА_3 звертався до нотаріальної контори 18 та 19 листопада 2015 року, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 06 вересня 2003 року ОСОБА_5 на частку квартири, оскільки документ, який би підтверджував право власності ОСОБА_5 на частку квартири у спадкоємця відсутній, а тому рішення суду щодо визнання за ОСОБА_3 права власності в порядку спадкування є незаконним, не є підставою для скасування рішення суду виходячи з наступного.

Невірно зазначена дата звернення ОСОБА_3 до Четвертої державної нотаріальної контори не є обставиною, яка впливає на вирішення справи по суті та розглядається колегією суддів як описка допущена судом при постановленні рішення та може бути усунута в передбаченому законом порядку.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 Про судову практику у справах про спадкування від свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В ухвалі Апеляційного суду Полтавської області від 23 грудня 2015 року встановлено, що ? частина квартири № 4 в буд № 7 по б-ру ОСОБА_4 в м. Полтаві належала спадкодавцю (ОСОБА_5М.) на підставі свідоцтва про право власності б/н від 02 листопада 1998 року, що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 47632888 від 14 листопада 2015 року.

Тобто, оскільки, нотаріус відмовив ОСОБА_3Я у видачі свідоцтва про право на спадщину, виник спір про право, тому він правомірно звернувся до суду за захистом своїх права, а судом вірно встановлено обставини справи та визнано право власності на вказане нерухоме майно.

Доводи ОСОБА_2, що відповідно до рішення суду ОСОБА_3 звертався до нього 18 листопада 2015 року та ОСОБА_2 представився йому співмешканцем ОСОБА_6 та заявив про свої виключні права на спірне нерухоме майно, проте це не відповідає обставинам справи є безпідставними, оскільки факт наявності чи відсутності звернення до відповідача не свідчить про незаконність судового рішення чи помилковість зроблених висновків.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач не погоджується з твердженням викладеним в мотивувальній частини рішення суду про те, що він не довів законність права володіння спірним майном оскільки, оскільки не був присутнім в судовому засіданні є необґрунтованими, так як відповідно до матеріалів справи дана справа розглядалася протягом декількох судових засідань про які ОСОБА_2 був повідомлений та міг надати докази на підтвердження своєї позиції в тому числі в письмовій форми, проте цього не зробив.

Безпідставними є доводи ОСОБА_2 відносно того, що в мотивувальній частині рішення вказується, що померла ОСОБА_6 дозволила йому жити в спірному будинку, тоді як вони проживали в квартирі оскільки, відповідно до матеріалів справи та тексту рішення зрозуміло, що мова йде саме за спірну квартиру що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, тому зазначення «будинок» є опискою та не впливає на правильність винесеного рішення.

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції відносно задоволення позову КП «ЖЕО № 2» про примусове виселення ОСОБА_2 з самоправно зайнятого житлового приміщення виходячи з наступного.

При подачі позову до суду КП «ЖЕО № 2» посилалося на те, що квартира № 4 у будинку № 7 по б-ру ОСОБА_4 у м. Полтаві визнана відумерлою та перебуває у власності територіальної громади міста в особі Полтавської міської ради, що підтверджується рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 березня 2015 року по справі № 554/19361/14-ц.

В подальшому в клопотанні КП «ЖЕО № 2» про обєднання позовів позивач зазначає, що ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 23 грудня 2015 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 березня 2015 року скасовано, оскільки висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 була одноособовим власником квартири після смерті чоловіка ОСОБА_5 є помилковим.

Крім того, особою, що подала апеляційну скаргу надано копію зазначеної ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 23 грудня 2015 року по справі № 554/19361/14-ц.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, суд першої інстанції неповно з'ясував обставин, що мають значення для справи, та не встановив, що територіальна громада в особі своїх органів та, відповідно, КП «ЖЕО № 2», на момент винесення рішення, не мало повноважень звертатися з вказаним позовом.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задовольнити апеляційної скарги, скасування рішення суду в частині задоволення позовних вимог КП «ЖЕО № 2» до ОСОБА_2, треті особи: Територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, про виселено без надання іншого жилого приміщення ОСОБА_2 із самоправно зайнятого жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та відмову у задоволенні позову КП «ЖЕО № 2» до ОСОБА_2, треті особи: Територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, про виселення з самоправно зайнятого жилого приміщення.

У іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 липня 2016 року, а саме: задоволені позовних вимог ОСОБА_3 - слід залишити без змін.

Згідно з ч.1 ст. 88 цього Кодексу стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, з КП «ЖЕО № 2» на користь ОСОБА_2, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 267 грн. 96 коп. сплачений останнім при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст. 303, п.п. 1, 4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 липня 2016 року в частині задоволення позовних вимог Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» до ОСОБА_2, треті особи: Територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, про виселено без надання іншого жилого приміщення ОСОБА_2 із самоправно зайнятого жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 скасувати.

У задоволенні позову Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» до ОСОБА_2, треті особи: Територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, про виселення з самоправно зайнятого жилого приміщення відмовити.

У іншій частині Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 липня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» на користь ОСОБА_2 витрати понесені останнім при подачі апеляційної скарги в розмірі 267 грн. 96 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: С.Б. Бутенко

ОСОБА_11