Справа № 357/7896/16-ц Головуючий у І інстанції Кошель Л. М.
Провадження № 22-ц/780/884/17 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
Категорія 26 02.03.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Білоцерківської міської ради Київської області на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківський міський парк культури та відпочинку імені Т.Г.Шевченка», третя особа - Білоцерківська міська рада Київської області, про стягнення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги та інших грошових коштів, та за позовом Білоцерківської міської ради Київської області до ОСОБА_2, комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківський міський парк культури та відпочинку імені Т.Г.Шевченка» про визнання недійсним на майбутнє договору позики/безвідсоткової поворотної фінансової допомоги,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував наступним:

01 листопада 2015 року між ним та КП БМР «Білоцерківський міський парк культури та відпочинку імені Т.Г.Шевченка» був підписаний договір позики (безвідсоткової поворотної фінансової допомоги) на суму 95 340,00 грн. строком до 02 січня 2016 року. Крім того у грудні 2015 року він за власні кошти закупив для комунального підприємства будівельних матеріалів та інструментів для здійснення господарської діяльності на загальну суму 11973,68 грн. Зазначав, що вказані грошові кошти були використані на сплату обов'язкових платежів і податків, а також на виплату заробітної плати працівникам комунального підприємства, що підтверджено видатковими касовими ордерами. Вказував, що комунальне підприємство не виконало свої зобов'язання щодо повернення коштів, за таких умов вважав, що з відповідача окрім основної суми підлягають стягненню також інфляційні втрати в сумі 4918,56 грн., три відсотки річних від простроченої заборгованості в сумі 1 339,98 грн. З урахуванням уточнення позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь вказані суми, а всього - 130 000,00 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 1135,73 грн.

У вересні 2016 року Білоцерківська міська рада Київської області подала позов до ОСОБА_2, КП БМР «Білоцерківський міський парк культури та відпочинку імені Т.Г.Шевченка» про визнання недійсним на майбутнє договору позики (безвідсоткової фінансової допомоги) від 01 листопада 2015 року, який ухвалою суду першої інстанції від 19.09.2016 року було об'єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківський міський парк культури та відпочинку імені Т.Г.Шевченка» на користь ОСОБА_2 95 340 грн. в якості безпідставно набутих коштів, 11 973,68 грн. витрат, понесених на придбання товарів для підприємства, та 1 073 грн. судових витрат, всього 108 386 грн. 68 коп. В іншій частині первісного позову відмовлено.

Позов Білоцерківської міської ради Київської області задоволено частково.

Визнано недійсним договір позики (безвідсоткової поворотної фінансової допомоги), укладений 01.11.2015 року між ОСОБА_2 та комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «Білоцерківський міський парк культури та відпочинку імені Т.Г.Шевченка», стягнуто з ОСОБА_2 та комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківський міський парк культури та відпочинку імені Т.Г.Шевченка» на користь Білоцерківської міської ради судові витрати по 689 грн. з кожного.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Білоцерківська міська рада Київської області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні первісного позову відмовити. Вважає, що правові підстави для задоволення первісного позову відсутні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду в повній мірі відповідає наведеним вимогам.

Фактично погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо недійсності укладеного 01.11.2015 року між ОСОБА_2 та КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківський міський парк культури та відпочинку імені Т.Г.Шевченка» договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги у зв'язку з порушенням при його підписанні вимог ч. 3 ст. 238 ЦК України, апелянт тим не менш стверджує, що вказаним договором передбачені обов'язки сторін лише на майбутнє, відтак відсутні правові підстави для стягнення з КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківський міський парк культури та відпочинку імені Т.Г.Шевченка» отриманих останнім від ОСОБА_2 коштів, як і відсутні підстави для застосування положень ст.1212 ЦК України.

З наведеною позицією апелянта колегія суддів погодитися не може. Як було встановлено в ході розгляду справи, за період з 19.11.2015 року по 28.12.2015 року в рамках вищезгаданого договору ОСОБА_2 фактично було внесено в касу КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківський міський парк культури та відпочинку імені Т.Г.Шевченка» 95340,00 грн., які були використані на потреби останнього. Крім того, у грудні 2015 року ОСОБА_2 придбав за власні кошти для КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківський міський парк культури та відпочинку імені Т.Г. Шевченка» товари для господарчої діяльності на суму 11 973,68 грн. Дані обставини не заперечувалися сторонами по справі. За таких умов твердження апелянта щодо того, що спірний договір передбачав обов'язки для сторін лише на майбутнє, які на даний час ще не наступили і не були здійснені, не відповідає обставинам справи, оскільки зазначені кошти та цінності надійшли на адресу КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківський міський парк культури та відпочинку імені Т.Г.Шевченка» та були ним фактично використані.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Саме керуючись наведеною нормою, суд першої інстанції й прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківський міський парк культури та відпочинку імені Т.Г.Шевченка» отриманого ним від ОСОБА_2 та відсутність правових підстав для застосування до вказаних сум положень ст. 625 ЦК України через недійсність договірних зобов'язань між сторонами. Зважив й суд першої інстанції й на положення глави 83 ЦК України, які у відповідності до ч. 3 ст. 1212 ЦК України застосовуються зокрема до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином, як є в даному випадку. З наведеними висновками суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи їх виваженими та обґрунтованими.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим. Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Білоцерківської міської ради Київської області відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: О.П. Коцюрба

А.С. Сержанюк