АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1018/17 Головуючий 1 інст. Бобко Т.В.
Справа № 635/7428/15-ц Доповідач Бурлака І.В.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«24» січня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Малінської С.М.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування,

в с т а н о в и л а:
У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним та у подальшому уточненим позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . В обґрунтування свого позову посилалася на те, що їй належить на праві власності ? частина житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності за законом посвідченого Другою Харківською державною нотаріальною конторою 07 серпня 2014 року за № 1-642.

Зазначила, що інша ? частина цього будинку належить її бабі ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою Харківською державною нотаріальною конторою 31 липня 1969 року за № 1474.

У її баби було дві дочки, її мати ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Пісочин Харківського району Харківської області померла її баба ОСОБА_4 , яка залишила заповіт, за яким все належне їй майно на момент смерті заповідала своєму онуку ОСОБА_1 . Після смерті її баби ОСОБА_4 відкрилася спадщина на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

У встановлений законом строк для прийняття спадщини, дочки померлої та онук подали до Другої Харківської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Зазначила, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на момент смерті баби були непрацездатні за віком та мали право на обов`язкову частку у спадщині, а саме не менш двох третіх часток, які б належали їм при спадкуванні за законом, тобто обов`язкова частка становить ?, але ні її мати, ні відповідачі свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 не отримували.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати, ОСОБА_5 , заповіту вона не залишила. Після її смерті залишилась спадщина - 1/6 частина житлового будинку АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги за законом стали вона та її батько ОСОБА_6 , який прийняв спадщину фактично, так як на момент смерті дружини був зареєстрований у спадковому будинку разом з нею.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Пісочин Харківського району Харківської області помер її батько ОСОБА_6 , заповіту він не залишив. Після його смерті залишилася спадщина 1/6 частина житлового будинку АДРЕСА_1 .

Вказала, що вона є єдиною спадкоємицею за законом після смерті померлого батька. Спадщину вона прийняла фактично шляхом подачі до Другої Харківської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Зазначила, що нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька, так як нею не подано документ, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно.

Вважала, що відповідачі приховують документи на спадкове майно та не дають згоду на оформлення спадщини. Протягом двадцяти років спадковим майном не цікавляться, господарський догляд не здійснюють, оплату комунальних послуг та інших податків не сплачують.

Вказала, що свідоцтво про право на спадщину відповідачі не отримували.

Просила визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями житловою площею 70,80 кв. м., загальною площею 105,80 кв. м. у порядку спадкування за законом після смерті батька, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Не визнавши позовні вимоги у грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 . В обґрунтування свого зустрічного позову посилався на те, що ОСОБА_2 бажає отримати обов`язкову частку в частці будинку, яка раніше належала її та його покійній бабі ОСОБА_4 .

Зазначив, що за життя ОСОБА_4 батьки ОСОБА_2 та сама вона не тільки ухилялись від утримання та допомоги спадкодавцю,а й навмисно з метою вижити спадкодавця знущались на нею, постійно безпідставно ображали її, не давали брати воду зі своєї криниці, не дивлячись на її прохання, у якої не було своєї криниці, розібрали дворову вбиральню при відсутності вбиральні в частині будинку ОСОБА_4 , не дозволяли користуватись льохом, в будівництві якого баба приймала участь.

Просив усунути ОСОБА_2 від права на спадкування 1/9 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями, житловою площею 70,80 кв. м., загальною площею 105,80 кв. м. у порядку спадкування за законом після смерті її батька, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23 листопада 2016 року, в якому ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 грудня 2016 року виправлено описки, позов ОСОБА_2 задоволено, визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину житлового будинку житловою площею 70,80 кв. м., загальною площею 105,80 кв. м. з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ; в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_2 відмовити у задоволенні позову. При цьому посилався на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що судом неправильно визначено розмір обов`язкових часток у спадщині, оскільки необхідно було враховувати всіх спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_4 , а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 ; що судом безпідставно відмовлено у витребуванні інформації щодо ОСОБА_7 .

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, рішення суду залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з обставин справи та вимог закону.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 серпня 2014 року ОСОБА_2 на праві власності належить ? частка житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель по в`їзду Грибоєдова, АДРЕСА_1 . Інша ? частка зазначеного будинку належала ОСОБА_4 . За життя 31 травня 1996 року ОСОБА_4 склала заповіт, за яким на випадок її смерті все своє майно, де б воно не було та і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповідала своєму онуку ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Після її смерті відкрилась спадщина, а саме - ? частка зазначеного будинку.

Статтею 525 ЦК УРСР, яка діяла на час відкриття спадщини передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Частинами 1, 2 статті 524 ЦК УРСР, яка діяла на час відкриття спадщини, передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Статтею 549 ЦК УРСР передбачено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Зокрема, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що спадщину прийняли дочки померлої ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , які є спадкоємцями за законом на обов`язкову частку та онук ОСОБА_1 , який є спадкоємцем за заповітом.

Із матеріалів справи вбачається, що на час відкриття спадщини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , досягли пенсійного віку.

Відповідно до вимог статті 535 ЦК УРСР, яка діяла на час відкриття спадщини неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

Оскільки на час смерті ОСОБА_4 , дочки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 були єдиними спадкоємцями першої черги за законом, їх обов`язкова частка у спадщині після смерті ОСОБА_4 на ? частку будинку АДРЕСА_1 складає по 1/6 частці (1/2:2=1/4; 1/4х2/3=1/6).

Посилання ОСОБА_1 на те, що суд неправильно визначив обов`язкову частку, оскільки до участі у справі не залучений ОСОБА_7 , який є сином ОСОБА_4 , і який також повинен приймати участь при визначенні обов`язкової частки судовою колегією не приймаються

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 на території України не проживає. Матеріали справи містять тільки актовий запис про його народження, однак будь які відомості щодо місця його перебування або знаходження в матеріалах справи відсутні.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 таких відомостей також не надав.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що матеріали спадкової справи після померлої ОСОБА_4 не містять жодних даних про прийняття ОСОБА_7 спадщини. Підстави для виникнення у нього права на спадкування, у тому числі обов`язкової частки після смерті ОСОБА_4 відсутні. У зв`язку з чим його цивільні права та інтереси зазначеним рішенням не порушені.

Із матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 .

Після її смерті залишилася спадщина 1/6 частка спірного житлового будинку, яку фактично прийняв чоловік померлої ОСОБА_6 , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, ( частина ІНФОРМАЦІЯ_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина - 1/6 частка спірного житлового будинку, яку прийняла його дочка ОСОБА_2 , яка у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 травня 2015 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Статтею 67 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року із змінами та доповненнями передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Ухвалюючи рішення в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/6 частину житлового будинку та виходячи з того, що оскільки ОСОБА_2 у встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак свідоцтво про право на спадщину не отримала з причин, які не залежать від неї, іншого захисту свого порушеного права у даному випадку у неї не має, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення її позову.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з недоведеності зустрічних позовних вимог.

Частиною 2 статті 528 ЦК УРСР, яка діяла на час відкриття спадщини передбачено, що не мають права наслідувати за законом батьки та повнолітні діти, які злісно ухилялися від виконання покладених на них в силу закону обов`язків по утриманню спадкодавця, якщо ці зобов`язання підтверджені в судовому порядку.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Із змісту статті 528 ЦК УРСР, яка діяла на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 та статті 1224 ЦК України, чинної на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 вбачається, що усунена від права на спадкування за законом може бути лише особа, яка є спадкоємцем після смерті спадкодавця. Зазначена норма закону визначає підстави та порядок усунення особи від права на спадкування після конкретного спадкодавця, а не позбавлення права бути спадкодавцем взагалі як частини цивільної правоздатності фізичної особи. Прийняття рішення про усунення особи від права на спадкування стосується лише чітко визначеного випадку спадкового правонаступництва і не позбавляє цю особу претендувати на спадщину після смерті інших спадкодавців.

Частиною 5 статті 1224 ЦК України передбачено, що особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтва був у безпорадному стані

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експерта.

Відповідно до статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належних та допустимих доказів для усунення від права на спадкування ОСОБА_2 після смерті її батька, виходячи з вимог частини 5 статті 1224 ЦК України, матеріали справи не містять і в суді апеляційної інстанції, крім пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , їх не надано.

Копія листа виконавчого комітету Пісочинської селищної ради народних депутатів від 17 червня 1985 року, копії заяв ОСОБА_4 до Пісочинської селищної ради від 30 липня 1982 року, районного відділу внутрішніх справ від 14 вересня 1983 року, військомату Харківського району від 12 жовтня 1989 року, копії недатованих заяв до Харківської районної ради народних депутатів, копія рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 січня 1985 року, пояснення в суді першої інстанції як свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_8 про наявність конфліктів між ОСОБА_4 та сім`єю ОСОБА_2 свідчать про існування неприязних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які виникали в зв`язку з наявністю майнового спору щодо права власності на будинок та права користування земельною ділянкою. Однак, це не є самостійною підставою для усунення від права спадкування.

За таких обставин судова колегія, перевіряючи законність та обгрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає, що рішення судом ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги, яка висновків суду не спростовує.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст. ст. 308, 313, п.1 ч.1.ст.314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії