Справа №: 343/261/17
Провадження №: 2/0343/248/17
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в м.Долина справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, суд-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка , просить постановити рішення, яким визначити, що частка померлого 15 лютого 2013 року ОСОБА_5 в праві спільної сумісної власності на земельні ділянки:

-для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0,1414 га. по вул. Назарія Яремчука, 10 в с. Старий Мізунь Долинського району Івано-Франківської області;

-для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,2915 га, 0,1202 га. та 0,1883 га у с. Старий Мізунь Долинського району Івано-Франківської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ІФ №011636, виданого на підставі рішення Старомізуньської сільської ради від 28.12.1999 року, становила 1/2.

Свої вимоги мотивує тим , що 06 лютого 1963 року між нею, ОСОБА_1, та ОСОБА_5 було укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі вони побудували будинок, який знаходиться за адресою: вул. Назарія Яремчука, 10, с. Старий Мізунь, Долинського р-н, Івано-Франківської обл.

Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними Отже, половина будинковолодіння та земельних ділянок, які були придбані ними з чоловіком під час їх спільного шлюбу за діючим законодавством належить їй - ОСОБА_1.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ІФ №011636, виданого на підставі рішення Старомізуньської сільської ради від 28.12.1999 року, який в Книзі записів державних актів приватної власності на землю зареєстровано за №56 і видано 08.02.2001 року, власником земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд записаний її чоловік ОСОБА_5. Однак, вище вказана земельна ділянка була надана її чоловікові в період, коли вони з ним перебували в шлюбі. За таких обставин земельна ділянка як і все будинковолодіння, розміщене на ній, належить їм в рівних частках на праві спільної сумісної власності подружжя, тобто по 1/2 частки. Рішенням Долинського районного суду від 12 грудня 2013 року по справі № 343/3559/13-ц було встановлено, що ? будинковолодіння була власністю її чоловіка, а після його смерті стала спадковим майном. В самому Державному акті на право приватної власності на землю ,зазначено власником земельної ділянки її чоловіка ОСОБА_5, але не зазначено, що він не є її єдиним власником, а належить вона їм обом на праві спільної сумісної власності подружжя. Так само не вказано і розміри частки земельної ділянки, яка йому належала.

Крім того, відповідно до вищевказаного Державного акту на право приватної власності на землю за її чоловіком числяться також 3 земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства в с. Старий Мізунь площею: 0,2915 га, 0,1202 га. ті 0,1883 га, які також були придбані ними спільно ще в період перебування в шлюбі.

15 лютого 2013 року її чоловік - ОСОБА_5, помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить будинковолодіння, яке розташоване за адресою: вул. Н. Яремчука, 10 с. Старий Мізунь, Долинський р-н, Івано-Франківська обл., а саме: житловий будинок, літня кухня, стодола, стайня, вбиральня, огорожа, криниця, що знаходяться на земельній ділянці для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0,1414 га.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2013 року по справі № 343/3559/13-ц було встановлено, що 1/2 вищевказаного будинковолодіння належить їй, як тому з подружжя, хто пережив іншого, а іншу 1/2 частину будинковолодіння, яке належало її чоловікові, після смерті якого за рішенням суду було розподілено таким чином: за нею, ОСОБА_1 було визнано право власності на спадкове майно, як обов'язкову долю спадщини, в розмірі 2/24 часток будинковолодіння, яке знаходиться в с. Старий Мізунь по вул. Н. Яремчука, 10 Долинського району Івано-Франківської області. За ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було визнано право власності по 5/24 часток спадкового будинковолодіння (разом - 12/24).

Оскільки державний акт на право приватної власності на землю було видано ще в 2001 році, тобто старого зразка, то даній земельній ділянці кадастровий номер не присвоювався. Щоб належним чином оформити право власності на земельні ділянки, необхідно визначити частку .

Таким чином, вважає, що частка померлого у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку пропорційна частці житлового будинку (будинковолодіння), а отже становить 1/2.

У звязку з неможливістю реалізації свого права на спадщину без визначення частки у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки, вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивачи ОСОБА_1 - ОСОБА_6 ( довіреність а.с.9) в судове засідання не з"явився, хоч про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений судом, подав заяву (а.с.24) , згідно якої позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити. Розгляд справи просить проводити у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не зявився, хоч про дату час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому Законом порядку. В Долинський районний суд поступила заява, згідно якої виконком сільської ради заперечень не має, тому просять справу розглядати без участі представника сільської ради (а.с.19).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоч про дату, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому Законом порядку, подав заяву згідно якої позовні вимоги ОСОБА_1 визнає повністю. Просить позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності (а.с.23).

Відповідач ОСОБА_4, в судове засідання не зявився, хоч про дату, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому Законом порядку, подав заяву згідно якої позовні вимоги його мами ОСОБА_1, визнає повністю. Просить задовольнити та розглядати справу за його відсутності (а.с.18).

Суд, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для її вирішення. Позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно з ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Такі самі правові підстави набуття подружжям права спільної сумісної власності на майно передбачалися статтями 22, 24 КпШС.

П. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 вказує, що спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі і садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

За правилами ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Родинні відносини ОСОБА_1 з ОСОБА_5, підтверджується штампом відділу РАГСу Долинського району Івано-Франківської області в паспорті ОСОБА_1, серії СС990498 виданого Долинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 30.11.2000 року ,згідно якого 06 лютого 1963 року зареєстровано шлюб позивачки з гр.ОСОБА_5 1939р.н.(а.с.4).

Копія Державного акту на право власності на землю І-ІФ №011636 від 08.02.2001р. свідчить про те, що ОСОБА_5 на підставі рішення ОСОБА_2 сільської ради від 28.12.1999 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,7414га , яка розташована на території с.Старий Мізунь . Землю передано для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №156 . Кількісна характеристика земель переданих у власність : ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,1414га; ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,2915га; ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,1202га; ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,1883га; (а.с.8).

З даного акту вбачається, що співвласників у праві спільної сумісної власності на вказані земельні ділянки не визначено.

Таким чином в судовому засіданні встановлено що ОСОБА_5, придбав спірні земельні ділянки перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_1

Звідси, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Відповідно до зазначеної норми воно вважається таким, що належить подружжю.

Судовим рішенням в цивільній справі №343/3559/13-ц від 12.12.2013р. встановлено , що підставі рішення №71 виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Долинського району Івано-Франківської області від 25.09.2003 року за ОСОБА_5 визнано право власності на будинковолодіння в с.Старий Мізунь по вул.Н.Яремчука, 10, яке складається з житлового будинку загальною площею 179 кв.м., житловою 66,3кв.м., літньої кухні, стодоли, стайні , вбиральні .

ОСОБА_5, придбав спірне майно перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_1, отже домоволодіння з господарськими будовами за адресою: с.Старий Мізунь вул.Н.Яремчука, 10 Долинського району Івано-Франківської області є спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_1

Копія свідоцтва про смерть серії І-НМ №166028 від 16.02.2013 р. підтверджує, що ОСОБА_5, помер 15.02.2013р.(а.с.5).

Рішенням Долинського районного суду від 12.12.2013 року в справі №343/3559/13-ц визнано за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на спадкове майно, як обовязкову долю спадщини, в розмірі 2/24 часток будинковолодіння , яке знаходиться в с.Старий Мізунь вул.Н.Яремчука,10 Долинського району Івано-Франківської області, та складається з житлового будинку загальною площею 179,0 кв.м., житловою площею 66,3 кв.м., допоміжною площею 112,7 кв.м., (літ.А), літньої кухні (літ.Б), стодоли (літ.В), стайні (літ.Г), вбиральні (літ.Д), огорожі №1, криниці №2, що належало ОСОБА_5, який помер 15.02.2013р.

Визнано за ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 5/24 часток будинковолодіння , яке знаходиться в с.Старий Мізунь вул.Н.Яремчука,10 Долинського району Івано-Франківської області, та складається з житлового будинку загальною площею 179,0 кв.м., житловою площею 66,3 кв.м., допоміжною площею 112,7 кв.м., (літ.А), літньої кухні (літ.Б), стодоли (літ.В), стайні (літ.Г), вбиральні (літ.Д), огорожі №1, криниці №2, що належало ОСОБА_5, який помер 15.02.2013р.

Визнано за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 5/24 часток будинковолодіння , яке знаходиться в с.Старий Мізунь вул.Н.Яремчука,10 Долинського району Івано-Франківської області, та складається з житлового будинку загальною площею 179,0 кв.м., житловою площею 66,3 кв.м., допоміжною площею 112,7 кв.м., (літ.А), літньої кухні (літ.Б), стодоли (літ.В), стайні (літ.Г), вбиральні (літ.Д), огорожі №1, криниці №2, що належало ОСОБА_5, який помер 15.02.2013р.

Таким чином судом встановлено, що частка ОСОБА_5, який помер 15.02.2013 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку в с.Старий Мізунь Долинського району Івано-Франківської області, площею 0.7414 га, яка складається з: земельної ділянки площею 0.1414га, цільове призначення: для обслуговування житлового будинку; земельної ділянки площею 0.2915га, цільове призначення: для особистого підсобного господарства; земельної ділянки площею 0.1202га, цільове призначення: для особистого підсобного господарства; земельної ділянки площею 0.1883га, цільове призначення: для особистого підсобного господарства становила 1/2, оскільки інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором.

На підставі ст.ст. 368, ЦК України, ст.ст. 60, 70 СК України керуючись статтями 208, 209, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визначити, що частка померлого 15.02.2013 року ОСОБА_5 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0.7414 га, яка складається з: земельної ділянки площею 0.1414га, цільове призначення: для обслуговування житлового будинку; земельної ділянки площею 0.2915га, цільове призначення: для особистого підсобного господарства; земельної ділянки площею 0.1202га, цільове призначення: для особистого підсобного господарства; земельної ділянки площею 0.1883га, цільове призначення: для особистого підсобного господарства, яка знаходиться в с.Старий Мізунь Долинського району Івано-Франківської області, становила 1/2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: