У Х В А Л А

24 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до управління соціально-гуманітарної політики Моршинської міської ради Львівської області, третя особа - навчально-виховний комплекс «Середня загальноосвітня школа-ліцей» м. Моршина, про стягнення невиплачених коштів при звільненні,

в с т а н о в и л а:

Стрийський міськрайонний суд Львівської області рішенням від 21 грудня 2015 року відмовив у задоволенні позову ОСОБА_4

Апеляційний суд Львівської області 31 березня 2016 року скасував рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 грудня 2015 року та ухвалив нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив, стягнув з управління соціально-гуманітарної політики Моршинської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_4 1 тис. 371 грн, вирішив питання про розподіл судових витрат.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 26 жовтня 2016 року касаційну скаргу управління соціально-гуманітарної політики Моршинської міської ради Львівської області задовольнив, рішення Апеляційного суду Львівської області від 31 березня 2016 року скасував, залишив в силі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 грудня 2015 року.

У січні 2017 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2016 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, а саме статті 21 КЗпП України, положень Закону України «Про відпустки» та статті 335 ЦПК України.

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 надав ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року, 1 серпня та 21 вересня 2016 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції й залишаючи в силі рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4, суд касаційної інстанції виходив з того, що позовні вимоги є безпідставними.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року суд скасував судове рішення суду апеляційної інстанції, направивши справу на новий розгляд, з підстав передбачених статтею 338 ЦПК України, оскільки судом не встановлено фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справ.

У вказаній ухвалі суду касаційної інстанції не міститься правої позиції щодо спірних правовідносин, а вказується на допущені судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права, зокрема судом не встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалами від 1 серпня і 21 вересня 2016 року відмовив заявникам у відкритті касаційного провадження та зазначив про те, що суди попередніх інстанцій ухвалили законні й обґрунтовані рішення про відмову в задоволенні позовів.

Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 серпня і 21 вересня 2016 року не свідчать про різне застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Таким чином, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Доводи, які наведені в заяві, щодо порушення норм процесуального права не свідчать про наявність підстав для перегляду судового рішення згідно з вимогами пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до управління соціально-гуманітарної політики Моршинської міської ради Львівської області, третя особа - навчально-виховний комплекс «Середня загальноосвітня школа-ліцей» м. Моршина, про стягнення невиплачених коштів при звільненні за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Я.М. Романюк