Провадження № 2/317/73/2017
Справа № 317/3875/16-ц
24 березня 2017 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Сакояна Д.І.
при секретарі Лебідь О.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області про позбавлення батьківських прав,-
У вересні 2016 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області про позбавлення батьківських прав. Позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2. Вимоги мотивує тим, що з 24 квітня 2004 року вона та відповідач перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя, про що у книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 122. Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Комунарського районного суд м. Запоріжжя від 12.11.2014 р. шлюб між ними було розірвано. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя 29.09.2009 р. було стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які фактично не сплачувались, оскільки відповідач не працював та не працює до теперішнього часу. Майна на яке можливо було б накласти стягнення немає. На теперішній час виконавче провадження по виконанню вказаного виконавчого листа № 2-3112/09, виданого 23.10.2009 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції не перебуває. Фактично шлюбні стосунки було припинено з лютого 2010 року, вони з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з нею. Спорів стосовно міста проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з нею. Весь цей час відповідач життям дитини не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитині вже вісім років, він немає до батька ніяких почуттів, оскільки два роки жодного разу його не бачив. Вона з сином проживає у трикімнатній квартирі, дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею, дитиною і батьками склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Дитина навчається у 2-б класі Запорізької гімназії № 107, зі слів класного керівника, батько дитини ОСОБА_2 не цікавиться рівнем навчальних досягнень сина, його поведінкою, та не відвідує батьківські збори, що підтверджується довідкою № 115 від 11.03.2015 року. ОСОБА_3 знаходиться на обліку в дитячій міській поліклініці за адресою: м. Запоріжжя, вул. Автозаводська 8-б. Дитині вчасно проведені профілактичні щеплення, проводились регулярні амбулаторні огляди, стан здоров'я задовільний. Нагляд за станом здоров'я дитини з моменту її народження і по сьогоднішній день здійснює мати. Батько участі в цій сфері життя дитини не приймав.
В судове засідання з'явилась позивач ОСОБА_1, яка позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, надала пояснення, аналогічні тим, що містяться у позові. Також позивач зазначила, що виконавчий лист не знаходиться на примусовому виконанні, оскільки відповідач добровільно сплачував аліменти. Сплативши аліменти за декілька місяців, відповідач взагалі перестав утримувати дитину. З того часу не працює, жодної допомоги не надає. Дитину батько востаннє бачив приблизно у червні 2014 року. Адреси проживання вона не змінювала, перешкод у спілкуванні з дитиною не створювала. Батько не приймає жодної участі у вихованні дитини, не цікавиться життям дитини, не спілкується з дитиною, зловживає спиртними напоями.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_2 до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомляв, письмових заперечень або пояснень на позов не надав.
До суду з'явився представник Запорізької районної держадміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування ОСОБА_4, яка позов підтримала, зазначила, що орган опіки та піклування вбачає підстави для позбавлення батьківських прав, що встановлено у відповідному висновку.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 зазначила, що вона є матір'ю відповідача. ОСОБА_2 взагалі не цікавиться життям дитини, не надає жодної допомоги, натомість зловживає спиртними напоями. Лише вона постійно відвідує невістку та дитину, намагається допомогти. Востаннє батько бачив дитину приблизно 2 роки тому, коли негативно висловився на адресу дитини. Вона намагається спонукати батька до виконання батьківських обов'язків, але безрезультатно. Дитина матір'ю виховується в нормальних умовах, має усе необхідне.
У зв'язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як видно зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 08.11.2007 р., батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.
Рішенням Комунарського районного суду від 12.11.2014 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 24.04.2004 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя (актовий запис № 122), розірвано.

Рішенням Комунарського районного суду від 29.09.2009 р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.08.2009 р. і до досягнення дитиною повноліття.

За змістом довідки від 16.12.2015 р., ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та має такий склад сім'ї: ОСОБА_3 - син; ОСОБА_6 - батько; ОСОБА_7 - мати; ОСОБА_8 - брат.

За приписами ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У відповідності до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У відповідності до роз'яснення, що міститься в п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як встановлено судом з листа Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції № 13/15 від 26.11.2015 р. та листа Шевченківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № 1314/7 від 13.02.2017 р. 28.11.2013 року на підставі заяви ОСОБА_1, у відповідності до п. 9 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, виконавчий документ направлено до суду. На теперішній час виконавче провадження щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини не на виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції не перебуває.

Згідно довідки № 115 від 11.03.2015 р. ОСОБА_3 навчається у 1-б класі Запорізької гімназії № 107. Зі слів класного керівника батько дитини ОСОБА_2 не цікавиться рівнем навчальних досягнень сина, його поведінкою, не відвідує батьківські збори.

Згідно довідки № 532 від 15.12.2015 р. ОСОБА_3 навчається у 2-б класі Запорізької гімназії № 107 Запорізької міської ради Запорізької області. Зі слів класного керівника батько дитини ОСОБА_2 не цікавиться рівнем навчальних досягнень сина, його поведінкою, не відвідує батьківські збори.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, складеного спеціалістами відділу Управління у справах дітей по Комунарському району Запорізької міської ради від 13.12.2016 р., було проведено обстеження умов проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 і встановлено, що умови проживання добрі. У дитини окрема кімната, де є диван, крісло, письмовий стіл, шафа, телевізор, стілець. Дитини створені усі необхідні умови для розвитку, навчання, відпочинку. Дитина забезпечена усім необхідним. Стосунки та традиції сім'ї добрі, побудовані на любові та взаємоповазі.

У висновку Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області № 01-22/0016 від 11.01.2017 р. висловлена позиція органу опіки та піклування з приводу даного спору. Так, орган опіки та піклування зробив висновок про наявність факту ухиляння ОСОБА_2 від виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітнього ОСОБА_3, та вважає доцільним позбавлення його батьківських прав відносно дитини, а позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Дане рішення мотивоване тим, що ОСОБА_2 свідомо та протягом тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не піклується про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Також у вказаному висновку встановлено, що ОСОБА_2 на засідання комісії не з'явився. У письмовій заяві ОСОБА_3 в присутності практичного психолога гімназії № 107 та директора гімназії № 107 повідомив, що він не проти позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, та не проти проживання з мамою, ОСОБА_1

З таким висновком погоджується і суд з огляду на наступне.

Статтею 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р. закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розумінні. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Наразі суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 безвідповідально ставиться до питання виховання свого малолітнього сина та констатує, що жодних об'єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні ОСОБА_2 його малолітнього сина ОСОБА_3 судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних об'єктивних даних, які б вказували на те, що ОСОБА_2 виконував або намагався виконувати свої батьківські обов'язки.

Оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні, заходи впливу виявились безрезультатними, приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 При цьому суд вважає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 належним чином виконує свої батьківські обов'язки, підстав для передачі дитини під опіку держави суд не вбачає, а тому дитину слід залишити проживати з матір'ю, що відповідає інтересам дитини.

При цьому, суд також враховує, що допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 підтвердила з однієї сторони - факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, а з іншої - факт належного виконання позивачем ОСОБА_1 своїх батьківських обов'язків.

Разом із тим, суд вважає за доцільне роз'яснити ОСОБА_2, що він не позбавлений у подальшому права вирішувати питання про поновлення його у батьківських правах відносно сина в порядку, передбаченому ст. 169 СК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений останнім при подачі позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області про позбавлення батьківських прав - задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.І. Сакоян