Справа № 639/115/17
Провадження 2/639/835/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Гаврилюк С.М.,

при секретарі судового засідання - Макушенко Т.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 17.01.2009 сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час проживає разом з позивачем та повністю перебуває на її утриманні.

Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину. Це, зокрема, виявляється у тому, що ОСОБА_2 відмовляється надавати кошти на утримання дитини, а саме на придбання їй одягу, продуктів харчування, медикаментів, навчання. Відповідач витрачає гроші на свої потреби, інтересами дитини не цікавиться.

Окрім того, позивач звертає увагу, що дитина потребує додаткового догляду у лікуванні і продуктах харчування, у зв'язку з захворюванням ацетонемією.

Позивачеві відомо , що відповідач на даний час працює в м. Харкові на підприємстві ТОВ «Паркінг +» та отримує заробітну плату у розмірі близько 10000 грн, а тому, на думку ОСОБА_1, він має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини, які необхідні для її існування.

У зв'язку з вищевикладеним позивач просить ухвалити рішення, в силу якого стягувати з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з дня звернення до суду до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила суд позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що до 05.01.2017 він, отримуючи заробітну плату за місцем своєї постійної роботи, надавав матеріальну допомогу позивачеві. З 05.01.2017 сторони проживають окремо та з цього часу ніяких коштів відповідач не надає ОСОБА_1, оскільки вони не спілкуються.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції 17.01.2009, актовий запис № 35 (а.с. 9).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 26.06.2009, актовий запис № 402 (а.с. 8).

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку, складеної 12.01.2017 дільницею № 42 КП «Жилкомсервіс» за № 59, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом зі своєю матір'ю ОСОБА_1, бабусею ОСОБА_4 та дідусем ОСОБА_5 у АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Відповідач, будучи офіційно прецавлаштованим, матеріальної допомоги на утримання дитини з 05.01.2017 року не надає.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду у частці від доходу батьків, або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Таким чином, розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 506,70 грн з 1 січня 2017 року, 533,10 грн з 1 травня 2017 року та 558 грн з 1 грудня 2017 року.

Таким чином, розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 506 грн 70 коп.

Статтею 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 191 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів, враховуючи матеріальне становище позивача та дитини, відповідача, вважає за необхідне позов задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти у розмірі 1/4 (одної четвертої) частини від доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову - 12.01.2017 до досягнення дитиною повноліття.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно з положеннями ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 640 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 57, 60, 88, 174, 208, 209, 212-215, 217, 367 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/4 (одна четверта) частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.01.2017 до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь держави судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М.Гаврилюк