печерський районний суд міста києва
Справа № 757/515/13- ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі - Бажан О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби України у м. Києві Рудьковської О. С. у справі за позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства «Печерськжитло» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу за користування житлово-комунальними послугами,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій від 25.11.2015.

В обґрунтування скарги зазначено, що Дніпровським РВ ДВС України в м. Києві здійснюється безпідставне стягнення витрат на проведення виконавчих дій з пенсійних виплат заявника на виконання постанови державного виконавця.

У своїй скарзі заявник просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Дніпровського РВ ДВС України в м. Києві щодо прийняття до виконання 23.05.2016 виконавчого листа № 757/515/13-ц від 09.12.2013 та зобов'язати державного виконавця вирішити питання про повернення стягнутої суми з пенсії у розмірі 896,85 грн., припинити стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій /а. с. 132/.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги скарги підтримала та просила їх задовольнити.

Державний виконавець Дніпровського ВР ДВС України в м. Києві або інша посадова особа органу державної виконавчої служби у судове засідання не з'явився, про час розгляду скарги судом повідомлений належним чином, направив до суду копії матеріалів виконавчого провадження та письмові заперечення.

Представник стягувача у судове засідання не з'явився, про час розгляду справи судом повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши обґрунтування заявника, дослідивши копії матеріалів виконавчого провадження та письмові заперечення державного виконавця, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що 11.10.2013 представником стягувача КП УЖГ «Печерськжитло» було отримано два виконавчих листа /а. с. 115/.

Старшим державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Журбою Т. В. при примусовому виконанні рішення суду у справі № 757/515/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП УЖГ «Печерськжитло» постановою від 24.12.2015 постановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 витрати на проведення виконавчих дій у сумі 116,85 грн., а постановою від 24.12.2015 - про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 950,11 грн. /а. с. 164, 165/.

Постановою від 25.12.2015 старшого державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Журби Т. В. провадження № 41310011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП УЖГ «Печерськжитло» боргу у розмірі 9501,07 грн. закінчено, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державним виконавцем встановлено, що боржник отримує пенсію у Печерському районі м. Києва, центр відрахування пенсій знаходиться за адресою: вул. Мініна, буд. 4-А, що територіально знаходиться у Дніпровському районі м. Києва /а. с. 163/.

19.05.2016 до Дніпровського РВ ДВС м. Києва надійшов оригінал виконавчого документу та інші документи разом з постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 25.12.2015, винесену у зв'язку з направленням за належністю виконавчого листа № 757/515/13-ц від 09.12.2013, що видав Печерський районний суд м. Києва /а. с. 162/.

Постановою від 23.05.2016 старшого державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Рудьковської О. С. відкрито виконавче провадження № 51164928 для примусового стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь КП УЖГ «Печерськжитло» боргу у розмірі 9501,07 грн. /а. с. 160-161/.

Окрім того, постановою від 23.05.2016 у ВП № 51164928 встановлено, що боржник перебуває на пенсійному обліку у Печерському районі м. Києва, а нарахування та виплата пенсії проводиться за адресою вул. Мініна, буд. 4-А, та постановлено проводити стягнення з усіх видів заробітку, доходу, що належить до виплати боржнику, після відрахування податків проводити утримання у розмірі 20 % до повного стягнення заборгованості, виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Як вбачається з копії супровідних листів від 23.05.2016 № 1427/4 щодо відкриття виконавчого провадження та щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за підписом Начальника Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Поповича Я. В., боржнику ОСОБА_1 було направлено за адресою її проживання (АДРЕСА_1) і копію постанови про відкриття провадження від 23.05.2016 для виконання та до відома, винесену на підставі виконавчого листа № 757/515/13-ц від 09.12.2013, роз'яснено про права та обов'язки сторін виконавчого провадження визначені ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», і постанову державного виконавця про передачу виконавчого документу до Управління з координації та контролю за виплатою пенсії для звернення стягнення на доходи боржника від 23.05.2016 для виконання та до відома /а. с. 156, 159/.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За частиною 3 ст. 2 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з п. 9, 10 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону, а саме згідно з якими, подання державних виконавців про розшук боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими провадженнями про відібрання дитини, заяви державних виконавців про відстрочку та розстрочку виконання рішення, які були в установленому порядку подані до набрання чинності цим Законом, продовжують розглядатися судами у строки та порядку, що діяли до набрання чинності цим Законом, та скарги на рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, подані в установленому законом порядку до набрання чинності цим Законом, розглядаються у строки та порядку, що діяли до набрання чинності цим Законом.

У скарзі заявник, доводячи незаконність дій державного виконавця Рудьковської О. С., що полягають у відкритті виконавчого провадження, вказала, що ВДВС прийнято до виконання виконавчий лист, який поданий до виконання з пропуском строку для його пред'явлення без поновлення строку, державним виконавцем не було направлено боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження та не було надано строку для виконання рішення у добровільному порядку.

Разом з тим, вказані доводи заявника не підтверджено належними доказами.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (чинного на час здійснення процесуальної дії), виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Строки пред'явлення виконавчих документів до виконання передбачено ст. 22 вказаного спеціального Закону.

Законом України «Про виконавче провадження» визначено випадки, в яких можуть перериватися строки давності пред'явлення виконавчого документа до виконання, а саме у випадку пред'явлення виконавчого документа до виконання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 вказаного Закону, після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Відтак слід дійти висновку, що при передачі з ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві до Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві строк, відведений для пред'явлення виконавчого документа до виконання до належного територіального відділу переривався з 25.12.2015 по 23.05.2016, і зазначений період не зараховується до цього строку, а пропущеним строк вважається, у разі звернення до виконавчої служби особи, на користь якої ухвалено судове рішення, після строку встановленого на пред'явлення, який зазначено у самому виконавчому листі.

Таким чином, державний виконавець Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві діяв у межах Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (чинного на час здійснення процесуальної дії у виконавчому провадженні), відкриваючи виконавче провадження № 51164928.

Судом встановлено, що у постанові від 23.05.2016 державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Рудьковською О. С. дійсно не зазначено про строк для добровільного виконання рішення суду у справі 757/515/13-ц.

Разом з тим, вказана обставина не свідчить про неправомірність дій державного виконавця Рудьковської О. С. щодо прийняття до виконання з ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві виконавчого листа щодо ОСОБА_1

Окрім того, вбачається з постанови від 24.12.2015 старшого державного виконавця Печерського РУЮ у м. Києві Журби Т. В., що боржнику було запропоновано у добровільному порядку виконати судове рішення у наданий строк, чого не було зроблено /а. с. 165/.

Отже, у частині вимог скарги ОСОБА_1 щодо визнання дій державного виконавця неправомірними слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як вбачається, ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, у якій оскаржує дії (рішення) державного виконавця про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Відповідно до пп. 1, 5 ч. 2 ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, а також спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

У пункті 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз'яснено, що за змістом п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

За правилами ст. ст. 3, 17, 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Встановивши, що заявником оскаржено дії (рішення) державного виконавця Дніпровського ВДВС України в м. Києві саме щодо вирішення питання про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та стягнення виконавчого збору, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 2, 15, 205, 383 ЦПК України, ст. ст. 17, 22, 23, 49 Закону України «Про виконавче провадження», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби України у м. Києві Рудьковської О. С. у частині визнання неправомірними дії державного виконавця Дніпровського РВ ДВС України в м. Києві щодо прийняття до виконання 23.05.2016 виконавчого листа № 757/515/13-ц від 09.12.2013.

Провадження за скаргою ОСОБА_1 у частині зобов'язання державного виконавця вирішити питання про повернення стягнутої суми з пенсії, припинення стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій - закрити. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І. В. Литвинова