Ухвала

Іменем України

15 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гримич М.К.,

УмновоїО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кіфа», товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання поруки припиненою за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 07 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 24 липня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Український промисловий банк») та товариством з обмеженою відповідальністю «Кіфа» (далі - ТОВ «Кіфа») було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останнє отримало кредитні кошти у розмірі 2 млн. грн. На забезпечення виконання умов кредитного договору банк того ж дня уклав із нею договір поруки. 02 липня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») було укладено договір про передачу активів ТОВ «Український промисловий банк» у рахунок погашення заборгованості.

Посилаючись на те, що 07 серпня 2008 року банк та ТОВ «Кіфа» без її згоди уклали додатковий договір до договору кредиту, яким встановили комісії та збільшили відсоткову ставку річних з 18 % до 26 %, тобто збільшили обсяг її відповідальності як поручителя, позивачка просила визнати договір поруки припиненим.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 07 грудня 2016 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано договір поруки № 12/МС/К-07-03 від 24 липня 2007 року, укладений між ОСОБА_2, ТОВ «Український промисловий банк» та ТОВ «Кіфа», припиненим з 07 серпня 2008 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати судові рішення, посилаючись неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов, суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно застосувавши положення ч. 1 ст. 559 ЦК України, дійшли обґрунтованого висновку про те, що 07 серпня 2008 року ТОВ «Український промисловий банк» та ТОВ «Кіфа» без згоди поручителя, ОСОБА_2, уклали додатковий договір до договору кредиту, яким збільшили щомісячні комісії за управління кредитом з 0,06 % до 0,17 % та відсоткову ставку за користування кредитом за умови порушення умов, передбачених п. 6.1.14 кредитного договору на 2 %. Тобто сторони основного договору збільшили обсяг відповідальності поручителя без його згоди, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України є підставою для визнання договору поруки припиненим.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України) і на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 07 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.К. Гримич

О.В.Умнова