Справа № 489/1468/16-ц
Номер провадження 2/489/74/17
РІШЕННЯ

Іменем України

24 січня 2017 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніконджитбудсервіс" (далі-позивач) до ОСОБА_1 (далі-відповідач) про розірвання договору найму, виселення та стягнення заборгованості,

встановив

У березні 2016 року позивач звернувся із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що основним видом діяльності товариства є надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Кімната № 410 належить позивачу на праві власності, в зазначеній кімнаті зареєстрований та проживає відповідач на підставі укладеного договору найму.

Зазначає, що відповідач користується кімнатою №410, але з 01.03.2013 сплачує частково за користування найманим житлом, тобто не за встановленою власником майна ставкою, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість.

Посилаючись на те, що відповідач систематично порушував чинне законодавство та не сплачував плату за проживання у гуртожитку у повному обсязі, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 6247,33 грн., 3% річних - 223,61 грн., інфляційні втрати - 2143,82 грн. та судовий збір; розірвати договір найму та виселити відповідача з кімнати №410 без надання іншого житла.

13.10.2016 до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява. Просив суд розірвати договір на користування житловою площею, укладений 01.08.2003, виселити відповідача з кімнати №410 будинку-гуртожитку по вул. Космонавтів, 128 без надання іншого житла; утримати заборгованість з відповідача на користь позивача за період з 01.03.2013 по 30.09.2016 в сумі 6458,88 грн.; утримати з відповідача на користь позивача сплати 3% річних за період з 01.03.2013 по 01.05.2015 в розмірі 223,61 грн.; утримати з відповідача на користь позивача сплати інфляційних втрат за період з 01.03.2013 по 31.03.2016 в розмірі 2143,82 грн., судовий збір.

Представник позивача підтримав позов в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду.

представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

ОСОБА_2 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.05.2005, гуртожиток за адресою: вул. Космонавтів, 128 в м. Миколаєві належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Ніконджитбудсервіс" на праві спільної часткової власності. Основним видом діяльності ТОВ "Ніконджитбудсервіс" є надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Як вбачається з витягу від 26.12.2005 власником кімнати № 410 є ОСОБА_3.

01.08.2003 між позивачем та відповідачем було укладено договір користування площею проживаючими в гуртожитку ТОВ "НІКОНДЖИТБУДСЕРВІС", згідно до якого наймодавець передав наймачу в користування кімнату №410 у гуртожитку №128 за адресою: вул. Космонавтів в м. Миколаєві.

ОСОБА_2 з договором від 11.05.2011 ОСОБА_3 передав позивачу блок 408-410, що складається з житлових кімнат №408,409,410 за адресою: вул. Космонавтів, 128 в м. Миколаєві для здійснення позивачем підприємницької діяльності. Договір укладено на 11 місяців з правом пролонгації на той же строк, якщо жодна зі сторін не повідомить іншу про його розірвання.

Витрати за комунальні послуги входять до ставки плати за користування житловою площею та окремо плата за них не стягується (пункти 2.3. і 4.1 договору).

У пункті 7.1 договору зазначено, що договір вважається пролонгованим на один рік, якщо жодна зі сторін не пізніше чим за один місяць не повідомить другу про розірвання договору.

Верховний Суд України в постанові від 18 травня 2016 року у справі № 6-2535цс15 дійшов висновку, що під час установлення тарифу на послуги необхідно забезпечувати прозорість визначення вартості усіх послуг з розрахунку на 1 кв. метр загальної площі квартири, житлового приміщення у гуртожитку та нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку) та при розгляді справ доведенню підлягає правильність показників (складових), які включені до тарифів на комунальні та експлуатаційні послуги за розрахунком вартості розміщення та надання місця для тимчасового проживання у гуртожитку.

Відповідно до розпорядження ТОВ "Ніконджитбудсервіс" встановлено плату за проживання в гуртожитку до складу якої включено плату за електроенергію, водопостачання та водовідведення, природного газу.

Відповідач вказала, що їй безпідставно нараховують плату за електроенергію, оскільки вона не користується нею після того як її кімнату відключили від електропостачання. Представником позивача факт відключення не заперечувався.

У вказаній вище постанові Верховний Суд України вказав, що громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду (частина друга пункту 38 Примірного положення). Тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги».

Позивачем надано розрахунок який не виділяє суми плати за найм житла та утримання будинку та прибудинкової території.

Верховний Суд України звернув увагу, що формування розміру плати повинно бути прозорим та встановлювати плату за 1 кв. м. житла.

Сторони не заявляли клопотання про призначення експертизи, а суд не має можливості перевірити правильність нарахування заборгованості, в т. ч. через безпідставність нарахування відповідачу плати за електроенергію у зв'язку з відключенням її кімнати.

Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 793 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Частиною 1 ст. 811 ЦК України передбачено, що договір найму житла укладається у письмовій формі.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 ЦК України).

ОСОБА_2 з п. 4 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208, гуртожитки підрозділяються на два види: для проживання одиноких громадян (жилі приміщення знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках); для проживання сімей (жилі приміщення, що складаються з однієї чи кількох кімнат, перебувають у відособленому користуванні сімей). У гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян, при необхідності з дозволу виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради можуть бути виділені приміщення для проживання сімей.

З матеріалів справи вбачається, що гуртожиток за адресою: вул. Космонавтів, 128, в м. Миколаєві дотепер має статус «для проживання одиноких громадян». Проте, відповідач проживає у приміщеннях, що знаходяться у їх відособленому користуванні.

ОСОБА_2 ч. 2 ст. 825 ЦК України договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: 1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази; 2) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає.

Оскільки позивачем не доведено факту наявності заборгованості, її розміру, правильності нарахування плати, суд вважає, що відсутні підстави для розірвання договору найму.

Щодо виселення, представник позивача не оспорювала той факт, що власником кімнати 410 є ОСОБА_3, право позивача на виселення наймачів договором від 11.05.2011 не передбачено, тому у позивача відсутнє право на звернення до суду з вимогами про виселення відповідача.

Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-214 ЦПК України, суд

вирішив

Відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніконджитбудсервіс" до ОСОБА_1 про розірвання договору найму, виселення та стягнення заборгованості в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв