АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/1161/2017 р. Головуючий у 1 інстанції - Яровенко Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2017 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 4 липня 2016 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна»,

ОСОБА_3

про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 4 липня 2016 р. частково задоволено позов ОСОБА_1 до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди, а саме : стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 510 грн. франшизи та 243,60 грн. судові витрати по сплаті судового збору, в решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить це рішення скасувати і постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, на те, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, внаслідок ДТП що сталася 28.09.2011 р. внаслідок ДТП, що сталася з вини відповідача ОСОБА_3, було пошкоджено автомобіль позивачки марки "Мазда", д.н.з.НОМЕР_1, чим завдано позивачці матеріальної шкоди.

Вина відповідача ОСОБА_3 у скоєнні вказаної ДТП підтверджується постановою Печерського районного суду м.Києва від 31.10.2011 р., який порушив п.10.2 ПДР (а.с.8, т.1).

З матеріалів справи також вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» (а.с.86-87, 92-94, т.1).

30.09.2011 р. позивачкою було повідомлено страхову компанію про настання ДТП та відповідачем було сформовано направлення №48676 експерта для визначення розміру збитку(а.с.88, 89, т.1).

Проте, позивачка самостійно замовила експертизу для визначення матеріального збитку, про що повідомила відповідача ОСОБА_3 та власника ТЗ, які повідомили також страхову компанію.

17.10.2011 р. та 27.10.2011 р. експертом Української автомобільної корпорації ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» Костюк Н.Я. в присутності позивачки проводилися огляди пошкодженого ТЗ, про що складено відповідні протоколи (а.с.11,115, 137, 12, 114. 136 т.1).

31.10.2011 р. експертом Костюк Н.Я. Української автомобільної корпорації ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» було складено висновок № 101 за заявою позивача від 11.10.2011 р. про те, що матеріальний збиток в наслідок пошкодження ТЗ «Мазда» ставить 81199, 06 грн. (а.с. 9-10, 102-104 т.1).

8.11.2011 р. позивачкою було подано заяву на виплату страхового відшкодування у сумі 83105, 54 грн. (а.с. 8 том № 1).

21.12.2011 р. страховою компанією до Української автомобільної корпорації ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» було подано запит про проведення перерахунку по нормо часам БАТ № 61.

За наслідками такого перерахунку експертом Костюк Н.Я. Української автомобільної корпорації ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» 22.10.2011 було складено висновок № 101 (уточнений за наслідками перерахунку) за заявою відповідача від 21.12.2011 про те, що матеріальний збиток в наслідок пошкодження ТЗ «Мазда» ставить 76161,90 грн. (а.с. 46-47 т.1).

На суму 76161, 90 грн. Українською автомобільною корпорацією ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» було складено також і ремонту калькуляцію від 22.12.2011 р. з вартісною вказівкою деталей та ремонтних робіт (а.с. 48-50 том № 1).

Так, заперечуючи проти позову та апеляції представник ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» посилався, зокрема, на те, що позивачка 8.11.2011 р. звернулася до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування та надала висновок автотоварозначвого дослідження №101 від 11.10.2011 р., відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Мазда», д/н НОМЕР_1, тобто, позивачці складає 81 199,06 грн.; що наданий звіт суттєво суперечив Методиці автотоварознавчого дослідження, затвердженої наказом Мін'юсту України, ФДМ від 24.11.2003 р. 3142/5/2092, що ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» звернулася до експерта із листом-вимогою про приведення висновку у відповідність із вимогами діючого законодавства України. У зв'язку із цим було проведено повторне дослідження №101 від 21.12.2011 р., відповідно до висновку якого матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Мазда», д/н НОМЕР_1 складає 76 161,90 грн.

Автомобіль після ДТП, яка сталася 30.09.2011 р. позивачка для огляду страховій компанії не надала. У зв'язку із тим, що позивачкою було порушено вимоги ст.33 Закону листом №3824 від 30.11.2011 р. страховик повідомив потерпілу особу про прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, при цьому останній було роз'яснено, що у разі надання автомобіля на огляд страховик перегляне своє рішення.

Так, вподальшому, 5 січня 2012 р. позивачка надала автомобіль для огляду, про що було складено відповідний акт; також позивачкою було надано рахунок фактуру №455401.РФ.00203293 від 05.01.2012 р. ДП «АВТО Інтернешнл», згідно якого вартість відновлення належного позивачці автомобіля складає 70043,53 грн., які були виплачені позивачці страховою компанією 3.02.2012 р.

Зазначали також, що ними (страховиком) було виплачено страхове відшкодування у розмірі та у строки, передбачені ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та договором добровільного страхування цивільної відповідальності №250301528.11 від 05.09.2011 р., що станом на дату розгляду справи автомобіль, позивачки, відновлено, тому, висновок судової експертизи, на який посилалася позивачка обґрунтовуючи свої позовні вимоги, не приймався до уваги судом; що згідно ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Такі доводи представника страхової компанії заслуговують на увагу.

Відповідно до рахунку-фактури № 455401.РФ.00203293 від 05.01.2012 р. ДП «АВТО Інтернешнл» вартість відновлювального ремонту ТЗ склала 70043, 53 грн. (а.с. 51-52, 84-85 т.1).

5.12.2012 р. було проведено черговий огляд ТЗ позивачки експертом від відповідача - страхової компанії, а 13.01.2012 р. було сформовано страховий акт № 14231 згідно якого сума збитку складає 70613, 52 коп. (а.с.83, 129, 135 т1).

Дана сума згідно акту вбачається з калькуляції № 3983/00000 від 05.01.2012 р. та вартості послуг ФОП «ОСОБА_5.». Виключено, як не віднесені до страхового випадку 20613, 52 грн. (понад ліміт відповідальності поліса ОСЦПВ).

3.02.2012 р. відповідач страхова компанія перерахувала позивачу, згідно платіжного доручення № 985, суму 49 490, 00 грн., як оплату страхового відшкодування (а.с. 14 зв., т.1).

Того ж дня, тобто 03.02.2012, відповідач перерахував позивачці, згідно платіжного доручення № 356, решту суми 20 613, 52 грн., як оплату страхового відшкодування.

Всього відповідачем ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на рахунок позивачки було перераховано 69 533,52 грн. за вирахуванням франшизи у сумі 510, 00 грн., про що він інформував позивачку листом № 25 (а.с. 140 т.1).

Так, згідно п.7.2.4 полісу №250301528.11 страхування цивільної відповідальності розмір страхового відшкодування за збиток, заподіяний транспортному засобу потерпілої, третьої особи визначається Страховиком, тобто, ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на підставі акту автотоварознавчного дослідження.

Судом встановлено, що страховою компанією було виплачено позивачці кошти в сумі 69533,52 грн., про що було докладно викладено вище.

Тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем-страховою компанією було виконано свої зобов»язання перед позивачкою.

Суд також правильно вважав. що висновок № 101, сформований експертом Костюк Н.Я. Української автомобільної корпорації ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» в частині розміру суми збитку є несприйнятним, оскільки, він сформований із суттєвими порушеннями Методики автотоварознавчого дослідження, затвердженої наказом МЮУ, ФДМ від 24.11.2003 р, №3142/5/2092 та отриманий позивачем з порушенням Закону, взагалі до його огляду страховим комісаром, а тому, вважає, що доводи відповідача-страхової компанії в цій частині щодо відсутності підстав для задоволення вимог позивачки, викладені у письмових запереченнях від 20.01.2016 р. (а.с. 80-81 т.1) є обґрунтованими.

До того ж, акт від 05.02.2012 сформований саме на підставі огляду ТЗ позивачки за її згодою згідно положень Закону та вказаної вище Методики.

Що стосується сплати позивачкою 20.12.2011 р., 03.02.2012 р., 03.03.2012 р. на рахунок ДП АК «АВТОІНТЕРНЕШНЛ» грошових коштів у сумах : 6008, 95 грн., 20000, 00 грн. та 53595,05 грн. відповідно (а.с.14 т.1) за товари та послуги, то суд обґрунтовано вважав, що така сплата була здійснена на підставі рахунків-фактури №№ 454191, 475110, 480921, а в даному випадку ДП АК «АВТОІНТЕРНЕШНЛ» встановлено вартість ремонту ТЗ позивача на підставі рахунків-фактури № 455401.РФ.00203293 від 05.01.2012 р. та № 455401.Н.00387479 від 03.03.2012 р., тобто, в цій частині доводи відповідача - страхової компанії, викладені у письмових запереченнях від 20.01.2016 р. (а.с. 30-31 т.1) також є такими, що грунтуються, на відміну від доводів позивачки не на припущеннях, а на матеріалах справи.

Суд також правильно вважав, що немає підстав для нарахування 57113, 41 грн. пені, інфляційних витрат у сумі 4301 грн., 3% річних - 4473, 60 грн., оскільки, було встановлено, що страховою компанією були виконанні покладені на них зобов»язання у строк, а саме згідно п.7.1 полісу № - 250301528.11 виплати здійснюються протягом 15 робочих днів з моменту ухвалення про її призначення.

В даному випадку призначення відбулося 13.01.2012 р., а виплата проведена 03.02.2012, тобто протягом 15 робочих днів.

Рішення про проведення виплати також прийняте у строк, а саме до 15 робочих днів після отримання всіх документів відповідно до п. 8. останній із документів, що вказаний у п.8, а саме передбачений підпунктом 8.9 акт огляду був отриманий 13.01.2012 р. (а.с. 135 т.1), а рішення про виплату ухвалене того ж дня, тобто, до 15 робочих днів.

Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання або не виконав його, лише, у строк, встановлений договором або законом.

Тому, висновки суду, що позовні вимоги позивача до відповідача - страхової компанії не підлягають задоволенню, як необгрунтовані.

Щодо відомостей відображених у висновку експерта Української автомобільної корпорації ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» Рябченка В.І. від 06.05.2015 р. в частині того, що матеріальна шкода позивача внаслідок пошкодження його ТЗ, станом на 28.04.2015 р. складає 168414, 50 грн. (а.с. 154-157, 158-161, 162-165 т.1), то вони не можуть бути взяті до уваги з огляду на те, що судом встановлено факт того, що відповідачем, станом на 28.04.2015 р. виконано свої зобов»язання у повному обсязі, і, крім того, судом встановлено, що розмір збитку, встановлений за висновком від 13.01.2012 р. відповідає вимогам закону і виконаний із дотриманням вимог Методики автотоварознавчого дослідження, затвердженої наказом МЮУ, ФДМ від 24.11.2003 р, №3142/5/2092.

Так, згідно ст.ст.3, 9 ЗУ «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні» методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Оцінка майна проводиться на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України № 1074/8395 від 24.11.2003 р.

Тобто, єдиним законним доказом вартості нанесеного матеріального збитку - є відповідний експертний висновок суб'єкта оціночної діяльності.

Оскільки, ДТП за участю ТЗ позивачки мала місце 28.09.2011 р., а страховиком виплачено страхове відшкодування згідно умов договорів добровільного страхування та обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то виходячи із наявних доказів, суд обґрунтовано не взяв до уваги наданого позивачкою висновку на підтвердження розміру завданого матеріального збитку, оскільки, дані викладені у ньому є суперечливими та не відповідають дійсним обставинам справи, які стосуються визначення дійсного розміру завданого позивачу матеріального збитку, який має визначатись на дату скоєння ДТП, однак, оцінка транспортного засобу та визначення його ринкової вартості проведена станом на 28.04.2015 р., що суперечить положенням ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності».

Згідно п.п.1.6., 8.6, 8.6.1., 8.6.2. вказаної Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ; та визначено перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема, згідно з підпунктом "е" цього пункту величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується у разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня - фурнітура тощо).

Тобто, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, що впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, стекол, шин, тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка на підтвердження втрати автомобілем товарної вартості посилалася на висновок експерта Української автомобільної корпорації ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» Рябченка В.І. від 06.05.2015 р., яким таку втрату визначено станом на 28.04.2015 р.

Між тим, суд правильно вважав, що судом було встановлено, що позивачці відшкодовано усі збитки станом на 03.02.2012 р., і висновок розміру втрати товарної вартості на цю дату не містить взагалі; що у висновку експерта не зазначено, яким чином відновлення автомобіля у такий спосіб у який він проведений впливає на його зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля, і відповідно призведе до втрати його товарної вартості.

Суд також правильно вважав, що саме по собі проведення ремонтних робіт не може безумовно свідчити про втрату товарної якості ТЗ і бути підставою для її нарахування; що згідно ст.1192 ЦК України та ст.32 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ» потерпілому відшкодовуються лише заподіяні збитки; що величина втрати товарної вартості є складовою частиною для визначення матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту, які підлягають стягненню.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку що решта позовних вимог не підлягають задоволенню, оскільки, не ґрунтуються на вимогах закону, і щодо часткового задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 4 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :