Копія
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/321/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі: головуючого судді Костенка А.М.,

суддів: Грох Л.М. П`єнта І.В.,

секретар Лапко Ю.В.

з участю позивача

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/24029/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Хмельницького міськрайонного суду від 6 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про стягнення компенсації за шкоду заподіяну здоров`ю.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення компенсації за шкоду заподіяну здоров`ю. Вказував, що 11 вересня 2008 року йому Хмельницькою обласною медико-соціальною експертною комісією було встановлено другу групу інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, з ступеню втрати працездатності 60 %. Дана обставина підтверджується довідками МСЕК. В зв`язку із цим йому належить виплата одноразової допомоги в зв`язку із встановленням групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. Проте, відповідачами у даній виплаті йому відмовлено. В зв`язку із цим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 6 грудня 2016 року відмовлено у відкритті провадження в справі на підставі п. 1, ч. 2, ст. 121 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з ухвалою суду не погоджується просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження, оскільки її винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у відкритті провадження, з тих підстав, що спір є публічно-правовим так як відповідачі є органами державної влади. Проте з даним висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки суть позову полягає в стягненні із відповідача компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю, що в свою чергу є сферою цивільно-правових відносин. Дане

_______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції Продан Б.Г. Провадження № 22-/792/321/17

Доповідач Костенко А.М. Категорія : ухвала

твердження узгоджується з ст. 1195 ЦК України, ст. 41 Закону України «Про загальний обов`язок та військову службу», ст. 16 Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 15 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовною заявою про стягнення з Міністерства Оборони України на його користь невиплачену одноразову грошову допомогу у зв`язку з отриманням 2 групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в розмірі 31642 грн. 20 коп.

В позовній заяві позивач зазначив, що звернувся до Міністерства Оборони України з вимогою про виплату такої допомоги в 2008 році, однак у виплаті йому було відмовлено.

Ухвалою суду першої інстанції у відкритті провадження в справі за заявою позивача було відмовлено на підставі п. 1 ч. 2 ст. 121 ЦПК України, оскільки така заява позивача не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

У відповідності до ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції станом на 2008 рік у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Ст. 41 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» в редакції станом на 2008 рік та на даний час передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції на даний час одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується також у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» в редакції на даний час виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, які виплачуються відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008.

Згідно п. 2. Ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

П. 30 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013, № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснено, що змістом частини першої статті 2, пункту 2 частини першої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби.

З врахуванням змісту позовних вимог, норм процесуального законодавства, роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ слід прийти до висновку, що позовні вимоги та наявний спір позивача пов`язані з проходженням ним військової служби, оскільки виплата допомоги, яку він просить стягнути, передбачена законодавством про проходження військової служби, яка є публічною службою, виплачується лише при отриманні інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, має разовий характер, фіксований розмір та пов`язана виключно з проходженням військової служби.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що висновок судді першої інстанції про відмову у відкритті провадження в справі на підставі п. 1 ч. 2 ст. 121 ЦПК України є законним, обґрунтованим та відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства.

Доводи апеляційної скарги, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки на думку апелянта, суть позову полягає у стягненні компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю, що є сферою цивільно-правових відносин, тобто відповідно до ст. 1195 Цивільного кодексу України є відшкодуванням шкоди слід відхилити.

У відповідності до ст. 1195 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Як вбачається з чинного законодавства грошова допомога у разі інвалідності військовослужбовця є гарантованою державою одноразовою грошовою допомогою, що здійснюється особам, які згідно з Законом мають право на її отримання, має фіксований розмір, виплачується виключно за умови отримання інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби, передбачена спеціальним законодавством про проходження військової служби та при цьому не пов`язана з відшкодуванням витрат, передбачених ст. 1195 Цивільного кодексу України, а тому вказані норми Цивільного кодексу України не можуть бути застосовані при вирішенні даного спору.

З врахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307,312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу судді Хмельницького міськрайонного суду від 6 грудня 2016 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) А.М. Костенко

Судді (підписи) Л.М. Грох

І.В. П`єнта

Згідно з оригіналом ОСОБА_2 ОСОБА_3