Провадження № 2-з/761/139/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Голопич Н.Р.,

суддя Шевченківського районного суду м. Києва Юзькова О.Л., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває дана цивільна справа.

Позивач просить суд накласти арешт на майно відповідача ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1, а саме: квартиру АДРЕСА_1; машиномісце, за адресою: АДРЕСА_3; машиномісце, за адресою: АДРЕСА_4; квартиру АДРЕСА_2. Заява мотивована тим, що позивач впевнений, що відповідач в разі задоволення судом його позову, не буде уклонятись від виконання рішення суду. Крім того, позивач допускає, що відповідач може приховувати свої кошти. Передавати або перепродавати своє майно тощо, для того щоб рішення суду не було виконано за рахунок майна.

Питання про забезпечення позову вирішується ухвалою, згідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, упровадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Одним із видів забезпечення позову відповідно до положень ст. 152 ЦПК України є, зокрема, накладення арешту на майно.

Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 9 від 22.12.2006 р., з відповідними змінами та доповненнями, «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в п. 4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як свідчать матеріали справи, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи з 20 травня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з квітня 2014 р. по день звернення до суду з позовом в сумі 139 776,27 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В обґрунтування своїх вимог, ініціатором клопотання надано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 22.02.2017 року щодо права власності на нерухоме майно зареєстроване на праві власності за ОСОБА_2.

Зважаючи на те, що ініціатором клопотання не надано доказів вартості нерухомого майна, на яке вимагається накладення арешту, враховуючи суму заявлених позовних вимог, суд не вправі самостійно визначити, ту частину майна, вартість якого є чи може бути співмірною з розміром позовних вимог, а тому вважає за можливе відмовити у забезпеченні позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 27, 135, 151-153, 209 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: