АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/583/17 Головуючий І інстанції
Справа № 617/143/15 ОСОБА_1
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів Доповідач Міненкова Н.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Міненкової Н.О.

суддів: Кокоші В.В.

ОСОБА_2

за участю секретаря: Лашакової Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 18 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулась у суд із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що з 12 квітня 2005 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач добровільно надавати не бажає.

Просила стягнути з ОСОБА_3 аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі 2000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дня подачі заяви та до досягнення дітьми повноліття.

Заочним рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 18 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги, а саме у розмірі 30% прожиткового мінімуму, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач невірно зазначила місце проживання за адресою: м. Харків, вул. 2-ї, Пятирічки 1-А, кв. 158, внаслідок чого суд надсилав судові повістки та заочне рішення не за його адресою, що є порушенням ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Докази виклику в судове засідання через оголошення в газеті матеріали справи не містять таким чином суд порушив норми процесуального права.

При постановленні заочного рішення судом не було враховано його матеріальне становище, та зазначає, що був позбавлений можливості скористатися своїм процесуальним правом щодо надання відповідних доказів. Позивачкою не надано жодного доказу про те, що ОСОБА_3 має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1 000 грн. на кожну дитину.

Зазначає, що матеріальне становище не покращилося, на даний час він не працевлаштований. Звертає увагу, що у нього змінився сімейний стан та 28.07.2016 народився син.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей в недостатньому розмірі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

З такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

- стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

- стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

- інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно частини 1 статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно було встановлено судом першої інстанції 21 червня 2005 року у сторін народилася донька ОСОБА_5 свідоцтво про народження серії 1-ВЛ № 004916 від 19 липня 2005 року (а.с.5), та донька ОСОБА_6 свідоцтво про народження серії 1-ВЛ № 004915 від 19 липня 2005 року (а.с. 5).

Як зазначено у довідці голови виконкому Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області № 07 від 30 січня 2015 року, позивач ОСОБА_4 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із дітьми ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 Дарєю Богданівною, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14), в звязку з чим суд приходить до висновку, що малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувають на утриманні позивача по справі.

Відповідач не має постійного місця роботи та стабільного заробітку.

Колегія суддів, вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач зобов'язаний утримувати своїх неповнолітніх доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Відповідач ОСОБА_3 є працездатною особою, за допомогою по безробіттю до органів соціального захисту не звертався.

Суд першої інстанції правильно застосувавши до спірних правовідносин положення ст. 180 СК України та вказавши на обовязок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд першої інстанції належним чином не мотивував свій висновок про визначення розміру аліментів 2 000 грн. щомісячно на утримання дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_6Б, до досягнення дітьми повноліття та в порушення вимог ст. 213 ЦПК України не повно з'ясував обставини.

Предявляючи до суду даний позов, ОСОБА_4 визначила розмір аліментів у 1000 грн. щомісячно на кожну дитину.

Проте позивач не надала доказів на підтвердження того, що малолітні дочки потребують, а відповідач у справі може надавати матеріальну допомогу у визначеному нею розмірі.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що висновок суду про стягнення з відповідача на користь позивача 2 000 грн. щомісячно на утримання дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щомісячно не відповідає наведеним обставинам справи, а тому в цій частині рішення суду слід змінити, зменшивши розмір аліментів до 1 500 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Крім того, суд в необґрунтовано в резолютивній частині зазначив « але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» так як аліменти стягнуті у твердій грошовій сумі, а тому підлягають індексації у разі інфляційний процесів. Вказане зазначення застосовується у разі стягнення аліментів у відсотковому відношенні до заробітку відповідача.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314-316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 18 лютого 2015 року в частині розміру стягуваних аліментів змінити, зменшити розмір аліментів до 1500 грн.(одна тисяча пятсот грн.) щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині заочне рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 18 лютого 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Н.О. Міненкова

Судді - В.В. Кокоша

ОСОБА_2