Справа № 357/423/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

27 березня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 05.09.2013 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до умов якого останній отримав в борг грошові кошти в розмірі 35 000грн., зобов'язався повернути позику до 31.12.2013року. Посилаючись на порушення зобов'язань за договором позики в частині повернення обумовлених договором грошових коштів, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 05.09.2013року в розмірі 35000грн., проценти за користування коштами в розмірі 19342,14грн. згідно , інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 34748,74грн., 3% річних в сумі 3138,52грн.,а також 922,29грн. судового збору.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду в ЗМІ, причини неявки суду не відомі, заяв чи будь-яких інших клопотань до суду не надходило.

На підставі ст.224-226 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що 05.09.2013року ОСОБА_1 надав грошову позику ОСОБА_2 в сумі 35 000(тридцять п'ять тисяч) гривень строком до 31 грудня 2013 року. На підтвердження цьому відповідачем була написана розписка про отримання вказаної суми грошової позики від 05.09.2013 року(а.с.7).

За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

В даному випадку відповідно до вимог ст.1047 ЦК України договір позики повинен бути укладеним у письмовій формі.

Згідно п.2 вказаної статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Суду надана позивачем розписка в підтвердження того, що відповідач взяв у нього в борг кошти в сумі 35 000,00 грн. Хоча зазначена вище розписка і не є належною письмовою формою договору позики, як вважає суд, але згідно законодавства може прийматися до уваги і приймається судом для підтвердження укладення договору позики між сторонами.

Згідно приписів ст. 1047 ЦК України розписка є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики.

Суд також виходить з того, що у наданій до суду розписці зазначені: сторони зобов'язання, грошова сума, яку заборгував відповідач, строк виконання зобов'язання та особистий підпис боржника.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписка свідчить про його укладення відповідно до вимог ст.1046 ЦК України.

Судом встановлено, що відповідач на даний час борг не повернув.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/.

Так, за ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором.

А тому проаналізувавши всі надані по справі докази, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно мав місце договір позики на суму 35 000,00 грн., умови якого відповідач не виконав. Жодних достовірних доказів, які б спростовували такий висновок, суду не було надано.

Також підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача суми процентів за договором за 1210днів користування грошовими коштами в розмірі 19342грн.14коп., штрафні санкції за невиконання грошового зобов'язання, які нараховувались з 01.01.2014року по 27.12.2016року і становлять 34748грн.74коп., а також сума трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 01.01.2014р. по 27.12.2016р. в розмірі 3138грн.52коп.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України.

На підставі ст.ст. 79,88 ЦПК України підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача судові витрати по справі 922 грн.29коп., що підтверджено квитанцією № 01271003 від 27.12.2016року.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 526, 549,625, 1046, 1047,1048 ЦК України, ст.ст. 10,60,88, 212-215,224-226 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН не встановлено) на користь ОСОБА_3 борг в сумі 35000 грн., відсотки за користування коштами в сумі 19342 грн.14коп., інфляційне збільшення суми боргу в сумі 34748 грн. 74 коп., 3 % річних в сумі 3138 грн.52 коп., всього підлягає до стягнення - 92 229 грн. 40 коп. та судові витрати по справі в сумі 922 грн. 29 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення воно може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя О. Я. Ярмола