Категорія 50Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Берегового О.Ю., Луценка В.В.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., апелянтки, позивачки ОСОБА_2, відпові-дача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про зміну розміру аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

06 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернулася у Вінницький міський суд Він-ницької області з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, посилаю-чись на наступні обставини. Рішенням Замостянського районного суду м. Він-ниці від 11 березня 2009 року з відповідача стягнуто аліменти на користь пози-вачки на утримання двох неповнолітніх доньок, 2005 року народження, у розмі-рі 1/3 частини всіх його доходів, але не менше 30% встановленого прожитково-го мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Вико-навчий лист з примусового виконання цього судового рішення знаходиться на виконанні в державній виконавчій службі, згідно з довідкою якої ОСОБА_3 має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 10548,50 гривень. Неналежне ви-конання своїх обов'язків платником аліментів спонукало позивачку звернутися в суд з даною вимогою. ОСОБА_2 зазначає, що її майновий стан погіршився, прожитковий мінімум для дітей віком її доньок з грудня 2016 року становить 1689,00 гривень на місяць, тому, на думку позивачки, з ОСОБА_3 слід стяг-нути аліменти у розмірі по 1500,00 гривень на кожну дитину, змінивши таким чином розмір аліментів, визначених рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 11 березня 2009 року ( а. с. 1-2 ).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено ( а. с. 39-41 ).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням у справі, позивачка ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення скасувати, ухва-лити нове рішення про задоволення позову ( а. с. 45-46 ). Апелянтка посилаєть-ся на ухвалення оскаржуваного судового рішення з порушенням норм матері-ального і процесуального права, вважає його таким, що не відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційну скаргу сторін у справі, дослідивши матеріали останньої, проаналізувавши в су-купності наявні в справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апе-ляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до норм статей 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути за-конним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рі-шення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими дока-зами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведе-ність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінни-ці від 11 березня 2009 року позов ОСОБА_2 було задоволено та стягнуто із ОСОБА_3 аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дочок: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх його дохо-дів, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму для дітей відпо-відного віку до досягнення доньками повноліття. На підставі даного рішення суду 28 квітня 2009 року виданий виконавчий лист, який переданий на виконан-ня до Замостянського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції. Згідно довідки виконавчої служби № 35066/07-36 ( а. с. 6 ) станом на 15 вересня 2016 року у ОСОБА_3 утворилася заборгованість по сплаті аліментів в сумі 10548,50 гривень.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 про змі-ну розміру аліментів, суд першої інстанції врахував норми статей 180-184,192 СК України, те, що позивачка отримує мінімальну заробітну плату, її сім'я пе-ребуває на обліку як малозабезпечена, донька ОСОБА_5 визнана інвалідом, а та-кож і те, що відповідач втратив постійне місце роботи, житлом не забезпечений і єдиним джерелом його доходу є пенсія. Крім цього, ОСОБА_3 є інвалідом по зору, потребує лікування.

Оскаржуючи таке рішення суду першої інстанції, ОСОБА_2 посилається на неврахування судом довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів державного виконавця, згідно якої станом на 01 липня 2016 року у ОСОБА_3 заборгованість становила уже 30095,46 гривень, що, на її думку, свідчить про небажання відповідача нести витрати по утриманню дітей, не надання судом належної оцінки доказам, наявним у справі, зокрема, тому факту, що донька ОСОБА_5 є інвалідом, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто 506,70 гривень.

Мотиви апеляційної скарги не заслуговують на увагу, вони не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Згідно з нормами статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати не-повнолітній дітей.

Відповідно до статей 183, 184 СК України за рішенням суду розмір алімен-тів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру алімен-тів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження ( частина третя статті 181 СК України ). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведе-них в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного ста-ну, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, пе-редбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі ( що фактично є зміною їх розміру ) стаття 184 СК Укра-їни відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присуджен-ня аліментів заперечуватися не може, адже можливість вибору способу прису-дження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у стат-тях 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (до-ходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий правовий висновок зробив Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Отже можливість зміни способу стягнення аліментів з частки від доходу батька на розмір у твердій грошовій сумі дійсно можливий. Однак, як вбача-ється з матеріалів справи, та встановлено в ході судового розгляду справи, від-повідач не працює, є інвалідом третьої групи, згідно довідки управління Пен-сійного фонду України у м. Вінниці отримує пенсію, з якої і вираховуються алі-менти, тобто на даний час наявні обставини, які мають істотне значення для ви-рішення спору та виключають можливість змінити розмір стягуваних аліментів у сторону їх збільшення.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалене оскаржуване ОСОБА_2 рішення з дотриманням відповідних положень Сімейного кодексу України, суд не помилився у визна-ченні правовідносин, що склалися між сторонами у справі, застосував саме ті норми матеріального права, що регулюють дані правовідносини, дав повну та об'єктивну оцінку показанням, доводам та доказам сторін.

Відповідно до частини третьої статті 10, частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Ко-дексом.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апе-ляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстан-ції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального пра-ва. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з од-них лише формальних міркувань.

Керуючись нормами статей 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів апеляційного суду -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошен- ня, однак вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціа-лізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: