УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЖуравельВ.І., Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства «Зеленодольський міський водоканал», третя особа - Апостолівський центр зайнятості населення, про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, зазначаючи, що 2 березня 2015 року його звільнено з посади юрисконсульта КП «Зеленодольський міський водоканал» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Посилаючись на те, що наказ про звільнення з посади за скороченням штатів був не обґрунтований, зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності штату працівників на підприємстві не відбувались, а навпаки після його звільнення на займану ним посаду було прийнято іншу особу, профспілкова організація не надала своєї згоди на його звільнення, просив визнати незаконним і скасувати наказ про його звільнення; поновити на роботі; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 серпня 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), виходили із того, що звільнення позивача на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України відбулося з дотраманням трудового законодавства.

Колегія погоджується з вказаними висновками судів попередніх інстанцій, які відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення із зазначених підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу.

Право визначати штат і чисельність працівників належить лише власнику чи уповноваженому ним органу. При цьому власник, на свій розсуд, має право регулювати чисельність працівників певного фаху і кваліфікації та чисельність одних посад, здійснити звільнення працівників, одночасно прийнявши рішення про прийняття на роботу працівників іншого фаху і кваліфікації, чисельність інших посад, при цьому мають додержуватись правила щодо переведення звільнених працівників на іншу роботу за наявності вакантних робочих місць (посад) і за їх згодою.

З матеріалів справи вбачається, що на підприємстві дійсно відбулося скорочення штату працівників, а саме: посади юрисконсульта, яке спричинено вдосконаленням оптимізації витрат підприємства на 2015 рік.

Позивача за два місяці попереджено про наступне звільнення, запропоновано іншу посаду, від якої він відмовився, згода профспілкової організації також була отримана.(а.с. 55-58).

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують і зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України, і не дають підстав вважати, що судами першої та апеляційної інстанції при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
О.В. Закропивний С.П. Штелик