Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Дронська І.О.
Справа № 433/571/16-ц
Провадження № 22ц/782/115/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017року. Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного

суду Луганської області в складі:

головуючого Дронської І.О.

суддів: Єрмакова Ю.В., Яреська А.В.,

за участю секретаря Попової Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 28 грудня 2016 року у цивільній справі за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання спадкового договору дійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

25 березня 2016року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання спадкового договору в обґрунтування якого посилалась на те, що 01.09.2015року між нею та відповідачем було укладено спадковий договір НАР 315816, що був посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області. За цим договором відповідач зобовязаний виконувати передбачені в ньому розпорядження ОСОБА_2 ( матеріального та нематеріального характеру як за життя, так і після смерті) і в разі її смерті набуває право власності на майно позивача, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що позивач належним чином не виконує взяті на себе обовязки, просила розірвати спадковий договір НАР 315816 від 01.09.2015року у звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань.

20 травня 2016року відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання спадкового договору дійсним та стягнення матеріальних витрат, не обумовлених договором, в обґрунтування якого посилався на те, що вважає позовні вимоги ОСОБА_2 необґрунтованими та безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними доказами. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що жодним чином ні за яких обставин не допускав істотних порушень спадкового договору, повністю забезпечував ОСОБА_2 належними лікувальними засобами, здійснював допомогу в підтримці належного самопочуття ОСОБА_2, займався ремонтом квартири, надавав матеріальну допомогу, що не передбачено спірним договором. Ним було здійснено ряд матеріальних витрат, не передбачених та не обумовлених договором в сумі 18290грн. Просив визнати дійсним спадковий договір НАР 315816 від 01.09.2015року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальні витрати, не обумовлені спадковим договором у розмірі 18290грн.

У подальшому ОСОБА_3 уточнив та збільшив свої позовні вимоги, просив визнати дійсним спадковий договір НАР 315816 від 01.09.2015року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальні витрати, не обумовлені спадковим договором у розмірі 18290грн. та моральну шкоду в сумі 200000грн.

У подальшому, після звернення ОСОБА_3 до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2, остання неодноразово змінювала позовні вимоги у тому числі й щодо предмета позову, та остаточно просила суд розірвати спадковий договір НАР 315816 від 01.09.2015року, посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області, у звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань; визнати відповідача ОСОБА_3 винним у розірванні спадкового договору та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 50000грн. моральних та матеріальних витрат.

09.11.2016року позивач за первісним позовом ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 24.11.2016року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання спадкового договору залишено без розгляду.

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 28.12.2016року зустрічний позов ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_5, до ОСОБА_2 про визнання спадкового договору дійсним, задоволено. Визнано спадковий договір НАР 315816, укладений 01.09.2015року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 дійсним. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 551,20грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням позивачем за первісним позовом ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції за зустрічним позовом, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неналежне дослідження всіх обставин справи, незрозумілість застосування судом ч.4 ст.174 ЦПК України при наявності її заперечень проти задоволення зустрічного позову, відсутність спору про розірвання спадкового договору у звязку із залишенням її позову без розгляду, а також відсутність спору про те, що спадковий договір не є чинним та таким, що потребує визнання його дійсності судом, відсутність у мотивувальній частині рішення висновків про те, які права ОСОБА_3 порушені, за захистом яких останній звернувся до суд, чим саме порушені, а якщо порушені, то ким саме, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Сторони, яких було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявились, заяв про відкладення розгляду справи від останніх не надійшло. Від представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2 ОСОБА_6 надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату з тих підстав, що він буде зайнятий у засіданні Луганського окружного адміністративного суду.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання представника ОСОБА_6, останній був завчасно попереджений про дату розгляду справи та мав можливість належним чином визначитися зі своєю участю у судових засіданнях, доказів зайнятості у іншому процесі, а саме засіданнях Луганського окружного адміністративного суду, ОСОБА_6 апеляційному суду не надано. Справу розглянуто на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України без участі сторін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що між сторонами дійсно було укладено та підписано спадковий договір від 01.09.2015 року, який на даний час укладений та нотаріально посвідчений. При укладенні зазначеного спадкового договору між позивачем та відповідачем було погоджено всі належні та істотні умови спадкового договору - обов'язки сторін, забезпечення та розірвання спадкового договору. За спадковим договором набувач зобов'язується виконати розпорядження відчужувача і в разі його смерті набуває право власності на нерухоме майно відчужувача. Предметом спадкового договору є нерухоме майно.

Представник позивача ОСОБА_5 у судовому засіданні просив частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3, а саме визнати спадковий договір, укладений 01 вересня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, дійсним і стягнути з ОСОБА_2 судові витрати при поданні ОСОБА_3 зустрічного позову.

Ухвалюючи рішення про задоволення зустрічних позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що зустрічний позов ОСОБА_3 є самостійним позовом та, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, прийнявши до уваги ту обставину, що визнання позову відповідачем за зустрічним позовом є безумовним і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у мотивувальній частині рішення обмежився посиланням на визнання відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 зустрічної позовної заяви, та без зясування та дослідження інших обставин справи, прийшов до висновку за необхідне визнати спадковий договір дійсним та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які останній поніс при подачі зустрічного позову.

Колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки до цих висновків суд дійшов з порушенням як норм матеріального, так і процесуального права.

Як встановлено колегією суддів, 24.11.2016року, у судовому засіданні о 09-16годин, ухвалою Троїцького районного суду Луганської області позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання спадкового договору залишено без розгляду, а.с.108.

У тому саме засіданні, 24.11.2016року, о 09-44год., після задоволення заяви ОСОБА_2 про залишення позовної заяви останньої до ОСОБА_3, суд першої інстанції постановляє ухвалу про відкриття провадження за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання дійсним спадкового договору, стягнення матеріальних витрат, а.с.109.

Суд першої інстанції не визначився, чи є позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 саме зустрічною позовною заявою до первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання спадкового договору, який на час відкриття провадження вже був залишений без розгляду.

Також, отримавши у судовому засіданні заяву від представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_3 в частині визнання спадкового договору дійсним та стягнення з ОСОБА_2 судових витрат, суд першої інстанції у встановленому порядку не постановив відповідної ухвали щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальних витрат, не обумовлених спадковим договором у розмірі 18290грн. та моральної шкоди в сумі 200000грн. та ухвалив рішення тільки в частині позовних вимог.

Між тим, враховуючи що ОСОБА_3 на рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не подана, а апелянтом ОСОБА_2 рішення у цій частині не оскаржується, відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року „Про практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку яким передбачено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується, апеляційним судом у зазначеній частині рішення не переглядається.

Крім того, посилаючись у мотивувальній частині рішення на те, що відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 безумовно визнала вимоги зустрічної позовної заяви, суд у вступній та описовій частинах рішення посилається на те, що ОСОБА_2 на неодноразові виклики до суду не зявлялась.

Як вбачається з матеріалів справи, після відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання дійсним спадкового договору, стягнення матеріальних витрат та призначення судом справи до розгляду на 01.12.2016 року, а.с.109, та до ухвалення рішення 28.12.2016року, судом першої інстанції розгляд справи не відбувався у звязку з неявкою сторін у судове засідання, що дає підстави для висновку про те, що відповідач ОСОБА_2 не мала можливості пояснити свою позицію щодо позову ОСОБА_3 та, як зазначає суд першої інстанції, безумовно визнати цей позов. Матеріали справи не містять визнання ОСОБА_2 позовних вимог ОСОБА_3 та згоди на задоволення позовних вимог останнього.

Щодо суті позовних вимог ОСОБА_3 про визнання спадкового договору дійсним.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ст..60 ЦПК України).

Відповідно до ст.. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Поняття сторони в цивільному процесі має безпосередній зв'язок з матеріальними правовідносинами.

Позивач - це особа, яка звертається до суду з метою захисту належних йому порушених прав та законних інтересів.

Відповідач - це особа, на яку вказує позивач як на порушника своїх прав та законних інтересів та до якого він предявляє позов.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст.3 ЦПК України), позивач має довести: наявність спірного правовідношення та належність спірного права саме йому («активна легітимація»), те, що відповідальність за порушення має нести саме зазначений відповідач («пасивна легітимація»), а суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Однак на порушення вищевказаного, суд першої інстанції не вирішив питання, чи оспорюється відповідачем ОСОБА_2 дійсність спадкового договору, з урахуванням того, що ОСОБА_2 звернулась до суду із первісним позовом про розірвання цього самого договору, та чи виникли між сторонами з цього питання спірні правовідносини, які потребують судового вирішення та чи потребує позивач ОСОБА_3 судового захисту щодо порушення, не визначення або оспорювання його прав.

Аналізуючи доводи позовної заяви ОСОБА_3, колегія суддів вважає, що по суті позовна заява є запереченнями ОСОБА_3 на позовну заяву ОСОБА_2 із зазначенням того, що позовні вимоги ОСОБА_2 необґрунтовані та безпідставні, ОСОБА_3 жодним чином ні за яких обставин не допускав істотних порушень спадкового договору, повністю забезпечував ОСОБА_2 належними лікувальними засобами, здійснював допомогу в підтримці належного самопочуття ОСОБА_2, займався ремонтом квартири, надавав матеріальну допомогу, що не передбачено спірним договором і витрати на цю матеріальну допомогу просив суд стягнути. Викладення обставин, яким ОСОБА_3 обґрунтовує свої вимоги щодо необхідності визнання спадкового договору дійсним, позовна заява останнього не містить.

Суд першої інстанції у мотивувальній частині рішення зазначив встановлені судом обставини, а саме те, що сторонами дійсно було укладено та підписано спадковий договір від 01.09.2015року. Спадковий договір вступив в силу з моменту його підпису та нотаріального посвідчення. Спадковий договір на даний час укладений і завірений нотаріусом, при цьому, у порушення п.3 ст.215 ЦПК України суд першої інстанції не зазначив, з яких саме мотивів судом встановлено порушення, не визнання або оспорення прав, свобод чи інтересів, за захистом яких ОСОБА_3 звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 не доведена наявність спору з ОСОБА_2 щодо дійсності підписаного сторонами договору, який був нотаріально посвідчений, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне зясування судом обставин, що мають значення по справі;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, суд вважав встановленими недоведені позивачем обставини, що стало причиною невідповідності висновків суду обставинам справи та порушенню судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до ст.. 309 ЦПК рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Щодо судових витрат ОСОБА_3, то, відповідно до ст.. 88 ЦПК України судові витрати, понесені стороною присуджуються з другої сторони тільки у разі ухвалення рішення на користь цієї сторони. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено, то підстави для присудження з ОСОБА_2 понесених ОСОБА_3 судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст.303,304, п.2.ч.1 ст.307, ст..ст.309,313,314,316,317,319ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 28 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання спадкового договору дійсним, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді: