НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14 березня 2017 рокуСправа № 322/1172/16

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: ОСОБА_2

третя особа: Новомиколаївська районна державна адміністрація Запорізької області

про: позбавлення батьківських прав.

24 листопада 2016 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд:

- позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

18 серпня 2000 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_2.

Від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

З моменту народження дочки ОСОБА_4, сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сімї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери, в родині часто виникали сварки та скандали. З жовтня 2005 року сімя фактично розпалася, сторони разом не проживали, спільного господарства не вели, малолітня донька ОСОБА_4 залишилася проживати з позивачем та знаходилася на повному його утриманні.

27.04.2006 позивач предявив позов до Ленінського районного суду м. Запоріжжя про розірвання шлюбу. Рішенням суду позов було задоволено. ОСОБА_2 не заперечував проти проживання дочки з позивачем, про дні та часи побачень не наполягав.

02.01.2008 у позивача народилася друга дочка ОСОБА_5. За весь період, починаючи з часу розірвання шлюбу, відповідач ОСОБА_2, в добровільному порядку належної матеріальної допомоги на дітей не надавав, офіційно не працював, мав тимчасовий нестабільний дохід. Діти мешкали разом з позивачем, знаходилися та наразі знаходяться на повному його утриманні.

За рішенням суду відповідач повинен сплачувати аліменти. Жодного разу ОСОБА_2 не поцікавився за які кошти виховуються діти. Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.07.2016 року складає 23 580,50 грн.

Всі питання щодо виховання дітей вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. За час навчання дітей у школі гр. ОСОБА_2 до школи не приходив, батьківськи збори не відвідував, не цікавився фізичним та інтелектуальним розвитком доньок.

Батько ніяким чином не піклується про доньок, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоровя, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти.

ОСОБА_2 жодного разу не звертався до позивача, щоб побачитися або поспілкуватися з дітьми, жодного разу не звертався до органів опіки та піклування з метою визначення часів та днів побачення з доньками. Станом на сьогодні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не знайомі з ОСОБА_2, відповідач для дітей зовсім стороння людина.

Виходячи з наведеного, посилаючись на норми ст.ст. 164 166 СК України, позивач просив задовольнити його вимоги та підтримав їх у судовому засіданні.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав позов, надав суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав, зазначивши про те, що йому байдуже питання позбавлення його батьківських прав.

У судовому засіданні 14.03.2017 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини цивільної справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

Відповідач по справі ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження від 15 березня 2001 року серії І-ЖС № 005214, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується свідоцтвом про народження від 05 лютого 2008 року серії 1-ЖС № 083628.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2006 по справі № 2-1856/2006р. шлюб між сторонами по даній справі, зареєстрований 18.08.2000 відділом РАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 585, було розірвано.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2014 по справі № 344/6647/13-ц з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Зміна прізвища позивача з «Кузьміна» на «Корєнєвська» у звязку з реєстрацією шлюбу підтверджується свідоцтвом про шлюб від 24.04.2015 серії І-ЖС № 154849.

Згідно з розрахунком заборгованості боржника по аліментам від 06.07.2016, станом на 01.07.2016 відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей в розмірі 23 580,50 грн.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 від 03.01.2017 № 01-01-17/0004 відповідач, за час навчання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 жодного разу не приходив до школи, батьківські збори не відвідував, не спілкувався з вчителями, класними керівниками, не цікавився інтелектуальним розвитком доньок, не надавав коштів на їх утримання. 22.12.2016 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Новомиколаївській райдержадміністрації було розглянуто питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за ухиляння ним від виконання батьківських обовязків та визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема один з батьків.

Однією з підстав для позбавлення батьківських прав, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, є ухилення батьків від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обовязками.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вищенаведеними доказами в їх сукупності, в тому числі і фактом визнання відповідачем предявленого позову у судовому засіданні, підтверджується факт свідомого ухилення відповідача від виконання батьківських обовязків щодо його дітей.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність у справі будь-яких доказів, якими б спростовувались доводи позивача, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином, суд визнає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

До позовної заяви додано квитанцію № 0.0.658568273.1 від 24.11.2016, якою підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 551,20 грн., отже відповідна сума судових витрат підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 212 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав задовольнити повністю.

2. Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, батьківських прав щодо його дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна гривня 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Суддя С.С. Гасанбеков