Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Ковальчук Н.М., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання їхньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Рівненського міського суду від 14 лютого 2007 року у розмірі 300 гривень 00 копійок щомісячно та стягувати починаючи з дня набрання рішенням законної сили з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їхньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 900 (девятсот) гривень, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_4 покликався на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказував, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що матеріальне становище позивача погіршилось у звязку з інфляційними процесами у державі, подорожчанням продуктів харчування та товарів загального вжитку, що є загальновідомим фактом. Однак такий висновок суду вважає помилковим, виходячи з того, що загальновідомим фактом може бути визнано інфляційний процес у державі, проте це не є підтвердженням погіршення матеріального стану позивача, оскільки ОСОБА_2 працювала у дитячому садочку і на момент призначення аліментів в сумі 300 грн. і на даний час працює, коли просить їх збільшити, та отримує заробітну плату в державному закладі дошкільної освіти, яка індексується відповідно до закону.

Доводив, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, а саме: судом не зясовано чи наявні в даному спорі підстави, визначені у ст.192 СК України, оскільки підставою позову ОСОБА_2 вказує «здорожчання життя», а в ч. 1 ст.192 СК України законодавець визначає чіткі підстави, які дають змогу суду задовольнити позовні вимоги про збільшення аліментів це зміна матеріального стану платника аліментів або отримувача, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них, однак позивачем не вказано жодної із підстав, визначених у ст.192 СК для того, щоб її позовні вимоги були задоволені.

Зазначав, що в порушення ст. 212-214 ЦПК України суд не встановив усіх фактичних обставин справи, зокрема не зясував чи зможе відповідач сплачувати 900 грн. щомісячно, зважаючи на те, що його матеріальний стан не змінився, він є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, має на утриманні неповнолітнього сина.

З цих підстав просив рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2016 року скасувати. Прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити. Однак, також повідомила суд, що її довіритель не заперечує проти сплати аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 підтримали заперечення подані на апеляційну скаргу, просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач являються батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-ГЮ №035028 від 21 вересня 2006 року, виданого відділом РАЦС Рівненського МУЮ (а.с.3).

На підставі виконавчого листа у справі №2-1801 від 14 лютого 2007 року, виданого Рівненським міським судом Рівненської області, із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі по 300 щомісячно, починаючи з 05.12.2006 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с.2).

ОСОБА_4 являється інвалідом ІІІ групи загального захворювання (а.с.86), отримує пенсію 1347 грн., має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6, 16 квітня 2004року народження (а.с.85).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що змінився майновий стан відповідача, що у свою чергу згідно ст.192 СК України дає підстави для зміни розміру аліментів в сторону їх збільшення.

Судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення було враховано, що на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку: на час присудження аліментів дитина належала до категорії дітей віком до 6-ти років, прожитковий мінімум на дитину цього віку на місяць становив 434 грн., на час ухвалення даного судового рішення дитина належить до категорії дітей віком від 6-ти до 18-ти років, прожитковий мінімум на дитину цього віку на місяць становить 1 689 грн. Крім того, матеріальне становище позивача також погіршилося у звязку з інфляційними процесами у державі, подорожчанням продуктів харчування та товарів загального вжитку, що є загальновідомим фактом.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками, оскільки вони не відповідають матеріалам справи.

Наведені обґрунтування погіршення матеріального стану позивачки, як-то зростання вартості життя в рівній мірі стосується і відповідача.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частина перша статті 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Збільшуючи розмір аліментів втричі, місцевий суд не звернув уваги, що в матеріалах справи відсутні відомості про зміну матеріального стану відповідача ОСОБА_4 після стягнення аліментів у 2007 році. Зокрема, встановлено, що відповідач є інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання. (а.с.84), даних про отримання відповідачем інших доходів позивачем не надано, доводи позивача, які містяться в позовній заяві та запереченнях на апеляційну скаргу про те, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець та має щомісячний дохід від підприємницької діяльності не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять та позивачем не надано доказів щодо зміни її (позивача) матеріального або сімейного стану, погіршення її стану здоров'я, а також доказів на підтвердження того, що після постановлення рішення суду про стягнення аліментів матеріальний стан відповідача поліпшився та він має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі щомісячно, що є її обов'язковою умовою для задоволення позовних вимог в цій справі у розумінні положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України.

При визначенні нового збільшеного розміру аліментів дані обставини не були враховані судом.

Ксерокопії епікризу та амбулаторної картки ОСОБА_2 подані нею в справу після ухвалення рішення , в силу ч.1 ст.303 ЦПК України, колегія суддів до уваги не бере.

Колегія суддів вважає, що наявність передбачених законом підстав для збільшення розміру аліментів не доведена позивачкою, однак враховуючи, що відповідач не заперечує проти збільшення аліментів до розміру 500 грн., колегія суддів вважає за можливе змінити судове рішення, зменшивши розмір стягнутих з відповідача на користь позивачки щомісячних аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2 з 900 грн. до 500 грн.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 307, 309, 313-314, 316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2016 року змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_4 щомісячних аліментів на утримання ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2 з 900 грн. до 500 грн..

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : С.В. Боймиструк

Судді : С.О. Гордійчук

ОСОБА_7