справа № 399/102/17
провадження № 2/399/126/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді - Шуліки О.О., за участю секретаря судового засідання - Рясної В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом згідно якого прохала суд винести рішення яким розділити майно, що є їхньою з відповідачем спільною сумісною власністю, визнавши за нею право приватної власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 та ? частину земельної ділянки розташованої під будинком АДРЕСА_1. Визнати за відповідачем право приватної власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 та ? частину земельної ділянки розташованої під будинком АДРЕСА_1, залишивши майно у спільній частковій власності.

Свої вимоги мотивувала тим, що 18.08.2001 року було укладено шлюб між нею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від шлюбу у них народилися двоє дітей ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. За час шлюбу ними було придбано спільне житло, а саме 28.07.2013 року придбано житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1, а 30.07.2013 року придбано під зазначеним будинком земельну ділянку. На момент придбання зазначеного майна вона перебувала у декретній відпустці і нею було використано одноразову допомогу при народженні другої дитини у розмірі 9800,00 грн. та позичено грошові кошти у ОСОБА_5 у розмірі 25000 грн. для придбання будинку та 29.11.2011 року вона отримала довіреність від ОСОБА_6 і зайнялась приватизацією земельної ділянки під ним. Іншу частину грошових коштів вони з чоловіком спільно відкладали протягом усього часу шлюбу. Таким чином вона вважає домоволодіння та земельну ділянку спільною сумісною власністю подружжя. Починаючи з 2014 року відповідач почав зловживати спиртними напоями влаштовуючи скандали бійки і в решті решт перетворив спільне життя на нестерпне існування не лише для неї, а й для дітей. Протягом 2016 року вона неодноразово зверталась до поліції та служби у справах дітей за захистом, боролась за свою родину, але коли відповідач вважаючи домоволодіння своєю особистою власністю вигнав їх з дітьми з будинку, вона була змушена подати на розлучення та рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 11.10.2016 року вони розлучилися. Усе нажите майно під час спільного проживання відповідач вважає лише своїм та відмовляється в добровільному порядку його поділити. Тому вона змушена звернутися до суду.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судвому засіданні позов визнав в повному обсязі..

Заслухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 18.08.2001 року по 25.10.2016 року , що підтверджується рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 11.10.2016 року.

Під час шлюбу згідно договору купівлі-продажу від 28.07.2013 року сторонами було придбано житловий будинок з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 і земельну ділянку площею 0,1427га для обслуговування даного житлового будинку, що підтверджується договором купівлі - продажу від 30.07.2013 року. Вказані обставини в судовому засіданні не заперечувалися сторонами.

Відповідно дост.60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, вказаний житловий будинок із земельною ділянкою для обслуговування даного житлового будинку є спільним майном подружжя, оскільки були придбані в період шлюбу.

Статтею 63 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до вимог пунктів 2,4ст. 65 СКпід час укладання договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Тобто зазначені норми матеріального права презумують факт спільної сумісної власності подружжя, доки не доказано інше кимось із подружжя. Отже обов'язок спростувати презумпцію спільності майна лежить на відповідачеві, який жодних достовірних та допустимих доказів щодо наявності інших обставин при придбанні спірного житлового будинку із земельною ділянкою, передбаченихст. 57 СК Українисуду не надав.

Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно дост.70 СК України, у разі поділу майна що є спільною власністю подружжя, частки майна чоловіка та жінки є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК Українивстановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Так як між колишнім подружжям не досягнуто згоди щодо поділу спірного нажитого в шлюбі майна, між ними не укладено шлюбного договору, то частка цього майна кожного із них становить по 1/2.

Дане також випливає із положеньст.372 ЦК України, відповідно до якої у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У відповідності до ч. 2,3 ст. 358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Між сторонами не досягнуто згоди щодо варіантів поділу майна, а тому, з урахуванням пояснень позивача наданих в судовому засіданні, інтересів сторін та інтересів дітей, які проживають з позивачкою, а також те, що житловий будинок, земельна ділянка за технічними характеристиками становлять із себе річ неподільну, те, що сторони не наполягають на розподілі спірного будинку, земельної ділянки в натурі, суд вважає необхідним визнати за сторонами ідеальні частки в цьому майні без його реального поділу та залишити спірний, будинок та земельну ділянку у їх спільній частковій власності, в розмірі по 1/2 частині вказаного майна кожному з співвласників, відповідно ОСОБА_1 до ОСОБА_2.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати .

Керуючись ст.ст.8,10,11,60,209,212-215,218 ЦПК України ст.ст. 60,69 ч.1,70 ч.1,71 СК України, , суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Виділити та визнати право спільної часткої власності за ОСОБА_1 на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1.

Виділити та визнати право спільної часткої власності за ОСОБА_2 на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1.

Виділити та визнати право спільної часткої власності за ОСОБА_1 на ? частину земельної ділянки розташованої за адресою по АДРЕСА_1

Виділити та визнати право спільної часткої власності за ОСОБА_2 на ? частину земельної ділянки розташованої за адресою по АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у виді судового збору в розмірі 915 гривні 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Онуфріїський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.О. Шуліка