Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 55 Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Кочетова Л.Г.,

суддів: Микитюк О.Ю., Товянської О.В.,

за участю секретаря: Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Державного університета телекомунікацій про стягнення індексації, вихідної допомоги, невиплачених при звільненні працівника та середнього заробітку за час затримки розрахунку за апеляційною скаргою Державного університета телекомунікацій на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 01 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та в обґрунтування вимог зазначив, що до 31.08.2015 року працював у відповідача на посаді начальника дільниці з обслуговування та ремонту електромереж та електрообладнання. На момент звільнення йому не була нарахована сума індексації за період з 01.07.2015 року по 31.08.2015 року, що потягнуло за собою менший розмір вихідної допомоги. З урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути 643,10 грн. індексації, 27,47 грн. вихідної допомоги та 25371,36 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 01 грудня 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі Державний університет телекомунікацій просить рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку скасувати та зменшити суму до 4999,81 грн., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що індексація не була нарахована не з вини відповідача, а у зв»язку з відсутністю відповідного нормативногго регулювання, стягнення середнього заробітку не співмірно заявленим вимогам, судом безпідставно не застосовано правову позицію Верховного Суду України по справі № 6-2405цс15.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працював у відповідача на посаді начальника дільниці з обслуговування та ремонту електромереж та електрообладнання до 31 серпня 2015 року та був звільнений з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 4).

Нарахування та виплата індексації заробітної плати за липень-серпень 2015 року відповідачем позивачу не проводились, при розрахунку вихідної допомоги така виплата не враховувалась.

Заборгованість по невиплаченій індексації складала 643,10 грн. та по недоплаченій вихідній допомозі - 27,47 грн.

Вказана заборгованість визнана відповідачем ту у повному розмірі стягнута рішенням суду.

У вказаній частині рішення не оскаржується та не є предметом апеляційцного розгляду.

Згідно з положеннями ст.ст. 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у ці строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Оскільки вимоги законодавства щодо виплати належних працівникові сум відповідачем виконані не були, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

При цьому підстав для застосування принципу співмірності та зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у суду не було, так як вимоги позивача щодо розміру належних йому при звільненні сум судом першої інстанції задоволені у повному обсязі,

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України у справах № 6-41цс15 від 01 квітня 2015 року та № 6-113цс16 від 27 квітня 2016 року.

Посилання апелянта на те, що суд безпідставно не застосував правову позицію Верховного Суду України по справі № 6-2405цс15 є безпідставним, оскільки вказана правова позиція стосується випадків застосування принципу співмірносту у випадку часткового задоволення вимог про стягнення заборгованості. Дане рішення вказаній правовій позиції відповідає.

Щодо причин несвоєчасного нарахування та виплати позивачу зазначених сум, то вказані причини на правильність рішення не впливають.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому на підставі ст. 308 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державного університета телекомунікацій відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді