Справа №718/1974/15-ц
Провадження №2/718/967/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2017 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі судді Мізюка В.М., секретаря Безушко М.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Ошихлібської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області про визнання заповіту недійсним

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання заповіту недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.10.2014 року померла її бабуся ОСОБА_3. 15.10.2014 року ОСОБА_3 було складено заповіт, згідно якого все своє майно вона заповіла доньці ОСОБА_2. Крім доньки ОСОБА_2 у ОСОБА_3 ще був син ОСОБА_4, який був її батьком та який помер 30.03.2015 року. Вказує, що на протязі багатьох років ОСОБА_3 постійно хворіла та лікувалась, а з серпня 2014 року її стан значно погіршився та вона перебувала в реанімаційному відділенні, таким чином станом на день складання заповіту вона перебувала в такому стані, що не могла розуміти та усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Крім того, за життя ОСОБА_3 постійно говорила що все своє майно залишить сину і доньці, а тому вона не могла скласти заповіт тільки на доньку. Таким чином вважає заповіт недійним та таким що підлягає скасуванню, а тому просила позов задовольнити.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити з підстав наведених в ньому. Крім того вказали, що існують попередні заповіти, які ОСОБА_3 склала у повністю дієздатному стані та в яких вона розпорядилася своїм майном на користь двох дітей.

Відповідачка ОСОБА_5 та її представник позовні вимоги не визнали, вказали що заповіт складено ОСОБА_3 у повністю дієздатному стані, що встановлено секретарем сільської ради.

Представник Ошихлібської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області позовні вимоги не визнав, зазначив, що в 2014 році стан ОСОБА_3 дійсно погіршився, однак це не було звязано з якимись психічними розладами, а повязано з віковими хворобами. У ОСОБА_3 завжди була дуже гарна память, вона була привітна з усіма та не виявляла ознак психічного розладу.

Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, повно зясувавши фактичні обставин на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України, принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ст. 3 ЦПК України встановлено, що правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 15.10.2014 року ОСОБА_3 складено заповіт згідно якого усе своє майно, де б воно не знаходилось, з чого б не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право заповідає доньці ОСОБА_6. Даний заповіт посвідчено секретарем Ошихлібської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області ОСОБА_7.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-МИ №136653, виданого виконавчим комітетом Ошихлібської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, ОСОБА_3 померла 16.10.2014 року у віці 75 років. Причиною смерті ОСОБА_3 є серцева недостатність, ІІІ дифузний кардіосклероз та ішемічна хвороба серця, що підтверджується довідкою про причину смерті від 17.10.2014 року.

Зокрема судом встановлено, що ОСОБА_3 і раніше складалися заповіти, а саме: 15.03.1999 року; 04.07.2000 року та 31.07.2012 року, які на даний час є скасовані у звязку із складанням заповіту від 15.10.2014 року.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст.ст. 1247, 1248 ЦК України.

Так, згідно ч.2 ст.1247 ЦК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Ст. 1251 ЦК України передбачено, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про визнання заповіту недійсним позивачка, як підставу позову зазначає, що волевиявлення заповідачки не було вільним та не відповідало її волі, оскільки остання не підписувала вищезазначений заповіт та на момент його складання не усвідомлювала значення своїх дій.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

З матеріалів справи убачається, що заповіт ОСОБА_3 від 15.10.2014 року записано секретарем Ошихлібської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області зі слів ОСОБА_3. Заповіт до підписання прочитаний вголос заповідачці і власноручно підписаний нею у присутності секретаря сільської ради. Особу заповідачки секретарем встановлено, її дієздатність перевірена.

За клопотанням представника позивача, для визначення належності підпису ОСОБА_3 у заповіті від 15.10.2014 року, ухвалою суду від 08.04.2016 року по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання: чи виконані підписи від імені ОСОБА_3 в заповітах від 15.03.1999 року, 04.07.2000 року та 31.07.2012 року однією особою; чи виконані підписи від імені ОСОБА_3 в заповітах від 15.03.1999 року, 04.07.2000 року, 31.07.2012 року та 15.10.2014 року однією чи різними особами; чи виконані підписи від імені ОСОБА_3 в заповіті від 15.10.2014 року і журналі реєстраційних нотаріальних дій Ошихлібської сільської ради за 2014 рік однією чт різними особами.

Згідно висновку експерта №887-К від 02.08.2016 року судовий експерт дослідивши обєкти та зразки надані на дослідження дійшов наступного висновку: підписи від імені ОСОБА_3 в заповітах від 15.03.1999 року, 04.07.2000 року та 31.07.2012 року виконані ймовірно однією особою, відповісти на дане питання в категоричній формі не виявилося можливим у звязку з малим обємом почергового матеріалу в досліджуваних підписах. Відповісти на питання чи виконані підписи від імені ОСОБА_3 в заповітах від 15.03.1999 року, 04.07.2000 року, 31.07.2012 року та 15.10.2014 року однією чи різними особами не виявилося можливим в звязку з тим, що в досліджуваних підписах встановлені співпадаючі та розбіжні ознаки, які не утворюються сукупності, достатньої для позитивного або негативного висновку, а також через малий обєм графічного матеріалу в досліджуваних підписах. Підписи від імені ОСОБА_3 в заповіті від 15.10.2014 року та журналі реєстрації нотаріальних дій Ошихлібської сільської ради за 2014, 2015 роки, запис за реєстровим номером 67 виконані ймовірно однією особою, відповісти на питання в категоричній формі не виявилось можливим, у звязку з малим обємом почеркового матеріалу в досліджуваних підписах.

Таким чином висновок за результатами судової почеркознавчої експертизи не дає можливості категорично стверджувати що підпис в заповіті від 15.10.2014 року здійснено від імені ОСОБА_3 чи іншої особи, а тому суд не може сприймати даний висновок як належних доказ, оскільки він не підтверджує та спростовує наведені позивачкою доводи.

Крім того, доводи позивачки про недієздатність ОСОБА_3 на момент складання заповіту від 15.10.2014 року спростовуються показами свідків, зокрема:

свідок ОСОБА_8 суду показала, що вона працює листоношею в с. Ошихліби Кіцманського району. На протязі останніх двох років вона кожного місяця приносила пенсію ОСОБА_3, про що остання розписувалася у відомості. На момент її візитів та зокрема в жовтні 2014 року ОСОБА_3 поводила себе адекватно та розуміла значення своїх дій;

ОСОБА_9, яка працює лікарем, суду показала що перед смертю ОСОБА_3 вона періодично навідувалась до неї. ОСОБА_3 перебувала в тяжкому стані внаслідок наявних у неї хвороб, однак в стаціонарі вона не лікувалась та повністю усвідомлювала значення своїх дій. Крім того вказала, що хвороби ОСОБА_3 були повязані із її похилим віком, а не з будь-яким психічним розладом;

свідок ОСОБА_7, яка працює секретарем Ошихлібської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, суду показала що 15.10.2014 року вона на прохання ОСОБА_3 прийшла до неї додому щоб посвідчити заповіт. При складанні заповіту ОСОБА_3 поводила себе адекватно, в повному обсязі усвідомлюючи значення своїх дій.

Суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 які суду показали, що ОСОБА_3 завжди стверджувала що все своє майно залишить доньці і сину, оскільки дані покази не містять жодних відомостей які могли б вказували на наявність у ОСОБА_3 на момент складання заповіту від 15.10.2014 року ознак психічного захворювання.

Крім того, суд не вважає належними покази ОСОБА_12 яка суду показала, що зі слів сусідів ОСОБА_3 знає що остання на протязі тривалого часу перебувала в неадекватному стані, оскільки вони не ґрунтуються на її особистому баченні а тільки на підставі почутої з невідомих джерел інформації.

Відповідно до ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

За змістом Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 зі змінами, відповідно до пунктів 157, 158 якої визначено те, що заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається ним перед його підписом. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою за правилами, викладеними в пункті 16 цієї Інструкції. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках. Присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом;заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особу свідків, а саме: прізвище, ім'я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

З положень ст. 1233 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, тобто дією однієї сторони, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт, а також скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Відповідно до роз'яснень п. 19 постанови пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"; нормативно-правовий акт № 435-IV від 16.01.2003 року, статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним

Як роз'яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Однак, за змістом п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Таким чином, всебічно, повністю і обєктивно дослідивши матеріли справи, суд приходить до висновку що наведені позивачкою доводи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та ґрунтуються тільки на її особистих переконаннях, оскільки порядок складання, форми та посвідчення заповіту дотримано в повному обсязі, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-216, 218, 224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Ошихлібської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.М. Мізюк