Справа № 369/5986/16-ц
Провадження № 2-о/369/18/17
РІШЕННЯ

Іменем України

03 березня 2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.

при секретарі Кузьменко П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області, Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора Київської області про встановлення факту спільного проживання однією сім»єю зі спадкодавцем , -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту проживання зі спадкодавцем, посилаючись на те, що 27 червня 2015 року у віці 86 років померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть, місце державної реєстрації: виконавчий комітет Боярської міської Ради Києво- Святошинського району Київської області, актовий запис № 398, серія 1-ОК № 343312. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді 13/50 часток житлового будинку №31 з відповідною частиною господарських будівель і споруд розташованих по вул. Сахалінській в м. Боярці Київської області та на земельну ділянку площею 0,0269 га з кадастровим номером :01:050:50, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Боярка, вул.Сахалінська, земельна ділянка, 31.

Вказує, що на час відкриття спадщини вона постійно проживала з ОСОБА_2 тобто з жовтня 2009 року до моменту її смерті. За життя, ОСОБА_2 ставилася до неї, як до своєї рідної доньки, так вийшло своїх рідних дітей померла не мала і взагалі на час смерті в неї не було родичів. Також вона доводиться ОСОБА_2 племіннецею, бо є донькою брата її померлого чоловіка.

У встановлений законодавством строк заявник звернулась до Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Київської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченим 24.01.2014 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 за р. № 363 або свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі 1264 ЦК України, як такій, що проживала однією сім'єю. Постановою № 103/02-31 від 29.01.2016 року від 29.01.2016 року державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено заявнику у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом та свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв»язку з тим, що заповіт посвідчений 24.01.2014 року приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 за р. № 363, був скасований новим заповітом, посвідченим 14.07.2014 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 за р. № 2288; заповіт посвідчений 14.07.2014 року приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 за р. № 2288 був скасований через три дня заявою, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 17.07.2014 року № 2321. Також державний нотаріус зазначив, що документи на які гр. ОСОБА_1 надала для оформлення спадщини, неможливо встановити факт її проживання однією сім'єю з ОСОБА_2 на протязі останніх п'яти років до часу відкриття спадщини.

Також заявник вказує, що всі свята вона святкувала разом із померлою у колі невеликої, дружньої родини, готували святкові вечері, запрошували сусідів та друзів, бо померла завжди називала її донею та мала дуже ніжне ставлення та повагу. Незнайомі люди бачили тепло їхньої родини, завжди вважали їх мамою та донькою, тобто родиною. Після смерті ОСОБА_5 заявник займалася організацією поховання, що підтверджується договором замовлення про надання ритуальних послуг, повідомила всім знайомим та сусідам, займалась організацією поминального обіду, офіційним чином зареєструвала факт смерті та отримала свідоцтво про смерть.

Вважає, що останнім часом ОСОБА_2П з огляду на вік та стан здоров'я часто забувала події зі свого життя, і робила нелогічні дії, що підтверджується складанням заповіту від 14.07.2014 року на сторонню людину (сусідку), проте, як вже було зазначено, 17.07.2014 року даний заповіт було скасовано особистою заявою ОСОБА_2 через три дні.

Посилаючись на вищевикладене та норми законодавства заявник просила суд встановити факт спільного проживання однією сім'єю (не менше п'яти років) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, померлої 27 червня 2015 року в період з жовтня 2009 року по 27 червня 2015 року за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, місто Боярка, вул.Сахалінська, будинок №31.

Представник заявника у судовому засіданні підтримала заяву та просила її задовольнити, вважає, що саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину.

Заінтересована особа Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомляла.

Заінтересована особа Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора Київської області в судове засіданні не з»явилася, звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази, вислухавши свідків, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною другою ст. 256 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що 27.06.2015 року померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 І-ОК № 343312, видане виконавчим комітетом Борської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 01.07.2015 р., актовий запис - № 398.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 362/2015 до майна померлої 27.06.2015 року ОСОБА_2 07.07.2015 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області на підставі заяви № 934 про прийняття спадщини за законом та за заповітом, посвідченим 24.01.2014 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 за р. № 363, яка надійшла від імені ОСОБА_1, була заведена спадкова справа № 362/2015.

На випадок своєї смерті спадкодавиця ОСОБА_2 залишила заповіти: заповіт посвідчений 24.01.2014 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 за р. № 363, за умовами якого все свої майно вона заповіла ОСОБА_1; заповіт, посвідчений, 14.07.2014 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 за р.№ 2288, за умовами якого все своє майно вона заповіла ОСОБА_7, 12.09.1954 р. н.

При цьому, заповіт посвідчений 24.01.2014 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 за р. № 363, за умовами якого все свої майно ОСОБА_8 заповіла ОСОБА_1, був скасований новим заповітом, посвідченим 14.07.2014 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 за р. № 2288; заповіт посвідчений 14.07.2014 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 за р.№ 2288, за умовами якого все своє майно ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, був скасований заявою, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 17.07.2014 р.

29.01.2016 року ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_9 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 24.01.2014 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 за р. № 363 або свідоцтво про право на спадщину за законом на підставі ст.1264 ЦК України,як такій, що проживала однією сім»єю з ОСОБА_2 на протязі останніх п»яти років до часу відкриття спадщини, на 13/50 часток житлового будинку № 31 з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованого по вул. Сахалінській в м. Боярка Київської області та на земельну ділянку площею 0,0269 га з кадастровим номером :01:050:5001, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Сахалінська, земельна ділянка 31, належні померлій 27.06.2015 року ОСОБА_2

Постановою вих. № 103/02-31 від 29.01.2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за документами, які ОСОБА_1 надала для оформлення спадщини, неможливо встановити факт її проживання однією сім»єю з ОСОБА_2 на протязі останніх п»яти років до часу відкриття спадщини.

Так в заяві про встановлення факту, заявник зазначає, що після смерті ОСОБА_2 вона прийняла спадщину та фактично використовує будинок та земельну ділянку, всі правовстановлюючі документи знаходяться у неї, тобто вона є єдиною спадкоємицею четвертої черги на спадкове майно.

Проте суд не може погодитись з такими твердженнями заявника з огляду на наступне.

У відповідності до ст.ст.1261- 1263 ЦК України визначено спадкоємців першої, другої та третьої черги.

У відповідності до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У відповідності до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні не встановлено факту проживання заявника з померлою ОСОБА_2 однією сім'єю.

Заявником не надано будь-яких доказів, що вона та ОСОБА_2 мали єдиний сімейний бюджет та проживали однією сім'єю.

Так в судовому засіданні встановлено, що заявниця, лише доглядала за ОСОБА_2 та допомогала по господарству.

Допитаний в судовому засіданні 03.11.2016 року свідок ОСОБА_7 показала суду, що ОСОБА_1 проживала та у всьому допомагала померлій. Проживали разом протягом п»яти років.

Допитаний в судовому засіданні 03.11.2016 року свідок ОСОБА_10, показала суду, що знала померлу ОСОБА_2 вона була одинокою жінкою та дуже хворою. ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_2 десь приблизно 5-6 років.

Допитаний в судовому засіданні 03.11.2016 року свідок ОСОБА_11 показала суду, що ОСОБА_11 проживала з ОСОБА_2 п»ять чи навіть більше років.

Проте, з наданих суду показань свідків, суд не може дійти беззаперечного висновку, що ОСОБА_1 спільно проживала з ОСОБА_2 саме на час її смерті протягом п'яти років, оскільки з показань свідків неможливо встановити конкретні та обєктивні факти, які могли б вплинути на розгляд даної справи. Тому суд оцінює покази вказаних свідків критично. Так допомога по господарству та періодичне проживання за певною адресою не доводить факт проживання саме однією сім»єю зі спадкодавцем.

У відповідності до п.21 постанови Пленуму Верховного суду України номер 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем не менш як п,ять років до часу відкриття спадщини / четверта черга спадкоємців за законом/ судам необхідно враховувати правила частини другоїстатті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

У відповідності до ст. 58 ЦПК України позивачкою не надано доказів, що підтверджують факт її проживання зі спадкодавцем однією сім'єю, факт ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов'язків.

У судовому засіданні знайшов свої підтвердження лише факт надання допомоги позивачкою спадкодавцеві та догляду за нею, але це не породжує право на отримання спадщини після смерті спадкодавця.

Посилання позивачки на ті обставини, що після смерті спадкодавиці вона займалась організацією поховання, поминального обіду, офіційним чином зареєструвала факт смерті та отримала свідоцтво про смерть не є належними доказами на підтвердження факту спільного проживання позивачки зі спадкодавцем. За таких обставин суд вважає позовні вимоги не доказаними.

На підставі ст. ст. 1258, 1264, 1267, 1268, 1270, 1277 ЦК України, ст. 256 ЦПК України, керуючись ст.ст. 213-215, 208,209 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні заяви відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом 10 днів, починаючи з дня наступного після його проголошення.

Суддя: Д. Д. Усатов