21.03.2017 Єдиний унікальний номер 205/7120/16-ц
Провадження № 2/205/599/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Шавули В.С.

за участю секретаря Романової А.О.

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа: житлово-будівельний кооператив №148 «Звязківець», про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка 22 вересня 2016 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з даним позовом (а.с.2-4).

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 06 березня 2016 року померла її мати ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру №98 в буд.№5 на ж/м ОСОБА_3 у м. Дніпро.

Спірна квартира знаходиться в ЖБК №148 «Звязківець», членом якого була померла. Пайовий внесок за вищевказану квартиру ОСОБА_2 було внесено у повному обсязі, про що свідчить довідка ЖБК №148 «Звязківець» від 22.12.1992 року.

Позивачка постійно проживає у даній квартирі починаючи із 1973 року. У встановлений законом шестимісячний строк вона звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті матері, але нотаріусом ДДДНК їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на обґрунтування позову, позивачка просить суд визнати за нею право власності на квартиру №98 в буд.№5 на ж/м ОСОБА_3 у м. Дніпро.

Позивачка в судове засідання не з'явилась. Про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. До суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.37).

Відповідач в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_4, в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. До суду представник надав письмову заяву, в якій проти позову заперечує у повному обсязі (а.с.53).

Третя особа ЖБК №148 «Звязківець» в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_5, в судове засідання не з'явилась. Про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Про причини своєї неявки не повідомила. Представник надав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав (а.с.43).

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась 09 квітня 1963 року, батьками якої зазначено мати: ОСОБА_2 (а.с.29). Після укладення шлюбу змінила прізвище з «Ананченко» на «Григоряк» (а.с.13).

Згідно довідки від 22.04.1992 року, ОСОБА_2 була членом Житлово-будівельного кооперативу №148 «Звязківець» та мешкала за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м ОСОБА_3АДРЕСА_1 (а.с.7).

28 березня 1973 року ОСОБА_2 отримала ордер №270 на квартиру в ЖБК №148 «Звязківець» за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м ОСОБА_3АДРЕСА_1 (а.с.14), пайовий внесок за яку виплатила у повному обсязі (а.с.6).

Відповідно до ст. 384 ЦК України, член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Згідно ст.. 15 Закону України «Про власність» (в редакції 1992 року), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім'ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

За п.5-1 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Виходячи з цього, особа, якій відчужена членом ЖБК квартира, має переважне право на вступ до цього кооперативу.

ОСОБА_2 06 березня 2016 року померла (а.с.5). Після її смерті єдиним її спадкоємцем є ОСОБА_1, яка у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері (а.с.27).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як зазначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Постановою державного нотаріуса ДДДНК від 13 вересня 2016 року ОСОБА_1І було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.33).

Згідно п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, суд оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними, в повному обсязі доведеними, а тому за позивачкою слід у судовому порядку визнати право власності на квартиру №98 в будинку №5 на ж/м ОСОБА_3 у м. Дніпрі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої 06.03.2016 року.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, у відповідності до ст.88 ЦПК України, суд приймаючи до уваги те, що позивачка не просила стягнути на її користь судові витрати суд вважає за можливе покласти витрати саме на неї.

На підставі викладеного, керуючись ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), Законом України «Про власність», листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, Законом України «Про нотаріат», ст. 1216, 1217, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст.5, 6, 10, 11, 57-60, 197, 209, 212, 213-215, 218, 222 ЦПК України, суд, ?

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа: житлово-будівельний кооператив №148 «Звязківець», про визнання права власності в порядку спадкування за законом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на квартиру №98 в будинку №5 ж/м ОСОБА_3 у м. Дніпрі, загальною площею 50,2 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м., яка складається із: приміщень: 1 коридор, площею 6,1 кв.м.; 2 житлова, площею 19,2 кв.м.; 3 житлова, площею 11,0 кв.м.; 4 кухня, площею 7,1 кв.м.; 5 ванна, площею 2,1 кв.м.; 6 туалет, площею 0,9 кв.м.; 7 вбудована шафа, площею 0,7 кв.м.; 8 вбудована шафа, площею 0,8 кв.м.; І балкон, площею 2,3 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 06 березня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.С. Шавула