Головуючий I інстанції Ткачова С.М.
Категорія 27 Суддя доповідач Кішкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.

суддів Біляєвої О.М., Папоян В.В.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у місті Бахмуті Донецької області справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 січня 2017 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

В жовтні 2016 року публічне акціонерне товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 12 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк», яке перейменовано 18 травня 2010 року на публічне акціонерне товариство, та відповідачем був укладений кредитний договір № 246И/08, відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві кредит в сумі 8067 євро зі сплатою за користування кредитом 12,5 % процентів річних, з подальшим збільшенням процентної ставки до 15 % річних за додатковим договором №3, строком до 21 липня 2033 року. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між позивачем та відповідачем укладено іпотечний договір, посвідчений приватним Макіївського міського нотаріального округу Донецької області Сілаковою І.С. за реєстровим №2920, предметом якого є нерухоме майно: двокімнатна квартира загальною площею 58,10 кв.м, житловою площею 33,70 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У порушення умов кредитного договору у встановлений строк відповідачем не проводилися чергові платежі, або проводилися частково, у зв'язку з чим виникла прострочена заборгованість, яка станом на 26 вересня 2016 року становить 315286,73 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 7703,71 євро, заборгованість за відсотками - 2805,21 євро, в перерахунку на національну грошову одиницю України заборгованість за кредитом та відсотками становить 306291,81 грн., по комісії за РО - 1857,44 грн., штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів за користування - 7137,48 грн. Просить в рахунок часткового погашення заборгованості звернути стягнення предмет іпотеки, та стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн.

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04 січня 2017 року позов публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 перед публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний банк» за кредитним договором №246И/08 від 22 липня 2008 року, яка становить 315286,73 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 7703,71 євро, заборгованість за відсотками 2805,21 євро, заборгованість за тілом та відсотками по кредиту становить 306291,81 грн., по комісії за РО - 1857,44 грн., штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів за користування - 7137,48 грн., звернуто стягнення на майно, а саме двокімнатну квартиру зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 58,10 кв.м, житловою площею 33,70 кв.м, яке належить ОСОБА_1, яка є предметом іпотечного договору від 22 липня 2008 року, який укладений між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу Донецької області Сілаковою І.С. за реєстровим №2920, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний банк» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний банк» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі-продажу предмету іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки - двокімнатна квартира зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 58,10 кв.м, житловою площею 33,70 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на предмет іпотеки за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім'ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію. В іншій частині позовних вимог відмовлено. В порядку ст. 217 ЦПК України відстрочено виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБіБанк» понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн.

З вказаним рішенням в частині відстрочення виконання рішення в порядку ст. 217 ЦПК України про звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить рішення суду змінити, виключивши з резолютивної частини рішення зазначений абзац. В решті частині рішення не оскаржується.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції заочне рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не вірно враховано Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки встановлений цим законом мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення. Крім того, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, являючись отримувачем та розпорядником коштів Державного бюджету України, набув права кредитора ПАТ «ВіЕйБі банк», у зв'язку з чим ухилення боржником від сплати заборгованості за кредитним договором, ухвалення рішення судом першої інстанції про відмову в задоволенні вимог ПАТ «ВіЕйБі банк» призведе до штучного зменшення ліквідаційної маси, що порушить права Держави в особі Фонду, інших кредиторів ПАТ «ВіЕйБі банк», спричинить невиправдані видатки з Державного бюджету України, а також збитки для держави в особі Фонду гарантування в особливо великих розмірах.

Представник позивача ПАТ «ВіЕйБі банк» Сімак Я.К., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні апеляційної інстанції в режимі відео конференції підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1, який згідно позовної заяви зареєстрований в м. Донецьку, тобто на території, яка на теперішній час органами державної влади не контролюється, і поштовий зв'язок з якою з липня 2014 року відсутній, в судове засідання апеляційного суду не з'явився. Згідно повідомлення Міністерства соціальної політики України від 02 березня 2017 року станом на 21 березня 2017 року інформація щодо ОСОБА_4 в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб відсутня (а.с.121). Інформація про час і місце судового засідання була розміщена на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в мережі Інтернет (www.court.gov.ua) на сторінці апеляційного суду Донецької області у розділі «Інформація для учасників процесів (зона АТО)».

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ст.ст. 526, 530, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, цивільного законодавства та у строки зазначені в договорі, позичальником не були виконанні зобов'язання, визначені у кредитному договорі, забезпеченому договором іпотеки, а оскільки зобов'язання не виконано, то враховуючи вимоги ст. 33 Закону України «Про іпотеку», заборгованість підлягає стягненню шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Виконання рішення в порядку ст. 217 ЦПК України необхідно відстрочити на період дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних вправ в апеляційному порядку» №12 від 24 жовтня 2008 року у разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності відповідачеві, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №246И/08 від 22 липня 2008 року не оскаржується, тому апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що висновки суду відповідають обставинам справи та ґрунтуються на законі.

Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 12 липня 2008 між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк», який було перейменовано на публічне акціонерне товариство, та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 246И/08, за яким позивач надав відповідачеві кредит в сумі 8067 євро, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних з подальшим збільшенням процентної ставки до 15 %, строком до 21 липня 2033 року (а.с.12-26).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем 22 липня 2008 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу Донецької області Сілаковою І.С., згідно якого відповідач передав в іпотеку банку квартиру за адресою АДРЕСА_1, (а.с.27-37).

Відповідачем зобов'язання виконувались неналежним чином, у зв'язку з чим відповідно до наданих пози¬вачем розрахунків станом на 26 вересня 2016 року виникла заборгованість в розмірі 315286,73 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 7703,71 євро, що в перерахунку на національну грошову одиницю України становить 224531,47 грн., заборгованість за відсотками - 2805,21 євро, що в перерахунку на національну грошову одиницю України становить 81760,34 грн. В перерахунку на національну грошову одиницю України (курс НБУ 29,145888 за один євро станом на 26 вересня 2016 року) заборгованість за тілом та відсотками по кредиту становить 306291,81 грн., по комісії за РО - 1857,44 грн., штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів за користування - 7137,48 грн. (а.с.10-11).

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частинами першою та третьою ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню відповідного слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови.

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки.

Крім того, згідно із пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, є лише правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Встановлений Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Доповнення резолютивної частини рішення застереженням, що рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання відповідачем зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати та відчужувати.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року № 6-46цс15, від 11 листопада 2015 року №6-9цс15, від 16 вересня 2015 року № 6-492цс 15, від 20 січня 2015 року №6-482цс15, від 23 вересня 2015 року №6-1102цс13, від 25 березня 2015 року №6-44цс15, від 25 листопада 2015 року №6-1249цс15, від 30 вересня 2015 року №6-1152цс16, від 30 вересня 2015 року №6-'1309цс15, від 30 вересня 2015 року №1494цс15, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив в резолютивній частині рішення застереження, що рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 309, 310 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, з урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції зроблені у відповідності зазначених вище норм, правильно встановлено фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення в частині про відстрочення виконання рішення на період дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, залишенню без змін. В решті частині рішення не оскаржувалось.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» відхилити.

Заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Кішкіна

Судді О.М.Біляєва

В.В.Папоян