Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Леміш О.М.,

при секретарі: Химинець О.Я.,

з участю представника позивача ОСОБА_1М

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за позовом КС «Хосен» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

встановив:

КС «Хосен» звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою, мотивуючи її тим, що 13 листопада 2014 року громадянка ОСОБА_3, отримала від кредитної спілки „Хосен, на підставі заяви на кредит від 11.11.2014 р. та Договору кредиту від 13.11.2014 р. № 268*30 кредит в сумі 7 000,00 грн. , що стверджується видатковим касовим ордером від 13 листопада 2014 року № 1187.

Таким чином, кредитна спілка „Хосен виконала свої зобовязання та видала Позичальнику кредит в розмірі 7 000,00 грн. (сім тисяч) грн. 00 коп. Кредит надано строком на 18 (вісімнадцять) фактичних місяців від дати отримання Позичальником кредиту, плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 48,0% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно п. 4.1. Договору зобовязання позичальника щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом забезпечується договором поруки ОСОБА_2 від 13 листопада 2014 № 417.

У встановлений Договором строк ОСОБА_3 по отриманому кредиту з позивачем не розрахувалася.

Позивачем було дотримано всіх умов договору, однак відповідачем протягом тривалого часу зобов'язання взяті відповідно до умов договору не виконуються, а тому позивач просив суд стягнути з відповідача суму боргу та судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд такий задовільнити.

Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила, просила врахувати , що договір поруки закінчився, а тому за зобов»язаннями позичальника вона не відповідає, просила суд стягнути кошти тільки з основного боржника ОСОБА_3.

Суд, заслухавши позицію учасників процессу, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, приходить до висновку, що позов із наведених у ньому мотивів обґрунтований і підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 13 листопада 2014 року громадянка ОСОБА_3, отримала від кредитної спілки „Хосен, на підставі заяви на кредит від 11.11.2014 р. та Договору кредиту від 13.11.2014 р. № 268*30 кредит в сумі 7 000,00 грн. , що стверджується видатковим касовим ордером від 13 листопада 2014 року № 1187.

Таким чином, кредитна спілка „Хосен виконала свої зобовязання та видала Позичальнику кредит в розмірі 7 000,00 грн. (сім тисяч) грн. 00 коп. Кредит надано строком на 18 (вісімнадцять) фактичних місяців від дати отримання Позичальником кредиту, плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 48,0% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно п. 4.1. Договору зобовязання позичальника щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом забезпечується договором поруки ОСОБА_2 від 13 листопада 2014 № 417.

У встановлений Договором строк ОСОБА_3 по отриманому кредиту з позивачем не розрахувалася.

Отже, відповідачка взяті відповідно до договору кредиту зобов'язання порушила.

У звязку з тим, що кредит згідно Договору графіка розрахунків не сплачувався, станом на 13.05.2016 року загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем склала 10 593,61 грн.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності дост. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності ізст. 14 Цивільного кодексу України, виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актами цивільного законодавства.

Статтею 611 Цивільного Кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, серед іншого - сплата неустойки.

Ч. 2ст. 625 Цивільного Кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 2статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Стаття 625 Цивільного Кодексу України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Разом з тим, судом встановлено, що кредитний договір від 13.11.2014 р. № 268*30 було забезпечено договором поруки ОСОБА_2 від 13 листопада 2014 № 417.

Також встановлено, що згідно договору поруки, Строк дії Договору поруки встановлений 18 місяців з початку дії договору поруки. Датою початку дії поруки є 13 листопада 2014 року, датою припинення поруки є 13 травня 2016 року.

Окрім наведеного судом також встановлено, що позивач з даним позовом звернувся до суду 18 травня 2016 року.

Отже, оскільки згідно договору укладеного між сторонами на час звернення позивачем до суду закінчився строк дії поруки поручителя ОСОБА_2 за зобов»язаннями ОСОБА_3 суд, виходячи з вимог ст.. 629 ЦКУ, приходить до висновку про відсутність підстав у позивача для звернення з вимогою про повернення боргу до поручителя у зв»язку з закінченням строків дії договору поруки , що передбачено і самим договором.

Так, як у відповідності до вимог ч. 1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судових витрат.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.164,209,212,214,215,218,224-226,228,294 ЦПК України, ст.ст.526,530,554,611,625 ЦК України, суд, -

РІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь КС «Хосен» заборгованість в розмірі 10 593 (десять тисяч пятсот девяносто три ) грн. 61 коп.. а також суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1450 грн. (одна тисяча чотириста пятдесят) грн..

В задоволенні позову в частині стягнення коштів з поручителя ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4М