Справа № 263/5692/16-ц
Провадження № 2/263/124/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області в складі:

головуючої судді Скрипниченко Т.І.

при секретарі Молчановій С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Маріуполі заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

В провадженні Жовтневого районного суду м.Маріуполя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПП «ЧАРА», третя особа ОСОБА_2 про визнання договору позики від 02 березня 1999 року недійсним та за зустрічними позовом Приватного підприємства «Чара» до ОСОБА_1 про визнання рішення власника від 19.02.1999 приватного підприємтса "ЧАРА" недійсним.

25.01.2017 до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно. приватного підприємства "ЧАРА" ОКПО 22038339.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК передбачено, що види забезпечення позову мають бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У пункту 3 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" підкреслено, що згідно з п. 1 ч. 1 статті 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п.4 зазначеної постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частиною 4 ст.334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

У поданій до суду заяві та матеріалах цивільної справи відсутні відомості про належність на час розгляду справи будь-якого нерухомого майна на праві власності відповідачу.

До того ж відповідно ст.4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову юридичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється судовий збір, ставка судового збору дорівнює 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, фізичною особою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Документу про сплату зазначеного судового збору заявником не надано.

Оскільки для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, заборони відчуження у будь-який спосіб належного відповідачу нерухомого майна, необхідно з'ясовувати належність майна відповідачу та відповідність виду забезпечення позову обсягу позовних вимог, суд вважає неможливим задовольнити заяву про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку через Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.І. Скрипниченко