АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1717/17 Справа № 199/5978/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Якименко Л. Г. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2016 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10 липня 2013 року між ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування №120.0457777.066, згідно з умовами якого були застраховані майнові інтереси власника автомобіля «Mercedes Benz» C180, державний номер НОМЕР_1. 16 червня 2014 року в місті Дніпропетровську з вини водія ОСОБА_2, який керував автомобілем «ВАЗ 21124», державний номер НОМЕР_2, сталась дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої належному ОСОБА_3 автомобілю «Mercedes Benz» C180, державний номер НОМЕР_1, заподіяні механічні ушкодження на загальну суму 46395,32 грн., яку на підставі договору страхування №120.0457777.066 позивачем було виплачено ОСОБА_3, що підтверджується платіжним дорученням №16127 від 07 липня 2014 року.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 27 Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «Альфа Страхування» просило суд стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 46395,32 грн. та 1378,00 грн. судових витрат у справі.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року позовні вимоги ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача 47773,32 грн., з яких: 46395,32 грн. - страхове відшкодування та 1378,00 грн. - судові витрати по сплаті судового збору.

Не погодившись із таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «Альфа Страхування».

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що 10 липня 2013 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ОСОБА_3 був укладений договір добровільного страхування №120.0457777.066, за умовами якого були застраховані майнові інтереси власника автомобіля «Mercedes Benz» C180, державний номер НОМЕР_1.

16 червня 2014 року в місті Дніпропетровську з вини водія ОСОБА_5, який керував автомобілем «ВАЗ 21124», державний номер НОМЕР_2, відбулась дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої, належному ОСОБА_3, автомобілю «Mercedes Benz» C180, державний номер НОМЕР_1, заподіяні механічні ушкодження.

Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 16 липня 2014 року.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок по кримінальній справі, або постанова суду по справі про адміністративне правопорушення, які вступили в законну силу, обов'язкові для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесені вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії і чи скоєні вони даною особою.

Факт заподіяння матеріальної шкоди власнику автомобіля «Mercedes Benz» C180 підтверджуються протоколом огляду транспортного засобу від 17 червня 2014 року, складеного спеціалістом ОСОБА_6, який діяв на підставі договору з ПрАТ «СК «Альфа Страхування», довідкою ГДН 004824, складеною відділом ДАІ з обслуговування м. Дніпропетровська ГУМВС України в Дніпропетровській області, відповідно до яких було складено страховий акт №1982.206.14.01.01 від 01 липня 2014 року та розрахунок страхового відшкодування №1982.206.14.01.01 від 01 липня 2014 року на суму 46395,32 грн.

На підставі договору страхування №120.0457777.066 та страхового акту №1982.206.14.01.01 від 01 липня 2014 року позивачем було виплачено ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 46395,32 грн., що підтверджується платіжним дорученням №16127 від 07 липня 2014 року.

В силу ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом.

Згідно зі ст.1191 ЦК України та ст. 38 п. 2 ч. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхувальника, який виплатив страхове відшкодування по договору майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страховик має до особи, що відповідальна за завдану шкоду.

Тож, задовольняючи позовні вимоги ПрАТ «СК «Альфа Страхування», суд першої інстанції виходив із наявних в матеріалах справи доказів та керувався положеннями Цивільного кодексу України і Закону України «Про страхування», якими передбачено право страховика на стягнення в порядку регресу страхового відшкодування з особи винної у вчиненні ДТП, якою є відповідач, що підтверджено постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2014 року.

В своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, що призвело до ухваленні необґрунтованого рішення суду.

Зокрема, ОСОБА_2 вважає, що позовні вимоги ПрАТ «СК «Альфа Страхування» не підлягають задоволенню, так як позивачем в обґрунтування не було надано жодного належного доказу щодо наявності та вартості збитків заподіяних власнику автомобіля «Mercedes Benz» C180 та сплачених страховиком.

Однак, колегія суддів не погоджується з такою позицією апелянта та приходить до висновку, що всі доводи апеляційної скарги спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протокол огляду транспортного засобу від 17 червня 2014 року, складений спеціалістом ОСОБА_6 та довідка ГДН №004824, складеного відділом ДАІ з обслуговування м. Дніпропетровська ГУМВС України в Дніпропетровській області.

Вказані довідки було покладено в основу страхового акту №1982.206.14.01.01 від 01 липня 2014 року та розрахунок страхового відшкодування №1982.206.14.01.01 від 01 липня 2014 року на суму 46395,32 грн., яку і було сплачено позивачем в якості страхового відшкодування власнику автомобіля «Mercedes Benz» C180, що також підтверджено платіжним дорученням №16127 від 07 липня 2014 року.

Оскільки ДТП сталася за участі ОСОБА_2, якого постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2014 року визнано винним, а право ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на відшкодування витрат в порядку регресу передбачено ст. 27 Закону України «Про страхування», то суд апеляційної інстанції приходить до висновку про вмотивованість та відповідність обставинам справи оскаржуваного відповідачем рішення суду.

Тож, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова