АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/819/17Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: Десята Київська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним,-

в с т а н о в и л а :

В червні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8, третя особа Десята київська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09 січня 2016 року померла його тітка - ОСОБА_9, яка за життя склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачу.

Позивач прийняв спадщину шляхом подачі відповідної заяви до Десятої Київської державної нотаріальної контори.

Позивачу стало відомо про існування ще одного заповіту, складеного 01 жовтня 2015 року, відповідно до якого померла тітка начебто заповіла все своє майно ОСОБА_8.

На час складання оспорюваного заповіту спадкодавець була хворою людиною похилого віку, страждала на поведінкові та нервові розлади здоров'я через що приймала сильнодіючі фармацевтичні препарати, зловживала спиртними напоями. Тому, на думку позивача, на момент складання заповіту спадкодавець не могла повністю розуміти значення своїх дій та керувати ними, складання заповіту не відповідало дійсній волі спадкодавця, що є підставою недійсності правочину.

У звязку з цим просив визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_9 від 01 жовтня 2015 року, посвідченого Десятою Київською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за номером № 1-1109.

У судовому засіданні 27 вересня 2016 року ухвалено виключити ОСОБА_10 з числа відповідачів та залучено в якості відповідача ОСОБА_7.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 січня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач не подав належних і допустимих доказів існування родинного зв'язку між ним та спадкодавцем, не надано доказів того, що він має право вимоги по даному позову.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права.

Вказані обмеження, визначені законом, створені для недопущення зловживання своїм правом з метою завдання шкоди правам та інтересам інших осіб, які на власний розсуд розпоряджаються своїми правами.

Тому звертаючись до суду, особа має перше що довести це те, що її права були порушені.

Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Прийняття спадщини є правом особи, а не обовязком, тому для висловлення свого бажання і наміру скористатись вказаним правом, особа має здійснити права на спадкування (глава 87 ЦК України) вчинивши юридично значимі дії, які свідчать про прийняття спадщини, і лише в цьому випадку особа може оспорювати спадкові права інших осіб.

Звертаючись до суду позивач в підставах позовних вимог вказав, що за життя спадкодавець склала на його імя заповіт і він прийняв спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Однак доказів які підтверджували б вказану обставину не надав ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції, а відповідно до частин 1,2 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що все мав зробити суд, що не узгоджується з нормами права.

Такі докази як заповіт складений спадкодавцем на імя позивача та подача ним заяви про прийняття спадщини стосуються особисто останнього, а тому він має право на отримання їх копій.

Статтею 10 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вказаною нормою права визначено принцип змагальності суть якого зводиться до того, що сторони мають доводити, а відповідно і надавати докази суду, а суд сприяє їх отриманню, а не збирає, якщо у сторін є складнощі.

Це підтверджується і вимогами частини 1 статті 133 ЦПК України, оскільки в іншому випадку буде порушений принцип рівності сторін та змагальності.

Але позивачем не надано доказів того, що подання заповіту складеного спадкодавцем на імя позивача та його заяви про прийняття спадщини є неможливим або в нього є складнощі, а відтак у суду відсутні підстави для витребування таких доказів, окрім цього позивач до суду із заявою про витребування цих доказів чи із заявою про забезпечення доказів не звертався.

За таких обставин, колегія суддів, приходить до висновку, що позивачем не доведено, що його право було порушене.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд в тому числі, з вказаних обставин і виходив.

Колегія суддів вбачає часткову невідповідність мотивувальної частини рішення суду статті 215 ЦПК України, однак ухвалене рішення по суті є правильним і справедливим, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :