Справа № 509/4316/16-ц
26 січня 2017 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кочко В.К.,
при секретарі Савченко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в смт.Овідіополь, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,-
22 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом.
Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав:
Судом встановлені наступні фактичні обставини по справі.
13 вересня 2005 року рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області було розірвано шлюб між позивачем та відповідачем, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено на виховання матері.
01.09.2005 року Овідіопольським районним судом Одеської області було видано виконавчий лист №2-1971 відповідно до якого ВДВС Голосіївського РУЮ у м.Києві було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ? частини усіх видів заробітку, але не менше 1 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 31.08.2005 року і до повноліття дитини.
24.07.2014 року ВДВС Голосіївського РУЮ у м.Києві було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1971, виданого 01.09.2005 року Овідіопольським районним судом Одеської області.
Позивач, посилаючись на те, що відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання дитини надає рідко, в житті та вихованні дитини участі не приймає та в звязку з тим, що син в 2016 році вступив на навчання, витрати на його утримання збільшилися, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 Також позивач просить прийняти до уваги, що за відповідачем є борг за попередні роки і тому просить до щомісячного стягнення аліментів, які відповідач забовязаний платити згідно з законодавством України, додавати проценти боргу, враховуючи те, що дитина навчається; судові витрати стягнути з відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.
Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані виховувати всесторонньо дитину, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя.
Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно ст. 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості за вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Судом встановлено, що Овідіопольським районним судом Одеської області приймалося рішення про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Суд не може задовольнити позовні вимоги, якщо судом вже розглядався ідентичний позов між тими ж сторонами й тим самим предметом позову.
Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Позивач не вказала з якого часу борг та який відсоток цього боргу потрібно стягувати, а також не надала жодного доказу для задоволення вказаної вимоги.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про доцільність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 180, 194, 196 Сімейного Кодексу України, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя: В.К.Кочко