№ провадження 2/646/45/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2017 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Сорока О.П. , за участю секретаря Кравчук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності в порядку спадкування та розподіл спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності в порядку спадкування та розподіл спільного майна подружжя. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 1996 року до 30.09.2011 року вона проживала з ОСОБА_5 однією сімєю без реєстрації шлюбу, 30.09.2011 року шлюб між ними було зареєстровано. З 2004 року вона з чоловіком поселилися у будинок №4 по вул.Лугова в м.Харкові, де проживали батьки її чоловіка і який належав: ОСОБА_6 ? частина, відповідачу ОСОБА_2 5/18 частин, та відповідачу ОСОБА_4 4/18 частин. У 2007 році зі згоди власників частини будинку та користувачів земельної ділянки, вона та чоловік почали будівництво свого власного будинку, а відповідач ОСОБА_7 з дружиною ОСОБА_8 прибудову до житлового будинку літ. А-1. Співвласники ОСОБА_6 померли, за відсутності їх спадкоємців належна їм частина будинку була знищена внаслідок зруйнування. Між нею з чоловіком, батьками чоловіка і співвласником ОСОБА_4 було досягнуто домовленість про визнання права власності на будинок літ.О-2 площею 61,9 кв.м, який було збудовано особисто нею та чоловіком за власні кошти. Також кошти на будівництво надавалися її матір*ю ОСОБА_9, отримані нею від продажу свого будинку. Після консультацій було вирішено оформлювати усе збудоване майно на ОСОБА_2 з подальшим переоформленням права власності на будинок літ.О-2 на її чоловіка ОСОБА_5 Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18.07.2011 року було припинено право власності на ? частину житлового будинку по вул.Луговій, 4 в м.Харкові, зареєстроване за ОСОБА_6, померлим 03.12.1972 року; визнано за ОСОБА_2 право власності на споруди та приміщення, розташовані по вул.Луговій, 4 м.Харкова (житловий будинок літ.О-2 загальною площею 61,9 кв.м, житловою площею 31,2 кв.м, прибудову літ.а4 до житлового будинку літ.А-2, гараж літ.И); перерозподілено ідеальні частки співвласників: за ОСОБА_2 визнано право власності на 93/100 частин замість 5/18 частин, за ОСОБА_4 7/100 частин замість 4/18 частин. Позивач вважає, що оскільки ОСОБА_2 разом із дружиною побудував прибудову до житлового будинку літ.А-1, що істотно збільшило частину будинку, яка належала ОСОБА_2 до будівництва, то житловий будинок А-1 з надвірними будівлями є спільним сумісним майном подружжя, тобто його ? частина (49/200 частин) належить ОСОБА_8 03.10.2012 року померла свекруха позивача ОСОБА_8 Спадкоємцями 1 черги після її смерті є чоловік ОСОБА_10, син (чоловік позивача) ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_3, які проживали за місцем відкриття спадщини і фактично прийняли її, успадкувавши кожен по 49/600 частин. 12.05.2013 року помер чоловік позивача ОСОБА_5, що стало перешкодою для переоформлення будинку літ. О-2 на чоловіка та визнання цього майна спільним майном подружжя. Позивач зазначає, що участь її та її чоловіка у створенні спільного майна житлового будинку літ.О-2 складає 44/100 частин домоволодіння. Позивач вважає, що вона має право на визнання за нею права власності на 44/200 частин житлового будинку літ.О-2 як спільного майна осіб, які проживали однією сім*єю без реєстрації шлюбу, на 44/400 частин житлового будинку літ.О-2 та 49/600 частин житлового будинку з надвірними будівлями літ.А-1 у порядку спадкування за законом після померлого чоловіка.Позивач не має можливості оформити право власності на спірне майно, тому змушена звернутися за захистом свого права до суду.

В судовому засіданні позивачка та її представники позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити та надали пояснення аналогічні викладеним у позові.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позов визнали частково. В частині встановлення факту проживання позивача з ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1.01.2004 року по 30.09.2011 року позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. Проти визнання права власності на частину домоволодіння заперечували, зазначивши, що житловий будинок літ. О-2 та літ.А-1 по вул.Лугова, 4 в м.Харкові було побудовано за власні кошти ОСОБА_2, позивач не надавала свої кошти на будівництво. Підтвердив, що син та зяті допомагали йому в будівництві. Вважає зазначене домоволодіння є його особистою приватною власністю.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнала частково в частині встановлення факту проживання позивача з ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Позовні вимоги про визнання права власності на частину домоволодіння по вул.Лугова, 4 в м.Харкові не визнала, пояснила, що житловий будинок літ.А-1, О-2 було побудовано за кошти її батька. Також пояснила, що її брат, її чоловік та чоловік сестри допомагали батькові у будівництві будинку, але ця допомога була незначною.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Вимоги позивача про встановлення факту проживання однією сімїєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та РащупкінаОлександраСергійовича з 1 січня 2004 року по 30 вересня 2011 року визнанні відповідачами та підтверджуються наданими суду доказами: спільними сімейними фотознімками за період 1997 2011 р.р. (а.с.77-84); медичною документацією на імя ОСОБА_5, яку надала суду позивач (а.с.85-92). Тому, суд визнає вимоги в частині факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 1 січня 2004 року по 30 вересня 2011 року законними та обґрунтованими, та приходить до висновку про їх задоволення.

Згідно свідоцтва про шлюб серія 1-ВЛ №171406 від 30.09.2011 року з 30.09.2011 року позивач з ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.76)

Згідно з дублікатом свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим Першою харківською державною нотаріальною конторою 29.07.1992 року, зареєстрований в реєстрі за №2-2945 (а.с.11) та дублікатом свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим Першою харківською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за № 2-2947 (а.с.12), відповідачу ОСОБА_2 належало на праві власності 5/18 частин житлового будинку №4 по вул.Лугова в м.Харкові, відповідачу ОСОБА_4 4/18 частин цього житлового будинку. Зазначені 5/18 частин житлового будинку набуто в порядку спадкування, а тому у відповідності до п.2 ч.1 ст.57 СК України є особистою приватною власністю ОСОБА_2

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18.07.2011 року у справі №2-181/11 припинено право власності на 1/2 частину домоволодіння №4 по вул.Луговій у м.Харкові, зареєстроване за ОСОБА_6, який помер 03.12.1972 р. у м.Харкові. Визнано за ОСОБА_2 право власності на споруди та приміщення, розташовані повул.Луговій, 4 у м.Харкові:

-житловийбудиноклітера "О-2"загальноюплощею 61,9 кв.м та житловоюплощею 31,2 кв.м;

-прибудову літера "а4" до житловогобудинкулітера "А-1" (приміщення санвузла 1-6 площею 3,5 кв.м, кухні 1-7 площею 5,9 кв.м);

- гараж літера "И".

Враховано за ОСОБА_2 у будинку літера "А1" переобладнане приміщення1-2 площею 12,7 кв.м як житлове.

Перерозподілено ідеальні долі співвласників домоволодіння №4 по вул.Луговій у м.Харкові, визначивши їх таким чином:

за ОСОБА_2 - 93/100 частиндомоволодіння замість5/18;

за ОСОБА_4 -7/100 частин домоволодіння замість 4/18 частин.

Виділено ОСОБА_2 на його частку у домоволодінні житловий будинок літера "О-2"загальною площею 61,9 кв.м та житловою площею 31,2 кв.м; прибудову до житлового будинку літера"А-1" - (приміщеннясанвузла 1-6 площею3,5 кв.м, кухні 1-7 площею 5,9 кв.м,-літера "а4"); гараж літера "И" та переобладнане приміщення1-2 площею 12,7 кв.м; приміщення ІУ,1-2,1-3,1-4,1-5,1-6,1-7,1-8 в житловому будинку літера "А-1" з прибудовами, загальною площею 63,6 кв.м, у тому числі, житловою -41,5 кв.м, а також літню кухню літера "Г", льох літера "К", зі входом літера "к1", льох літера "П", вбиральню літера "Л", душ літера "Н", ворота №4, огорожі №5, №6,№7(а.с.13-15).

Право власності, набуте за рішенням суду від 18.07.2011 р. у справі №2-181/11 зареєстровано належним чином, що підтверджується витягами про державну реєстрацію прав (а.с.16,17).

Зазначене рішення суду не було оскаржено та набуло законної сили. Згідно рішення суду саме за відповідачем ОСОБА_2 визнано право особистої приватної власності на 93/100 частин домоволодіння по вул.Луговій, 4 в м.Харкові, в тому числі на житловий будинок літ.О-2. Ні дружина ОСОБА_2 ОСОБА_8, ні його син ОСОБА_5, ні невістка ОСОБА_1 не ставили під сумнів це рішення, не оскаржили його, свої права на спірне нерухоме майно не заявляли.

Не відповідає дійсності і твердження позивача (абз.8 а.с.5) про те, що у мотивувальній частині рішення суду зазначено, що ОСОБА_2 разом з дружиною побудував прибудову до житлового будинку. Судом такого факту не встановлено, навпаки зазначено, що саме позивач у справі (ОСОБА_2І.) самовільно побудував житловий будинок літ.О-2, прибудову до житлового будинку літ.А-1, приміщення санвузлу 1-6, кухні 1-7, гаражу 24,1 кв.м та переобладнав у житлове приміщення 1-2 будинку А-1. Дружина ОСОБА_2, померла 03.10.2012 року, за життя не заявляла своїх прав на домоволодіння №4 по вул.Луговій в м.Харкові як на спільне майно подружжя, а тому суд вважає, що саме ОСОБА_2 набув права власності на вказане майно, яке було за ним зареєстровано (а.с.16).

Чоловік позивача ОСОБА_5, померлий 12.05.2013 року (а.с.19), також за життя своїх прав на спірне домоволодіння не заявляв, ніяких дій для визнання за ним права власності на частину будинку не здійснював.

Після смерті ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка ОСОБА_5, було заведено спадкову справу №722/2013 (а.с.18).

Відповідно до повідомлення Першої Харківської державної нотаріальної контори №502102-14 від 25.03.2016 року після смерті ОСОБА_5 до нотаріальної контори звернулися: 12.11.2013 р. з заявою №2246 про фактичне прийняття спадщини ОСОБА_1. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Після смерті ОСОБА_8, померлої 02.10,2012 р., до Першої харківської держнотконтори з заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався (а.с.183).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.12.2015 року державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 12.05.2013 року чоловіка ОСОБА_5 на частку житлового будинку №4 з надвірними будівлями, що знаходиться в м.Харкові, вул.Лугова, в звязку з відсутністю у спадкоємця померлого правовстановлюючого документа на зазначене нерухоме майно (а.с.165).

Згідно договору купівлі-продажу від 22.07.2005 р. мати позивача ОСОБА_9 продала житловий будинок №26 по вул.Хліборобній в м.Харкові за 80800 грн.(а.с.177), проте доказів про те, що отримані від продажу будинку кошти були витрачені на будівництво будинку літ.А-1, О-2 по вул.Луговій, 4 у м.Харкові суду не надано.

Розрахункові документи про придбання будівельних матеріалів на а.с.94-101 не сприймаються судом як докази будівництва будинку літ.О-2 за особисті кошти подружжя позивача та її померлого чоловіка ОСОБА_5, оскільки відповідач ОСОБА_2 не заперечує факт надання допомоги у будівництві його сином, проте зазначає, що цегла та інші матеріали купувалися за його особисті кошти, закупівлі здійснювали в тому числі його діти. Крім того, більшість з наданих документів не мають дати або не відноситься до періоду, коли здійснювалося будівництво (згідно позову та поясненням сторін 2007-2008 р.р.)

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №7696 від 14.12.2016 р. частка житлового будинку літ. «О-2» на ганку літ «о» складає 44/100 частин залишковою вартістю 329879 грн.; частка прибудови літ. «а4» до житлового будинку літ. «А-1», гаражу літ. «И», душу літ. «Н», вбиральні літ. «Л», огорожі «№5, №6, №7» воріт «№4», тамбуру літ. «а6» складає 23/100 частини залишковою вартістю 174933 грн.; частка прибудови літ. «а4» до житлового будинку літ. «А-1», гаражу літ. «И», душу літ. «Н», вбиральні літ. «Л», огорожі «№5, №6, №7» воріт «№4», тамбуру літ. «а6» по відношенню до вартості домоволодіння без урахування житлового будинку літ. «О-2»с та ганку літ. «о» складає 41/100 частини. До компетенції експерта з будівельно-технічних досліджень не входить питання про те, чи може вважатися реконструкція у житловому будинку та зведення прибудови до нього істотними поліпшеннями, чи змінюють будинок вище перелічені прибудова та реконструкція, чи призвело це до створення нового житлового будинку (а.с.205-216).

Відповідно до ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними під час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до ч.1 ст.62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження набуття права власності її померлим чоловіком на житловий будинок літера «О-2» по вул.Лугова, 4 в м.Харкові, право власності на дане майно належить відповідачу ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності, то таке майно не може бути відповідно до ст.62, ст.74 СК визнано об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_5

Так само не знайшло підтвердження у судовому засіданні, що спірний житловий будинок є об'єктом спільної сумісної власності подружжя відповідача ОСОБА_2 та померлої ОСОБА_8, що спростовує твердження позивача про належність ? частини житлового будинку літера А-1 з надвірними будівлями померлій ОСОБА_8 та виключає можливість спадкування за законом цього майна після смерті останньої її сином ОСОБА_5

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести тіобставини, на які вона посилається як на підставусвоїхвимог і заперечень, крімвипадків, встановленихстаттею 61 цього Кодексу.

Таким чином, спірне майно не має статусу об'єкта права спільної сумісної власності подружжя та не входить до складу спадщини, а тому вимоги позивача про визнання за нею права власності на частину домоволодіння по вул.Луговій, 4 в м.Харкові, а саме: на 44/200 частин житлового будинку літ.О-2 як спільного сумісного майна подружжя, на 44/200 частин житлового будинку літ.О-2 та на 49/600 частин житлового будинку літ.А-1 з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,88,60,61,212,214,215, 256 ЦПК України, ст.ст.57,60-62,74 СК України, ст.ст.1218 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності в порядку спадкування та розподіл спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 1 січня 2004 року по 30 вересня 2011 року.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Сорока О.П.