Справа № 369/8132/16-ц
Провадження № 2/369/691/17
18 січня 2017 року Києво-Святошинський районний суд в складі:
головуючого судді Усатова Д.Д.
при секретарі Кузьменко П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю,-
У вересні 2016 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, посилаючись на те, що 24.11.15 р. постановою Дарницького районного суд м. Києва - визнано рішення №182 виконавчого комітету Петропавлівсько- Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області від 26.06.97 р. в частині передачі ОСОБА_3 безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею 0,05га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель за №135 по вул. Шевченка в с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області протиправним.
Так позивач зазначає, що згідно договору купівлі-продажу від 22.04.1965 року, реєстровий №7655, який зареєстрований в Петропавлівській сільській Раді депутатів трудящих (мова оригіналу) 07.05.1965 року за №35, ОСОБА_4 був куплений цілий житловий будинок, житловою площею 53,8 кв. м. Куплене ОСОБА_4 домоволодіння складалось вцілому з одного дерев'яного будинку на чотири кімнати критого шифером, розташованого на земельній ділянці в межах сторонам відомим (мова оригіналу), підтверджує зазначений вище договір від 22.04.1965 року, реєстровий №7655. Розмір садиби, якій побудований індивідуальний жилий будинок, сарай, насаджені фруктові дерева, та огороджена огорожею, складає 0,07 га, що підтверджує акт від 04.10.1962 року. Саме такий розмір земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва відповідав приписам ч. 2 ст. 102 ЗК УРСР 1970 року (введений в дію з 01.01.1971 року). ОСОБА_5 - батько ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯС №357543 від 19.03.1949 року.
30.12.1976 року 1/2 частина вказаного житлового будинку була подарована ОСОБА_3, що підтверджує Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно ві 23.04.2009 року.
12.01.1991 року ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_7, якій після укладення шлюбу було присвоєно прізвище «Ступак», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІУ-БК №251801 від 12.01.1991 року.
02.03.2012 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис №93, після чого дружині присвоєно прізвище «Харченко», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК №184195, виданим 02.03.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві.
ОСОБА_11, як співвласник успадкованого домоволодіння, за час життя, не набула право власності (спільної сумісної) на земельну ділянку, на якій розміщені житловий будинок, господарські будівлі та споруди, та яка необхідна для їх обслуговування.
На підставі рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради №66 від 11.12.2008 року, позивачам був наданий дозвіл на складання проекту відводу у спільну сумісну власність земельної ділянки загальною площею 0,05га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Петропавловська Борщагівка по вул. Шевченка, 135, розробку якого було доручено землевпорядній організації.
29.01.2014 року позивачі отримали від відповідача дозволи на складання проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,0107га та для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,0251га, всього 0,0358га, оскільки інший співвласник домоволодіння ОСОБА_3 не погоджував межі земельної ділянки площею 0,05га та, окрім того, чинив позивачам перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою.
Як вбачається з кадастрових планів земельних ділянок, виготовлених землевпорядною організацією, та даних технічного паспорту на житловий будинок, прохід від успадкованої позивачами частини житлового будинку до успадкованих та належних їм на праві власності надвірних будівель та споруд, а саме: малогабаритного житлового будинку під літерою «Б» (1987 рік побудови), сараїв під літерами «Д», «Ж» (1980 рік побудови), сараїв під літерами «З», «К» (1994 та 1997 роки побудови відповідно), прибудов під літерами «В», «И» (1990 та 1994 роки побудови відповідно), вбиралень під літерами «Г», «Л» (1990 та 1983 роки побудови), лазні під літерою «Е» (1990 рік побудови), погребу під літерою «М» (1983 рік побудови), колодязю під літерою «І» (1990 рік побудови), огорожі - 1 - 4 (1983 та 1990 років побудови), а також огороду, необхідно здійснювати по земельній ділянці ОСОБА_3.
Як вбачається з листа завідувача архівного сектору Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 16.12.2014 року, рішенням виконавчого комітету Петропавлівсько- Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №182 від 26.06.1997 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам села Петропавлівська Борщагівка» ОСОБА_3 у списку за №14 передано безоплатно за його заявою у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель розміром 0,05 га по вул. Шевченка, 135 в с. Петропавліська Борщагівка. Зазначене рішення стало підставою для приватизації ОСОБА_3, земельної ділянки розміром 0,05 га по вул. Шевченка, 135 в с. Петропавловська Борщагівка.
Передача земельних ділянок у приватну власність громадян, на час прийняття оскаржуваного рішення, здійснювалась Радами народних депутатів, на підставі норм Земельного кодексу УРСР №561-XII від 18.12.90 р.. який постановою ВР УРСР був введений в дію з 15.03.91 р.
26.10.02 р. ОСОБА_3 отримав державний акт на право приватно власності на землю, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1982, згідно якого йому Петропавлівсько-Борщагівською сільської радою Києво-Святошинського району Київської області на підставі рішення №182 від 26.09.97 р. передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0487га в межах згідно планом, яка розташована на території с. П. Борщагівка, вул. Шевченка, 135а для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.
Посилаючись на вищевикладене та норми законодавства позивачі просили суд визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю виданий ОСОБА_3 26.10.02 р., який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1982 та стягнути з відповідача судові витрати.
В судове засідання представник відповідачів не з»явився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_3 та Петропавлівсько-Борщагівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області в судове засіданні не з»явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомляли.
За письмовою згодою позивачів суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Згідно вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до вимог ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; Г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Так, постановою Дарницького районного суду м. Києва від 24.11.2015 р. у справі № 753/7368/15-а у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 Володимирвича до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання рішення виконавчого комітету частково протиправним - визнано рішення №182 виконавчого комітету Петропавлівсько- Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області від 26.06.97 р. в частині передачі ОСОБА_3 безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею 0,05га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель за №135 по вул. Шевченка в с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області - протиправним.
Судом встановлено, що на підставі рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради №66 від 11.12.2008 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали дозвіл на складання проекту відводу у спільну сумісну власність земельної ділянки загальною площею 0,05га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Петропавлівська-Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, розробку якого було доручено землевпорядній організації.
Як вбачається з кадастрових планів земельних ділянок, виготовлених землевпорядною організацією, та даних технічного паспорту на житловий будинок, прохід від успадкованої позивачами частини житлового будинку до успадкованих та належних їм на праві власності надвірних будівель та споруд, а саме: малогабаритного житлового будинку під літерою «Б» (1987 рік побудови), сараїв під літерами «Д», «Ж» (1980 рік побудови), сараїв під літерами «З», «К» (Ґ994 та 1997 роки побудови відповідно), прибудов під літерами «В», «И» (1990 та 1994 роки побудови відповідно), вбиралень під літерами «Г», «Л» (1990 та 1983 роки побудови), лазні під літерою «Е» (1990 рік побудови), погребу під літерою «М» (1983 рік побудови), колодязю під літерою «І» (1990 рік побудови), огорожі - 1 - 4 (1983 та 1990 років побудови), а також огороду, необхідно здійснювати по земельній ділянці ОСОБА_3.
Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції яка діяла на той час) право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами.
Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
За приписами ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Відповідно до ч. 5 ст. 17 ЗК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для, зокрема, будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) у розмірах згідно із ст. 67 цього Кодексу, а саме: у сільських населених пунктах - не більше 0,25га.
З урахуванням наведеного, протиправним рішенням виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26.06.1997 року та виданим на його підставі державним актом на право власності на земельну ділянку 26.10.2002 року, позивачам було створено реальні перешкоди у користуванні своєю власністю, порушені їхні права як співвласників на вільне користування та розпорядження належною їм частиною вказаного домоволодіння.
Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 155 ЗК України, керуючись ст.ст. 3, 4, 15, 59, 60, 137, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -
Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю виданий ОСОБА_3 26.10.02р., який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1982.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 137 грн. 80 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в розмірі 137 грн. 80 коп.
Стягнути з Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 137 грн. 80 коп.
Стягнути з Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в розмірі 137 грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Києво Святошинським судом Київської області за письмовою заявою відповідачів протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: Д. Д. Усатов