АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Невідомої Т.О., Ратнікової В.М.

при секретарі - Пузиковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів за минулий час.

На обґрунтування своїх вимог зазначав, що з 06.08.2003 р. по 16.08.2005 р. перебував у шлюбі з ОСОБА_1, від якого вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно з дня подачі позову й до повноліття дитини, а також за минулий час у розмірі 700,00 грн., щомісячно з 01.05.2015 р.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.10.2016 р. позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 23.06.2016 р. до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави 551,20 грн. судового збору.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення суми платежу по аліментам за один місяць.

Справа №756/8173/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/3412/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Жук М.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначала, що суд дійшов помилкового висновку, що вона добровільно не надає допомоги на утримання сина ОСОБА_3 і він знаходиться лише на утриманні позивача.

Крім того суд не урахував рівень її доходу, а також наявність на її утриманні ще двох неповнолітніх дітей та непрацездатної матері, а також щомісячне погашення коштів за кредитним договором.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що її доводи є безпідставними, а рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що 16.08.2005 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, від шлюбу у них є спільна дитина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10.02.2012 р. визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_2 Дитина зареєстрована та проживає разом з батьком за адресою АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що дитина проживає разом з позивачем, між батьками не досягнуто домовленості щодо її утримання, а тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн., починаючи з 23.06. 2016 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Проте з таким висновком погодитись не можна, виходячи з наступного.

Згідно ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд ураховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Суд належним чином не перевірив вимог зазначеної норми закону, що призвело до невірних висновків.

З наданих ОСОБА_1 документів убачається, що на її утриманні перебувають ще двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3.

На виконанні Відділу ДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві перебуває виконавчий лист, виданий 27.03.2015 р. Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9, заборгованість по яким станом на 01.03.2016 р. становить 27 864,00 грн.

Доказів перебування на її утриманні непрацездатної матері - ОСОБА_11, відповідачка не надала. Саме по собі посвідчення пенсіонера за віком ОСОБА_11 не є підтвердження зазначених обставин .

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, відповідно до наданої нею копії податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 3-й квартал 2016 р. відомості про доходи відсутні.

Як зазначено у ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини, Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Ураховуючи зазначені обставини та вимоги законодавства, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів виходячи з рівності обов'язку батьків щодо утримання дитини, майнового стану платника аліментів, наявності на її утриманні ще двох неповнолітніх дітей вважає за необхідне зменшити визначений судом першої інстанції розмір аліментів, стягнутих з неї на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі, з 1000,00 грн. до 800,00 грн., а в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 р. змінити, зменшивши розмір стягнутих аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1000,00 грн. до 800,00 грн. щомісячно.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: