Справа №2-2096/2009 30.01.2017 30.01.2017 30.01.2017
Провадження №22-ц/784/336/17
Справа № 2-2096/2009 Головуючий у першій інстанції Кокорєв В.В.
Провадження №22-ц/784/336/17 Доповідач в апеляційній інстанції Галущенко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

30 січня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів: Лисенка П.П.

Самчишиної Н.В.

із секретарем

судового засідання - Тищенком Л.С.,

за участю

боржниці - ОСОБА_5

представників:

боржниці - ОСОБА_6,

ДВС - Терещенка А.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2016 року за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Інгульський ВДВС) та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИЛА:

30 листопада 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця Інгульського ВДВС.

Заявниця в скарзі зазначає, що на виконанні у Інгульському ВДВС знаходиться виконавче провадження, яке відкрито на підставі виконавчого листа № 2-2096, виданого 06 квітня 2010 року Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_8 на користь АКІБ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором 55148,05 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті складає 436521,09 грн. та звернення стягнення на 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_5

17 листопада 2016 року державним виконавцем Інгульського ВДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Між тим, ще до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження стягувач набув права власності на предмет іпотеки. Зазначена обставина, на думку боржниці, свідчить про повне фактичне виконання рішення суду. У зв'язку з чим, ОСОБА_5 звернулася до державного виконавця з заявою про закінчення відносно неї виконавчого провадження, проте станом на 30 листопада 2016 року такої постанови державним виконавцем не винесено.

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_5 просила про задоволення скарги.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2016 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову про задоволення скарги.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. ст. 1, 5 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 р, який набрав чинності 05.10.2016р. та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до положень пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2009 року позов Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" до ОСОБА_8, ОСОБА_5 про звернення стягнення на нерухоме майно задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 55148,05 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті складає 436521,09 грн. В рахунок погашення боргу звернуто стягнення на нерухоме майно - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріально 20.12.2004 за реєстром №4187, зареєстрованого ММБТІ 29 грудня 2004 року за №9047356, номер запису 17816 в книзі 102.

06.04.2010 року Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист за вказаним рішенням суду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.12.2013 року замінено стягувача ПАТ "УкрСиббанк" на ТОВ "Кей-Колект" у виконавчому провадженні, відкритому у зазначеній цивільній справі.

29.01.2016 року державним реєстратором - приватним нотаріусом КМНО м. Києва Кобелєвою А.М. за ТОВ "Кейт-Колект" зареєстровано право власності на предмет іпотеки, належний боржниці, відповідно до п. 5 іпотечного договору від 31.07.2006 року, що передбачає позасудове врегулювання спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про

звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового

врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання

здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог

іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з

окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про

задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному

посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним

договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням

суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

В даному випадку фактичним виконанням в повному обсязі виконавчого документа буде вважатися перерахування на користь стягувача 55 148,05 швейцарських франків або звернення стягнення на предмет іпотеки способом, який встановлено рішенням суду, з метою стягнення вказаної суми, а отже реєстрація права власності за стягувачем на предмет іпотеки не дає підстав вважати, що обставини, передбачені п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» наступили.

Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону суд обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального права, а саме з посиланням на норми Закону України «Про виконавче провадження», який втратив чинність, є безпідставними, оскільки зазначене не призвело до неправильного вирішення скарги ОСОБА_5

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.І. Галущенко

Судді П.П. Лисенко

Н.В. Самчишина