Справа № 447/929/16 Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П.
Провадження № 22-ц/783/364/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

секретар Юзефович Ю.І.,

з участю ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

14.04.2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася з позовом, в якому просила ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_3 261827 грн. 56 коп. на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій відповідача та моральної шкоди у розмірі 15000 грн. В обґрунтування позову наведено наступне. 19.10.2010 року помер батько позивачки ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина, яку успадкувала позивачка. Батькові належав автомобіль марки "Фіат Скудо". За життя батько видав довіреність на вищевказаний автомобіль ОСОБА_6, яка після смерті ОСОБА_5 відчужила автомобіль на підставі вищевказаної довіреності своєму батькові ОСОБА_3 Такий договір купівлі-продажу було у судовому порядку визнано недійсним. Однак, незважаючи на це відповідач продовжував користуватися вищевказаним автомобілем. Відповідач також звертався з позовом до суду про визнання права власності на спірний автомобіль, в задоволенні якого йому було відмовлено. Після цього, небажаючи повертати автомобіль відповідач заявив, що автомобіль викрали. Вартість автомобіля 10000 доларів США, що за курсом НБУ на момент звернення до суду становить 261827 грн. 56 коп. Крім того, такими діями відповідач завдав моральну шкоду, яка виразилася у переживаннях та порушенні нормальних життєвих зв'язків через необхідність брати участь у безконечних судових процесах. Таку шкоду позивач оцінює у 15000 гривень.

Оскаржуваним рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд ухвалив оскаржуване рішення ґрунтуючись лише на поясненнях відповідача, незважаючи на фактичні обставини справи, які були встановлені судовими рішеннями та набрали законної сили. Звертає увагу на те, що суд неправильно визначив правовідносини сторін та не встановив, що обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами. Посилається на те, що викрадення автомобіля відбулося через те, що ОСОБА_3 продовжував незаконно користуватися чужим автомобілем, що завдало їй збитків на суму 10000 дол. США, а також спричинило моральну шкоду. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про заперечення вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини справи.

09.06.2011 року рішенням Миколаївського районного суду Львівської області, яке 25.10.2011 року залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області, визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля марки "Фіат Скудо", 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, укладений Між ОСОБА_6 на підставі довіреності, виданою ОСОБА_5, та ОСОБА_3. Судом встановлено, що представництво ОСОБА_6 за довіреністю на час укладення договору купівлі-продажу припинилось в зв»язку зі смертю ОСОБА_5 (а.с.11, 12)

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 15.06.2012 року, залишеним ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 31 жовтня 2012 року без змін, позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано позивачку власником автомобіля марки "Фіат Скудо", 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. ОСОБА_6 у задоволенні позову про визнання за нею права власності відмовлено. (а.с.13-14, 15-16))

Зазначені рішення набрали законної сили, однак спірний автомобіль позивачу не повернуто.

12.12.2011 року ОСОБА_7 подав заяву в Пустомитівський РВ ГУ МВСУ про незаконне заволодіння автомобілем "Фіат Скудо", реєстраційний номер НОМЕР_1, який він залишив на стоянці «Кінг Крос Леополіс». (а.с.40) За фактом незаконного заволодіння автомобілем відкрито кримінальне провадження № 0000582. Осіб, які незаконно заволоділи транспортним засобом не встановлено.

Відмовляючи в задоволенні позову щодо відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала доказів на підтвердження вини відповідача у завданні шкоди. (а.с.100)

Однак з таким висновком погодитись не можна, так як його суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1 та ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст.400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Вище наведеними доказами стверджується, що після набрання законної сили рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 09.06.2011 року, тобто з 25.10.2011 року відповідач по справі - ОСОБА_3 став недобросовісним володільцем автомобіля марки "Фіат Скудо", 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Однак автомобіль законному спадкоємцеві ОСОБА_8 негайно не повернув, а надав автомобіль у користування ОСОБА_7, під час якого 12.12.2011 року автомобіль було викрадено, що позбавило ОСОБА_8 права пред'явити позов про витребування цього майна.

А відтак, оскільки внаслідок неправомірних дій відповідача негайного неповернення автомобіля позивачці завдано майнової шкоди, що полягає у втраті майна, підставними і доведеними є вимоги позивачки про відшкодування вартості втраченого майна 10000 доларів США, що становить 261827 грн. 56 коп.

Колегією суддів приймається до уваги визначена вартість втраченого майна в зв»язку з даними про середню ринкову вартість , а також в зв»язку з визначенням вартості цього майна ОСОБА_7 (а.с.40).

В зв»язку з викладеним колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відмови у відшкодуванні майнової шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 261827 грн. 56 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п.3 постанови Пленуму ВС України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року N 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з порушенням права власності чи інших цивільних прав.

Враховуючи те, що позивач не надала обґрунтування заподіяння моральної шкоди, колегія суддів вважає, що правильним є висновок суду першої інстанції суду про те, що у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити.

А тому у вказаній частині апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача слід стягнути в користь позивачки 992 грн. 51 коп. судових витрат.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 серпня 2016 року в частині відмови у відшкодуванні майнової шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 261827 (двісті шістдесят одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 56 (п»ятдесят шість) коп., а також 992 (дев»ятсот дев»яносто дві) грн. 51 (п»ятдесят одну) коп. судових витрат.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_9