ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/324/17
провадження № 2/753/2641/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"28" березня 2017 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Коренюк А.М.
при секретарі Леонтьєва В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» «Україна», ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, суд -
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія» «Україна», ОСОБА_3 про визнання договору недійсним. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником автомобіля «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1. 24 вересня 2016 року вказаний автомобілю потратив у дорожньо-транпортну пригоду, винуватцем якої став водій ОСОБА_3, який керував автомобілем «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована згідно полісу АІ/4577330 від 13 червня 2015 року в ПрАТ «Страхова компанія» «Україна». Пізніше як їй стало відомо, що ПрАТ «Страхова компанія» «Україна» при укладені договору цивілько-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ОСОБА_3 не мала ліцензії на здійснення даного виду діяльності. Вважає, що з метою набуття права на виплату страхового відшкодування з Моторного (транспортного) страхового бюро України, який надав йому роз»яснення з приводу того, що договір страхування укладений між ПрАТ «Страхова компанія» «Україна» та ОСОБА_3 має бути визнаний недійсним, за наслідками якого він набуде права на виплату з Моторного (транспортного) страхового бюро України страхового відшкодування, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4, діюча на підставі договору про надання правової допомоги від 02 листопада 2016 року (а.с.54), позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити.
Відповідачі в судове засідання повторно з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлені згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на сайті суду.
За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за позогженням позивача.
Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у їх задоволенні із наступних підстав.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).
За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що є позивач власником автомобіля «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.8).
24 вересня 2016 року вказаний автомобілю потратив у дорожньо-транпортну пригоду, винуватцем якої став водій ОСОБА_3, який керував автомобілем «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована згідно полісу АІ/4577330 від 13 червня 2015 року в ПрАТ «Страхова компанія» «Україна» (а.с.9).
Позивачу стало відомо про те, що ПрАТ «Страхова компанія» «Україна» при укладені договору цивілько-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ОСОБА_3 не мала ліцензії на здійснення даного виду діяльності. Вважає, що з метою набуття права на виплату страхового відшкодування з Моторного (транспортного) страхового бюро України, який надав йому роз»яснення з приводу того, що договір страхування укладений між ПрАТ «Страхова компанія» «Україна» та ОСОБА_3 має бути визнаний недійсним, за наслідками якого він набуде права на виплату з Моторного (транспортного) страхового бюро України страхового відшкодування (а.с.15).
Проте, з такою позицією погодитися не можна з підстав невірно обраного способу захисту порушеного права.
Відтак, невірно обраний спосіб захисту порушеного права підлягає відмові у задоволенні позову.
За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Зважаючи на спірні правовідносини, їх спосіб захисту, враховуючи правову позицію Верховного Суду України, прийняту на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року щодо розгляду справи № 6 - 2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди, позивач вправі звернутися до суду з позовом до винуватця ДТП з позовною вимогою про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Статтею 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Проте частиною 3 зазначеної статті визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ч.1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правові підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобіль відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України - є джерелом підвищеної небезпеки. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року розглянув справу № 6 - 2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди.
При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України (ч.1 ст. 3607 ЦПК України).

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 16, 22 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 59, 60, 62, 64, 195, 196, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224, 293, 294, ч.1 ст. 3607 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» «Україна», ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, - відмовити.

За письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції, заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги.

Строк, протягом якого розглядатиметься заява відповідача про перегляд заочного рішення не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Позивач вправі оскаржити заочне рішення в загальному порядку, передбаченому ЦПК України, подавши до апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня його проголошення через Дарницький районний суд м. Києва.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію рішення невідкладно направити відповідачу рекомендованою поштою (зі зворотнім повідомленням).

Суддя: Коренюк А.М.