"11" січня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючої судді Арапіної Н.Є.
з секретарем Рудь Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоча про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
15 серпня 2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 386-003/06Р, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 35 000,00 доларів США, строком до 15 серпня 2028 року (а.с. 7-10).
16 серпня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_1 передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (а.с.11-14).
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 386-003/06Р від 15 серпня 2006 року станом на 10 червня 2016 року, сума заборгованості відповідачів перед позивачем становить у розмірі 21 329,24 доларів США, що складає: сума кредиту у розмірі 20 237,00 доларів США, сума відсотків у розмірі 988,47 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків у розмірі 103,77 доларів США, що еквівалентно 2 574,69 грн. (а.с. 4-6).
Згідно положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.
Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч.2 ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
В постанові Верховного суду України у справі за № 6-145цс14 від 24 вересня 2015 року висловлена така правова позиція: грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті.
Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно п.12 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.
11 жовтня 2011року Національним банком України видано Публічному акціонерному товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» ліцензію № 7 (а.с. 60) та генеральну ліцензію (а.с. 61), якими позивач уповноважений здійснювати банківські операції, зокрема, надавати кредити в іноземній валюті.
Як вбачається з досліджених доказів, умови договору позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений.
Тому підлягає стягненню сума кредиту у розмірі 20 237,00 доларів США, сума відсотків у розмірі 988,47 доларів США.
Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Частиною 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.
Як вбачається з позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків у розмірі 103,77 доларів США, що еквівалентно 2 574,69 грн..
Відповідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Судом перевірено розрахунок пені за несвоєчасне погашення кредиту, відстків та встановлено, що розрахунок зроблено з урахуванням умов кредитного договору: пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків у розмірі 103,77 доларів США, що еквівалентно 2 574,69 грн.
Позивач просив про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.
Солідарний обов»язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання (ст.541 ЦК України).
В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 16 серпня 2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладений договір поруки № 386-003/06Р, відповідно до якого поручитель поручається перед банком за виконання зобов'язань позичальником, які передбачені кредитним договором (а.с. 15-16)
Положеннями частин першої, другої статті 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини).
Відповідачем ОСОБА_1 не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування.
Будь-яких доказів на спростування наданого Позивачем розрахунку заборгованості Відповідачі суду не надали, як і не надали доказів щодо належного виконання ними умов кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.
Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Позичальник зобов"язаний погашати заборгованість за кредитним договором рівними частинами в сумі 133 долара США щомісяця до 10 числа наступного місяця (п. 4.1.).
Тому судом не встановлено правових підстав для задоволення вимог в частині визначення грошового еквівалента в іноземній валюті на день винесення рішення.
При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 7938 грн. 18 коп. (а.с.3), відповідно до Закону України "Про судовий збір".
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі по 3 969 грн. 08 коп. з кожного.
Керуючись ст.ст.509, 525, 526, 530, 533, 549, 550, 551, 553, 554, 610, 611, 625, ч.1 ст.626, ст.629, 1054-1055 ЦК України, п.12 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 169, 197, 212, 214, 215, 223, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В інішй частині вимог відмовити.
Повний текст рішення виготовлено 13 січня 2017 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.Є.Арапіна