Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1415/17 Головуючий у 1 інстанції: Апаллонова Ю.В.
Є.У. № 335/1191/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2017 року про відмову у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_3 до Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області про відшкодування майнової шкоди у вигляді фактично понесених витрат на правову допомогу,

ВСТАНОВИЛА:

У січні року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області про про відшкодування майнової шкоди у вигляді фактично понесених витрат на правову допомогу. Зазначала, що у листопаді 2015 року Запорізьким окружним адміністративним судом задоволено її позов до ДПІ в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя про скасування податкового повідомлення. При ухваленні рішення адміністративним судом не було вирішено питання про відшкодування судових витрат на правову допомогу, що надавалася їй фахівцем у галузі права ОСОБА_4 Посилаючись на те, що ухвалою адміністративного суду від 18 серпня 2016 року їй відмовлено в ухваленні додаткового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу, просила суд на підставі ст.1166 ЦК України стягнути з податкової інспекції 1 800 грн. на відшкодування цих витрат.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2017 року ОСОБА_3 відмовлено у відкритті провадження по справі.

В апеляційній скарзі про скасування судової ухвали і передачу питання на новий розгляд до суду першої інстанції ОСОБА_3 посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки питання про компенсацію судових витрат, в тому числі і з надання правової допомоги в галузі права, понесених стороною у справі, що розглядалася в порядку адміністративного судочинства, підлягає вирішенню у спосіб, передбачений ст.ст.87, 89, 169 КАС України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на нормах процесуального права.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Між тим, за положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до ст. ст. 31, 119, 215 ЦПК України визначати предмет та підстави позову є виключним правом позивача і суд не може їх змінити без згоди позивача.

Таким чином, у разі порушення цивільного права відповідно до ст.ст. 3, 11, 31 ЦПК України особа має право обирати той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу, а перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду у відповідності до ст.4 ЦПК є обов'язком суду.

Як встановлено судом, підставою для звернення ОСОБА_3 до суду у цій справі являється відмова окружного адміністративного суду ухвалити додаткове рішення про відшкодування судових витрат з надання правової допомоги у справі, що розглядалася судом в порядку адміністративного судочинства. Позивач вважає, що понесені нею витрати на правову допомогу являються майновою шкодою, яка має бути компенсована за рахунок податкових органів, дій яких були визнані неправомірними відповідним рішенням в адміністративній справі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 частини 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, позивач посилалася на те, що внаслідок неправомірних дій посадових осіб фіскальних органів вона вимушена була звертатися до адміністративного суду за захистом порушеного права, у звязку з чим понесла витрати на правову допомогу в загальній сумі 1 800 грн.

На підтвердження витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, позивач надала копію договору про надання правової допомоги, акт приймання-передачі виконаних робіт за договором , а також копію відповідної постанови адміністративного суду, ухваленої за результатами розгляду адміністративного спору.

Проте вказані витрати не являються майновою шкодою в розумінні ст.22 ЦК України і не підлягають відшкодуванню в порядку ст.ст.1166, 1172, 1173 ЦК України.

Порядок компенсації судових витрат, понесених сторонами при розгляді справи за правилами адміністративного судочинства, в тому числі і витрат на правову допомогу, передбачений ст.ст.87, 94, 98 КАС України. Вказані витрати не підлягають компенсації на підставі ст.ст.22,1166 ЦК України.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявлений ОСОБА_3 позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і у відповідності до ст.122 ч.2 п.1 ЦПК України правомірно відмовив у відкритті провадження у справі.

Згідно п.1 ч.2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

При розгляді справи апеляційним судом встановлено, що ухвала судді суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують її висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування ухвали судді суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.307,312 п.1,313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2016 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: