Справа №480/2178/15-ц 31.01.2017 31.01.2017 31.01.2017
Провадження №22-ц/784/333/17
Справа 480/2178/15-ц
Провадження 22ц-/784/333/17 Головуючий по 1 інстанції Терентьєв Г.В.
Категорія 23 Доповідач апеляційного суду Колосовський С.Ю.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2017р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Колосовського С.Ю.,

суддів: Довжук Т.С., Локтіонова О.В.,

секретар судового засідання - Гавор В.Б.,

за участі: представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Литвиненко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 09 грудня 2016р.

за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зеленоярське» про визнання правочину недійсним

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зеленоярське» до ОСОБА_4 про визнання правочину дійсним,

встановила:

У жовтні 2015р. ОСОБА_4 пред'явив позов до ТОВ «Зеленоярське» про визнання на підставі ст.ст.203,215 ЦК недійсним договору оренди земельної ділянки площею 8,62 га, розташованої на території Кривобалківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, який було укладено 20 квітня 2007р. із СГВК «Зеленоярське» правонаступником якого є відповідач у зв'язку з тим, що цей договір як і акт приймання-передачі земельної ділянки він не підписував.

У листопаді 2015р. ТОВ «Зеленоярське» пред'явило зустрічний позов до ОСОБА_4 про визнання на підстав ч.2 ст.218 ЦК дійсним договору оренди земельної ділянки від 20 квітня 2007р. з посиланням на те, що останній отримував орендну плату за користування об'єктом оренди.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 09 грудня 2016р. первісний позов відхилено, а зустрічний - задоволено. Постановлено визнати дійсним договір оренди землі від 20 квітня 2007р., укладений між ТОВ «Зеленоярське» і ОСОБА_4

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність рішення суду, просив його скасувати і ухвалити нове про задоволення його вимог і відхилення зустрічного позову.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 згідно державного акту на право приватної власності на землю від 15 листопада 2002р. належить земельна ділянка площею 8,62 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кривобалківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

20 квітня 2007р. між ОСОБА_4 і СГВК «Зеленоярське» укладено договір вказаної земельної ділянки на 5 років, яку за актом приймання-передачі було передано в користування останньому.

Даний договір було зареєстровано 30 травня 2007р. уповноваженим державним реєстраційним органом.

Договір оренди земельної ділянки від 20 квітня 2007р. та акт приймання-передачі земельної ділянки ОСОБА_4 не підписував, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи №293 від 05 жовтня 2016р.

05 жовтня 2011р. ОСОБА_4 і СГВК «Зеленоярське» уклали додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 20 квітня 2007р., за умовами якої внесено зміни щодо об'єкта оренди, а саме кадастрового номера і місця її розташування, збільшено строк оренди до закінчення збирання врожаю 2022р. та визначено розмір орендної плати в сумі 2500грн., що складає не менше 3% від грошової оцінки землі.

Цю додаткову угоду було зареєстровано 05 жовтня 2011р. уповноваженим державним реєстраційним органом.

Факт підписання додаткової угоди від 05 жовтня 2011р., а також отримання ним орендної плати позивач визнав.

За таких обставин, а саме користування відповідачем земельною ділянкою позивача з 2007р., підтвердження позивачем правомірності користування нею шляхом укладення 05 жовтня 2011р. додаткової угоди до договору оренди, прийняття орендної плати протягом тривалого строку, то можна погодитись з висновками суду про наявність підстав, передбачених ч.2 ст.218 ЦК для визнання дійсним договору оренди від 20 квітня 2007р. і відповідно відхилення первісного позову, який носить взаємовиключний характер із зустрічними вимогами.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення норм матеріального права не можна визнати обґрунтованими, тому що зустрічний позов було обґрунтовано ч.2 ст.218 ЦК і саме з цих положень виходив суд першої інстанції при вирішенні спору.

Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ч.1 ст.308 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючи ст.ст.303,307,308,315 ЦПК, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 09 грудня 2016р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: