_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/4225/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017

Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Маценко В.В. розглянувши в місті Одесі в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовував тим, що 27.08.2016р. перед будівлею Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві ОСОБА_2 поширила негативну, неправдиву інформацію про нього, шляхом тримання плакату з написом «ОСОБА_1 вбив нашу дитину». Оскільки на плакаті стверджується про вчинення ним злочину, а таку інформацію позивач вважає неправдивою, та такою, що завдає йому моральної шкоди, просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 50000 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов підтримала, просила його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4В, до суду не явилася, була повідомлена про час та місце слухання справи, заяви про слухання справи у її відсутність до суду не надходило, суд вважає її неявку неповажною.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Статтями 297, 299 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно з ч.1 ст.307, ч.1 ст.308 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру. Фотографія, інші художні твори, на яких зображено фізичну особу, можуть бути публічно показані, відтворені, розповсюджені лише за згодою цієї особи.

Відповідно до ст.275, 280 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Згідно із ч.1, п.4 ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Звертаючись з позовом ОСОБА_1 вказав, що 27.08.2016р. перед будівлею Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві ОСОБА_2 поширила негативну, неправдиву інформацію про нього, шляхом тримання плакату з написом «ОСОБА_1 вбив нашу дитину».

Згідно ст.10 та 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В матеріалах справи не міститься жодних доказів, крім фотокартки, на якій зображені три людини, дві з яких тримають плакат білого кольору з написом виконаним червоним кольором» «ОСОБА_1 вбив нашу дитину!»

Позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту того, що серед осіб, зображених на фотокартці є відповідач, крім цього не надав доказів того, що відповідач поширила вказану інформацію 27.08.2016р. перед будівлею Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві.

Таким чином, суд вважає, що сторона позивача не довела факту поширення саме відповідачем негативної інформації щодо нього, а тому вважає позов таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 213-215, 246-250, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області упродовж 10 днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Суддя Бескровний Я. В.