АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Лапчевської О.Ф., Мазурик О.Ф.,

при секретарі - Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Товариство з обмеженими відповідальності «Сервіс-Житло-Комфорт», ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року позивач звернувся із зазначеним позовом, уточнивши який зазначив, що у лютому 2007 року на сім'ю з трьох осіб отримав службове приміщення - двохкімнатну квартиру жилою площею 33.3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

За довідкою з 2011 року у вказаній квартирі зареєстровані і проживають позивач, дружина позивача - ОСОБА_3 та донька дружини - ОСОБА_4, проте остання за зазначеною адресою фактично не проживає, її речі у квартирі відсутні.

Посилаючись на те, що відповідачка ОСОБА_4 проживає і працює в м. Житомир де має у співвласності житло, не проживає у вищевказаній квартирі з 2011 року, не бере участі в утриманні квартири, кошти за комунальні послуги не сплачує, станом квартири не цікавиться, тому з посилання на ст. 72 ЖК України просив суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування вказаною квартирою. (т. 1 а.с.1-3, 45-47)

Відповідачка проти позову заперечувала, зазначила, що проживає у вищевказаній квартирі разом із матір'ю, оскільки щосуботи та неділі приїжджає у квартиру, брала участь у витратах на утримання квартири, оскільки гроші передавала матері, доводи позивача вважала надуманими, оскільки в такий спосіб позивач намагався усунути відповідачку від приватизації квартири.(т. 1 а.с. 138-140, 151-155)

Третя особа ОСОБА_3 заперечувала проти позову.(т. 1 а.с. 185-190)

Директор ТОВ «Сервіс-Житло-Комфорт» просив розглянути справу за відсутності представника.(т. 1 а.с. 150)

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 01 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ТОВ «Сервіс-Житло-Комфорт», ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволено, визнано ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 826,81 грн. (т. 1 а.с.216-217, 219-223)

В апеляційній скарзі відповідачка посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. На обґрунтування скарги зазначила, що суд не врахував обставин та доказів, які викладені на обґрунтування заперечень проти заявленого позову і дійшов помилкового висновку про його задоволення. (т. 1 а.с.230-235)

В судовому засіданні ОСОБА_1, її представники ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_3 підтримали скаргу і просили її задовольнити. Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, причини неявки не повідомили про час та місце розгляду справи були сповіщені встановленим порядком про що у справі є докази. (т. 1 а.с. 245-250)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Задовольнивши позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не проживає у вищевказаній спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців.

З таким висновком колегія суддів не погодилась враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

За правилами ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За роз'ясненнями, що містяться в п. 11 постанови Пленум Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Судом встановлено, що за ордером № 000294 від 02 лютому 2007 року позивач ОСОБА_2 на сім'ю з трьох осіб отримав службове приміщення - двохкімнатну квартиру жилою площею 33.03 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. (т. 1 а.с. 11)

За повідомленням першого заступника голови Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 26 квітня 2016 року, розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації вищевказана квартира виключена з числа службової житлової площі.(т. 1 а.с. 148)

За довідкою з 2011 року у вказаній квартирі зареєстровані і проживають позивач, дружина позивача - ОСОБА_3 та донька дружини - ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 10)

За свідоцтвом від 30 березня 1999 року, відповідачка ОСОБА_1., разом з матір'ю ОСОБА_3 та батьком - ОСОБА_8, є співвласником однокімнатної квартири АДРЕСА_2.(т. 1 а.с. 54-55)

Заперечуючи проти позову, відповідачка зазначила, що у зазначеній квартирі проживає її батько, за умовами і характером роботи у прокуратурі Житомирської області проживає за місцем реєстрації у вихідні від роботи дні та під час відпусток.(т.1 а.с.212-215)

Такі пояснення відповідачки підтверджуються наданими до суду доказами, за якими ОСОБА_1 працює у прокуратурі Житомирської області.(т.1 а.с.66-81, 156-157)

За складеними позивачем актами від 30 січня, 08 лютого, 31 липня 2016 року зафіксовано відсутність відповідачки у дні їх складання.(т. 1 а.с. 12-14)

При цьому, за наданими відповідачкою до суду актом від 09 червня 2016 року, ОСОБА_1 майже кожні вихідні дні проживає за місцем реєстрації.(т. 1 а.с. 144)

Колегія суддів враховує, що вищевказаними актами зафіксовані факти відсутності або присутності відповідачки у квартирі у дні їх складання, а висновок про постійне не проживання відповідачки у квартирі з 2011 року є припущенням наявності вказаних обставин, оскільки іншими об'єктивними доказами по справі не підтверджений.

Допитані районним судом свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, зазначили, що не бачили відповідачку у вищевказаній квартирі, ОСОБА_11 вказав, що приймав участь у підписанні акту про не проживання відповідачки у квартирі, ОСОБА_12 зазначила, що бачила відповідачку за місцем проживання її матері у вищевказаній квартирі. (т.1 а.с.185-190)

Колегія суддів критично оцінила показання свідків, оскільки останні зазначили про відомі їм обставини відсутності (присутності) відповідачки ОСОБА_1 у вищевказаній квартирі під час коли свідки перебуваючи у гостях були присутні у квартирі, а обставини наявності або відсутності особистого майна відповідачки у вказаній квартирі їм відомі у т.ч. з пояснень позивача ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_3 між якими існують напружені відносини.

Доводи відповідачки про конфліктну ситуацію між сторонами підтверджується наданими до суду доказами.(т. 1 а.с. 145-147, 204-210)

За таких обставин висновок районного суду про відсутність у квартирі належного ОСОБА_1 майна колегія суддів визнала припущенням.

Несплата відповідачкою витрат на ремонт, утримання житла та комунальних послуг за адресою спірної квартири є підставою для звернення із вимогами про стягнення цих витрат із відповідачки, а не підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, тому колегія суддів відхилила відповідні доводи позивача.(т. 1 а.с. 15-18, 82-122)

Враховуючи вищевикладені вимоги законодавства та обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені позивачем вимоги із зазначених підстав задоволенню не підлягають.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову у позові.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст.ст. 303, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 листопада 2016 року скасувати, ухвалити нове.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи:, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Лапчевська

О.Ф.Мазурик

Справа № 22-ц/796/1087/2017

Унікальний номер 753/3013/16-ц

Головуючий у першій інстанції - Леонтюк Л.К.

Доповідач Левенець Б.Б.