Справа № 640/4322/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 рокуроку Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Рисованої Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів, -, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся у суд з позовом до відповідачів, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення у солідарному порядку з відповідачів проценти за користування позикою, 3% річних та неустойки за договором позики від 28.01.2011р., в загальній сумі, що еквівалентна 444324 дол. США за курсом НБУ на час ухвалення рішення, яка виникла за період з 26.12.2013р. по 03.02.2016р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до умов якого він надав ОСОБА_2 грошові кошти в дол. США, а вона зобов'язалась їх повернути до 28.01.2016р. Однак ОСОБА_2 своїх вимог не виконала, внаслідок чого за рішення суду була стягнута заборгованість за договором позики. Враховуючи, що на теперішній час сума позики не повернута, він просить стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як поручителя, на підставі ст. 1048 ЦК України - проценти за користування чужими грошовими коштами, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України - 3% річних, на підставі п.7 договору поруки - неустойку.

Відповідач - ОСОБА_2, в судове засідання не з'явилась, заперечень проти позову не надала, повідомлялась судом за адресом місця її реєстрації.

Співвідповідач - ОСОБА_3, у судове засідання не з'явився, у поданих письмових поясненнях позов визнав.

Позивач подав заяви про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного.

28.01.2011 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого позивач передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 19500 доларів США, а ОСОБА_2 зобов'язалася повернути вказану суму у строк не пізніше 28.01.2016 року .

28.01.2011 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_3 поручився за належне виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед позивачем за договором позики від 28.11.2011р.

Згідно умов вказаного договору, ОСОБА_3 є солідарним з ОСОБА_2 боржником перед позивачем .

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 27.08.2014 року у справі № 638/137/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, вирішено задовольнити позовні вимоги, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 28.01.2011р. в сумі 34461,38 доларів США, яка складається із заборгованості за позикою в сумі 18900 дол. США, процентів в сумі 3486,25 дол. США, 3% в сумі 882 дол.США, а також штрафу в сумі 11193,13 дол. США, які виникли станом на 25.12.2013р.

Рішення набуло законної сили та видані виконавчі листи, які пред'явлені до виконавчої служби.

За положеннями ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

?

Доказів виконання рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 27.08.2014 року у справі № 638/137/14-ц про стягнення саме суми позики в розмір 18900 дол. США - суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи те, що умовами договорами позики, укладеними між позивачем та ОСОБА_2 не було встановлено розмір процентів, тому суд вважає вірним розрахунок позивача щодо розміру процентів, виходячи з рівня облікової ставки Національного банку України за період користування сумою позики в сумі 18900 дол. США з 26.12.2013р. по 03.02.2016р., що складає 7107 доларів США.

Крім того, згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 549 ЦК України визначає неустойку, як грошову суму, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, п.7 укладеного між позивачем та ОСОБА_2 договору позики за порушення виконання зобов'язання по поверненню позики позичальник повинен сплатити на користь позикодавця штраф (пеню) в розмірі 3 % від суми простроченого зобов'язання за кожен день прострочення, що складає 436023 доларів США за період з 26.12.2013 року по 03.02.2016 року . (567 дол. США х 769 днів)

Зі змісту статті 625 ЦК України випливає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач прострочив повернення суми позики, то таким чином, відповідно до приписів статті 625 ЦК України на користь позивача з ОСОБА_2 підлягає стягненню три проценти річних від простроченої суми у розмірі 18900 долара США, яка вираховується відповідно до періоду з 26.02.2013 року по 03.02.2016 року та складає 1194 дол. США

Щодо валюти виконання зобов'язання, то це обґрунтовується наступним.

Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, згідно з пунктами 1 та 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зважаючи на зміст зазначеної статті та беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суди, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, повинні зазначити в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню у цій іноземній валюті з вказівкою на конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу.

Тому суд, керуючись ч.2 ст. 533 ЦПК України перераховує загальну суму боргу 444324 доларів США у гривневий еквівалент за офіційним курсом НБУ на день винесення судом рішення, а отже отримує суму у розмірі 12 215 310,97 грн.

За правовою позицією ВСУ викладеною у справі за № 6-1206цс15 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заборгованість у розмірі 12 215 310,97 грн. підлягає стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача.

Стосовно заявлених вимог до ОСОБА_3, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як свідчать матеріали справи строк сплати виконання зобов'язання про повернення позики в сумі 18900 дол. США настав 08.09.2014р., коли набрало законної сили рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 27.08.2014 року у справі № 638/137/14-ц, тобто порука припинилася 08.03.2015р., тому підстави для застосування наслідків неповернення суми позики в даному випадку до ОСОБА_3 застосовані бути не можуть.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд -

вирішив :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 проценти за користування коштами, три проценти річних та нейстойку за договором позики від 28 січня 2011року за період з 26 грудня 2013року по 03 лютого 2016року в сумі 12 215 310,97 грн., а також судовий збір в сумі 6890 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі до Київського районного суду м. Харкова апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.