АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/360/17 Головуючий 1 інст. Юдін Є.О.
Справа № 635/7293/14-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1

ОСОБА_2,

за участю секретаря: Каплоух Н.Б.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Орган опіки та піклування Дзержинського району Харківської міської ради про виселення,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції акціонерного банку «Укргазбанк» звернулися до суду із вказаним позовом і, посилаючись на приписи ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України, просило виселити ОСОБА_3 і її дітей - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з квартири № 89 в буд. 11 вїзд Набережний Харківський район Харківська область без надання іншого житлового приміщення.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалось на те, що між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 31/08-Р від 18.03.2008 року. В той же день в забезпечення кредитного договору укладено договір іпотеки № 22/08-Р, згідно до якого банком прийнята в іпотеку трикімнатна квартира № 89, що знаходиться за адресою: Харківська область Харківський район с. Пісочин вїзд Набережний буд. 11.

06.03.2014 року позивачем було направлено на адресу відповідача рекомендованим листом вимогу про добровільне звільнення вказаної квартири, проте відповідач, отримавши вказану вимогу, добровільно квартиру не звільняє, у звязку з чим банк вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24.11.2014 року у задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено.

Вказане заочне рішення було неодноразово предметом перегляду в судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просило скасувати рішення суду та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, відповідно до ст.303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановленням нового про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Суд 1 інстанції, обґрунтовуючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог виходив з того, що ПАТ АБ «Укргазбанк» не надано доказів на підтвердження того, що відповідач та її малолітні діти ОСОБА_4, ОСОБА_5 мешкали за вказаною адресою.

Колегія суддів вважає цей висновок помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.

Матеріали справи містять дані про те, що 18 березня 2008 року між ВАТ АТ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір 31/08-Р, за умовами якого банк надав ОСОБА_3 кредитні кошти в сумі 87000 доларів США, на придбання трикімнатної квартири № 89, яка знаходиться за адресою: Харківська область Харківський район с. Пісочин, вїзд Набережний, буд. 11, а позичальник зобовязався сплатити проценти за їх використання і повернути кредитні кошти у строк до 17 березня 2038 року.

В забезпечення кредитного договору сторони уклали договір іпотеки № 22/08-Р від 18 березня 2008 року, за умовами якого відповідач передала в іпотеку банку трикімнатну квартиру № 89 загальною площею 66,9 кв.м., розташовану в будинку № 11 вїзду Набережний в с. Пісочин Харківського району Харківської області. При цьому відповідач ОСОБА_3 надала позивачу заяву із зобовязанням виселитися із спірної квартири разом з членами сімї у разі звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.9).

Судовим розглядом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, що відповідачі дійсно проживають та зареєстровані в квартирі 89 будинку № 11 вїзду Набережний в с. Пісочин Харківського району Харківської області.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок порушення зобовязань за кредитним договором, приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6 20 листопада 2008 року вчинено виконавчий запис про звернення стягнення на спірну квартиру, а 2 серпня 2010 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_7 було відкрито виконавче провадження ВП № 20798345 на підставі цього виконавчого напису.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки було вирішено 20 листопада 2008 року, шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, який є чинним та сторонами не оспорювався.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловим будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 6 березня на адресу відповідача банком було направлено листи-вимоги про добровільне звільнення квартири в порядку, передбаченому ст. 40 Закону України «Про іпотеку», які остання отримала 7 березня 2007 року (а.с. 18-26), проте квартиру в добровільному порядку не звільнила.

Таким чином, відповідно до ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК, а також враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладених у постановах у справах № 6-2830цс15 від 10.02.2016 та № 6-2947цс15 від 03.02.2016 року, особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР). У такому випадку виселення здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 109 та ст. 132-2 ЖК УРСР.

У звязку з вищевикладеним, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України та враховуючи, що спірна квартира була придбана відповідачем за рахунок кредитних коштів, колегія суддів знаходить позовні вимоги банку обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у звязку з чим на підставі п.3, 4 ст. 309 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 309, 313, ст.314, 316,317, 324 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» задовольнити.

Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Орган опіки та піклування Дзержинського району Харківської міської ради про виселення задовольнити.

Виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири № 89 у будинку 11 вїзд Набережний у селищі Пісочин Харківського району Харківської області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» судовий збір у сумі 365,40 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді В.В. Кокоша

ОСОБА_2