АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1024/17 Справа № 186/349/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Демиденко С. М. Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області

на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2016 року

по справі за позовом Виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах, та як законний представник малолітніх дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2016 року до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшов позов Виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах, та як законний представник малолітніх дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2016 року позов виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах, та як законний представник малолітніх дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задоволено частково.

Визнано ОСОБА_6 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Виконавчий комітет Першотравенської міської ради Дніпропетровської області просить скасувати рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання ОСОБА_7, ОСОБА_2 та її неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

Початок перебігу строку відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні.

Виходячи з аналізу даної норми для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннями необхідними є дві умови: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме ордеру НОМЕР_1 від 20 січня 1988 року виданого виконавчим комітетом Першотравенською міською Радою народних депутатів, підтверджується факт того, що ОСОБА_9 сім'я якого складається з чотирьох чоловік, дозволено зайняти квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_2 від 29 листопада 1994 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було розірвано.

05 листопада 1999 року основний квартиронаймач ОСОБА_9, знявся з реєстрації та вибув з цього житлового приміщення.

23 грудня 2000 року ОСОБА_10 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 та, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Першотравенської міської ради Дніпропетровської області.

Відповідно до свідоцтв про народження серій НОМЕР_4, НОМЕР_5 та НОМЕР_6 вбачається, що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, які зареєстровані в спірному житловому приміщенні.

Окрім цього також має доньку - ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4, яка в спірному житловому приміщенні не зареєстрована.

Згідно акту проведення перевірки факту проживання від 23 лютого 2016 року встановлено, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2, з серпня 2005 року, разом з чоловіком ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5, та дітьми ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4. В зазначеному будинку їхнє місце проживання не зареєстроване, житлових прав на нього вони не мають.

Відповідно до виписки з фінансово - облікового рахунку НОМЕР_7 від 13 вересня 2016 року виданої ПП «Комунальщик - 2» встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані колишня дружина наймача ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, доньки: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, онуки: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до акту огляду квартири АДРЕСА_1 виданого ПП «Комунальщик - 2» встановлено, що в даній квартирі з 1999 року ніхто не проживає, доступ до квартири відсутній, зі слів сусідів квартира знаходиться в антисанітарному стані.

Згідно актів №215, 216, 217 від 23 травня 2016 року виданих ПП «Комунальщик - 2» встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, та її діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, прописані, але не проживають в вищезазначеній квартирі з 2004 року.

Відповідно до взаєморозрахунку №1614 від 19 липня 2016 року по абоненту ОСОБА_9 виданого Першотравенським міським житлово - комунальним підприємством вбачається, що за квартирою АДРЕСА_1 мається заборгованість в розмірі 10674,41 гривні за комунальні послуги станом на липень місяць 2016 року.

Згідно акту №440 від 06 вересня 2016 року виданого ПП «Комунальщик - 2» встановлено, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, не прописана, але проживає у своєї матері ОСОБА_14, за адресою: АДРЕСА_3, якої ця квартира належить на праві приватної власності

Згідно довідки комунального закладу «Центр первинної медико - санітарної допомоги м.Першотравенська» вбачається, що ОСОБА_14 за станом здоров'я потребує постійного піклування, а тому відповідач проживає тимчасово з матір"ю.

Згідно довідки №17/16 виданої КЗ «Першотравенська ЦМЛ» ДОР ОСОБА_2, працює в цій установі на посаді машиніста з прання білизни з 11 червня 2006 року та находиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років з 01 липня 2014 року.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" роз'яснює застосування ст.71 ЖК:

У справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов'язані з цим правові наслідки слід відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв'язку з вибуттям наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (ст. 107 ЖК). При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитись до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання. При вибутті на постійне місце проживання в інше жиле приміщення особа втрачає не тільки фактичне володіння жилим приміщенням але й намір повернутись.

Судом першої інстанції встановлено, що спірна квартира знаходиться в комунальній власності, в ній зареєстровані відповідачі по справі і ОСОБА_7, яка не мешкає в вищезазначеній квартирі тимчасово у зв'язку доглядом за своєю матір'ю ОСОБА_14, яка згідно довідки комунального закладу «Центр первинної медико - санітарної допомоги м. Першотравенська» потребує постійного піклування.

ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах, та як законний представник малолітніх дітей, також тимчасово в інтересах дітей виїхали тимчасово до с.Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, де, разом з чоловіком, тимчасово зупинились у його матері, проживають там без реєстрації, ведуть домашнє господарство, як засіб для існування, діти навчаються в школі, іншого житла, крім спірної квартири, не мають, періодично приїжджають за місцем реєстрації та мають намір повернутися проживати у вказану квартиру, як тільки зроблять там ремонт, бо на теперішній час умови для проживання дітей там не належні.

У відповідність ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Згідно ст.160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання ОСОБА_7, ОСОБА_2 та її неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що підстав відсутності зазначених осіб в вищезазначеній квартирі є поважними, а позовні вимог вважаються необґрунтованими та не знайшли підтвердження в матеріалах справи.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області - відхилити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича