Справа № 526/590/17
Провадження № 2-з/526/2/2017
У Х В А Л А

іменем України

28 березня 2017 року Суддя Гадяцького районного суду Полтавської області Киричок С.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

28.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить стягти з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 1761855,20 грн, з яких борг за договором позики 1342550,00 грн, відсотки за користування позикою 419305,20 грн. та судові витрати в розмірі 8480,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 10.02.2014 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики у формі розписки. У відповідності до цього договору він передав відповідачу грошову позику в розмірі 50 000 доларів США, які повинен був повернути до 10.02.2016 року. Також, сторони договору визначили, що боржник сплатить 10 відсотків від суми боргу за кожний рік користування позикою. Увесь час він нагадував відповідачеві про повернення боргу. На даний час борг не повернутий і його сума з відсотками за користування позикою складає 1761855,20 грн.

До суду позивач також подав заяву про забезпечення позову, в якій просить прийняти заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру №10, яка знаходиться по вул.Вишгородська 45-А/5 в м.Київ, яка зареєстрована за ОСОБА_2, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим подальше виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши позовну заяву і додані до неї матеріали, заяву про забезпечення позову суд вважає її такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи, що майно, на яке позивач просить накласти арешт на майно відповідача і наявні данні про його належність відповідачу, суд вважає, що накладення на нього арешту є цілком обґрунтованим і доцільним, оскільки не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 151, 152, 153, 210, 293, 294, 296 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на на квартиру №10, яка знаходиться по вул.Вишгородська 45-А/5 в м.Київ, яка зареєстрована за ОСОБА_2.

Копію ухвали для виконання направити до реєстраційної служби Гадяцького районного управління юстиції у Полтавській області, відділу Державної виконавчої служби Гадяцького районного управління юстиції.

Ухвала підлягає негайному виконанню, набирає законної сили з моменту її винесення, одночасно є виконавчим документом, виданим 28.03.2017 р.

Копію ухвали суду після її виконання направити відповідачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Полтавської області через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом 5-ти з моменту її винесення, а особою, що не була присутньою при її винесенні, протягом того ж строку з моменту отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її дії.

Головуючий: С. А. Киричок