Справа № 222/1354/16-ц
Провадження №2/222/7/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року Володарський районний суд Донецької області

в складі: судді Доценко С.І. при секретарі Болбат Н.І.,за участю представника позивачів ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,представника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольске цивільну справу за позовом ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_5 ОСОБА_6 кзи до ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, та зустрічний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 та ОСОБА_5 ОСОБА_6 кзи про повернення авансу та стягнення моральної шокди, ОСОБА_8 до ОСОБА_5 та ОСОБА_5 ОСОБА_6 кзи про стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Представник позивачів ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_5 ОСОБА_6 кзи ОСОБА_10 подав до суду позов до ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди, яка завдана діями відповідачів майну позивачів в сумі 35624.50грн, а також завдану їх діями моральну шкоду в сумі 10000грн та покласти на них понесені судові витрати повязані із підготовкою позовної заяви (експертна оцінка 800 грн, виготовлення фототаблиць 202 грн.) та сплатою судового збору в сумі 1102.40 грн.

Відповідач ОСОБА_8 звернувся із зустрічним позовом в якому просив стягнути з позивачів на його користь завдану йому моральну шкоду в сумі 10000 грн., що завдана йому безпідставним обговоренням його позивачами у вчиненні крадіжки що принизило його гідність. Він є інвалідом і в наслідок дій позивача погіршилось його здоров»я.

Відповідач ОСОБА_2 звернулась із зустрічним позовом в якому просила суд повернути їй кошти в сумі 9000 грн., які сплачені нею позивачам в якості авансу за усним договором про наміри придбати у позивачів спірну квартиру, а також просила стягнути 10000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди внаслідок того що позивачі оговорили її та її родину оголосивши в селі їх злодіями, які умисно заволоділи їх майном, що не відповідало дійсності,тому що позивачі надали їм ключі від спірної квартири після отримання авансу, дозволили проживати в квартирі та робити ремонт, а також дозволили вивезти меблі та інші речі, повідомивши про те що вони їм не потрібні.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача в судовому засіданні зазначив, що позивачам на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 (Победи), в с.Зоря, Володарського району, Донецької області. На початку 2014 року вони вирішили продати квартиру та купити житло в м. Маріуполі, про що зробили оголошення на сайті, зробили фотознімки всієї квартири для відображення стану квартири та її обладнання. 05.03.2014 року подружжя ОСОБА_2 (в дівочості ОСОБА_8) ОСОБА_2 та ОСОБА_7 звернулись до них з пропозицією купити квартиру. Сторони домовились, що позивачі знімають квартиру з продажу на сайті, ОСОБА_2 зобовязались сплатити обумовлену сторонами ціну за квартиру 72000 грн. до 30 вересня 2014 року, та сплатили завдаток 9000 грн. ОСОБА_11 нотаріально не посвідчувався. Сторони домовились , що з моменту внесення завдатку подружжя ОСОБА_2 можуть проживати в квартирі і користуватись рухомим майном що знаходилось в квартирі і належало ОСОБА_5. Права на переобладнання квартири до оформлення договору купівлі-продажу та розпоряджатися речами ОСОБА_5 не давали. В липні 2014 оку, коли ОСОБА_5 прийшли до квартири, то побачили, що подружжя ОСОБА_2 вивезло із квартири належні ОСОБА_5 меблі та інші речі, розібрали панелі, зняли шпалери та проводили в квартирі ремонтні роботи. Але ж ОСОБА_2 підтвердили свої наміри придбати квартиру ,завірили що виконають зобовязання та сплатять залишок коштів у встановлений розпискою строк. 28.09.2014 року ОСОБА_2 повідомила, що із-за відсутності коштів, вони передумали купувати квартиру. 29.09.2014 року, коли після отримання ключа від квартири, ОСОБА_5 прийшли до своєї квартири то були вражені її станом. ОСОБА_2 залишили квартиру у непридатному для проживання стані. В коридорі були зірвані і були відсутні стінові панелі із ламінату, вирвана електрична проводка, в ванній кімнаті відсутні двері з дверними косяками, зірвана підлогова та стінова керамічна плитка, пластикові панелі, відсутні унітаз, умивальник, ванна, водонагрівач, смеситель, в кухні були відсутні стінові панелі, ламінат, керамічна плитка, радіатори опалення, електронасос опалення, станція водопостачання холодної води із свердловини та трубопроводу, в двох житлових кімнатах були відсутні міжкімнатні двері, плінтуси підлоги та на стелі, радіатори опалення з кранами, перехідниками, пластикові підвіконня пробиті, труби опалення пропиляні, у всій квартирі вирвана та відсутня електропроводка, немає електричних розеток та вмикачів світла, пошкоджені відкоси та стіни, у всій квартирі будівельне сміття. В квартирі були відсутні будь-які меблі при тому що залишалась стінка, диван Про викрадення майна із кватири була зроблена заява в Нікольський РВ ГУМВС України в Донецькій області, але ж в відкритті кримінального провадження було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду в порядку цивільного судочинства. Представнику позивачів відомо, що в ночі 29.09.2014 року ОСОБА_2, її чоловік ОСОБА_12 та батько ОСОБА_13 ОСОБА_8 із належної ОСОБА_5 квартири виносили майно, грузили його на автопричіп та вивозили на автомобілі ОСОБА_8. Добровільно майно не повертають завдану шкоду не відшкодовують. Посилаючись на ст. 22,319,1166,1190,1192 ЦК України, представник позивачів просив суд стягнути з відповідачів завдані збитки , які підтверджені експертним висновком про розмір шкоди завданої обєкту жилої нерухомості та рухомому майну та з урахуванням вартості відновлюваних робіт, що становить 27224.50 грн., вартість меблевої стінки 2400 грн. та дивана «Малютка» вартістю 6000 гривень, якими безпідставно заволоділи відповідачі ОСОБА_14 того просив стягнути з відповідачів на користь позивачів завдану їх неправомірними діями щодо пошкодження майна моральну шкоду, яку вони оцінюють в 10000 грн., тому що позивачі пережили шок від пошкодження та заволодіння їх майном. Також просив покласти на відповідачів понесені судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору, витрат на експертне дослідження в сумі 800 грн. та 202 грн. виготовлення фототаблиць до позовної заяви. Проти задоволення зустрічних позовів представник позивача заперечував, мотивуючи тим, що передана сума 9000 грн. є завдатком, який є способом забезпечення виконання зобовязань і не підлягає поверненню. Звернення позивачів до органів правопорядку для притягнення їх до кримінальної відповідальності вважає обґрунтованим і таким що не принижує честь та гідність відповідачів.

Відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в судове засідання повторно не з»явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового розгляду справи, що відповідно до ст. 169 ч.4 ЦПК України дає суду право на розгляд справи у їх відсутність на підставі наявних доказів. Відповідач ОСОБА_8 надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність проти первісного позову заперечував, просив задовольнити його позовні вимоги.

Представник відповідача та відповідач ОСОБА_7 проти задоволення позову заперечували, мотивуючи тим, що дійсно між сторонами 05.03.2014 року був укладений попередній договір про намір оформити договір купівлі - продажу квартири. Що належить позивачам ОСОБА_11 був оформлений розпискою і ОСОБА_2 на виконання договору було сплачено в рахунок договореної вартості квартири (72000грн.), 9000 грн. а решту суму зобовязалась внести до 30 вересня 2014 року. Позивачі надали їм ключи від квартири та дозволили проводити в ній ремонт. Речі які залишились в квартирі, позивачі відмовились забирати,пояснивши,що вони не представляють для них цінності. Забрали лише кухонний гарнітур. Розпочавши ремонтні роботи в квартирі, меблі і інші речі із квартири були вивезені до гаражу в будинок де вони зараз мешкають і є в наявності та відповідач готова їх повернути позивачам в тому виді, в якому вони були їм залишені. До встановленого в розписці часу вони не змогли повернути гроші, а тому повернули ключи на вимогу позивача. Гроші 9000 грн. їй повернуті не були, тому підтримує свій зустрічний позов про повернення зазначеного авансового платежу та просить стягнути з відповідачів завдану їй моральну шкоду, тому що зверненням до поліції про крадіжку майна позивачі принизили честь та гідність її та її родини. Оцінює шкоду в 10000 грн.

Дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності, вислухавши осіб, що приймали участь в розгляді справи, суд встановив наступне.

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.10.2004 року та договору купівлі-продажу квартири 01.10.2004 року ОСОБА_5 та ОСОБА_5 ОСОБА_15 Кзи є власниками квартири АДРЕСА_2( Перемоги) в с.Зоря, Володраського (Нікольського) району Донецької області ( а.с.30-32 т.1).

Відповідно до змісту розписки ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_8 9000 грн. за квартиру, решту ОСОБА_8 зобовязалась внести до 30.09.2014 року (а.с.39 т.1).

Згідно інформаційної довідки Нікольского районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГУ ТУЮ в Донецькій області встановлено, що відповідач ОСОБА_2 мала дошлюбне прізвище «Мілованова» ( а.с.42 т2)

При дослідженні матеріалів по заяві ОСОБА_5 від 29.09.2014 року ЖЕУ №1295 від 29.09.2014 року встановлено, що позивач ОСОБА_5 звертався 29.09.2014 року до Володарського РВ з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно з протоколом огляду місця події від 29.09.2014 року ,який міститься в матеріалах Володарського РВ ГУМВСУ в Донецькій області (ЖЕУ №1295 від 29.09.2014 року) встановлено, що при виїзді на місце події за заявою позивача 29.09.2014 року та огляді квартири АДРЕСА_3 було встановлено, що в квартирі відсутні будь-які меблі та побутові речі, відсутні шпалери на стінах, відсутня електрична проводка, відсутні лутка та двері в ванній кімнаті,відсутні двері в кухню, в зал, в спальню, відсутня система водопостачання ( лише отвори залишились), в кімнатах лише труби для системи опалення. На стінах та підлозі сліди проведення ремонтних робіт (сліди речовини, якою білять стіни білого кольору), скрізь будівельний мусор. До протоколу огляду додано фототаблицю до протоколу огляду, який підтверджує відомості відображені в протоколі огляду (а.с.11-19 матеріалу РВ)

До позовної заяви додано порівняльну фототаблицю з відображенням стану квартири до вселення відповідачів ОСОБА_2 та стану квартири після того як вони залишили приміщення. Із порівняльного аналізу фотознімків вбачається що квартира була обладнана та підготовлена для проживання в ній, а була повернута відповідачами позивачам в стані непридатному для проживання, без проведення необхідних ремонтних відновлюваних робіт та обладнання необхідними приладами для опалення, водопостачання, електрифікації та забезпечення інших необхідних побутових потреб (ванна, унітаз, вмивальник, бойлер та таке інше).( а.с.12-22 т.1).

Згідно звіту про оцінку ЧП « Центру експертних послуг» спеціалістом центру, який має свідоцтво о реєстрації в Державному реєстре оцінщиків (а.с.66) був проведений огляд квартири АДРЕСА_4, що належить ОСОБА_5, ОСОБА_16 та зроблений висновок про розмір завданої шкоди обєкту жилої нерухомості яка складається із вартості ремонтних робіт внутрішньої відділки 7941.70 грн, вартості матеріалів необхідних для проведення ремонтних робіт по відновленню елементів внутрішньої відділки після шкоди-19282.80грн., а всього -27224.50 грн. (а.с.62-117 т.1).

Таким чином, судом встановлено на підставі досліджених доказів та не заперечувалось сторонами, що 05.03.2014 року між сторонами було укладено в усній формі попередній договір про наміри здійснити купівлю-продаж квартири№9 по вул. Победи 34 в с.Зоря, що належить позивачам за 72000 гривень, 9000 грн. із яких було сплачено відповідачем ОСОБА_9 в рахунок належних за попереднім договором платежів , із строком внесення решти суми до 30 вересня 2014 року.

Сторонами не заперечувалось і це визнається судом доведеним відповідно до ст61 ЦПК України, що після укладення попереднього договору та сплати першого платежу, власниками квартири ОСОБА_16 було передані ОСОБА_2 та ОСОБА_7 ключі від квартири та надано право користування нею до оформлення договору купівлі продажу. Квартира була передана відповідачам в придатному для проживання та задоволення побутових потреб виді. Але ж 29.09.2014 року попередній договір між сторонами був розірваний у звязку з відсутністю у відповідачів коштів для сплати решти договореної суми і повернуті ключи від квартири.

На підставі аналізу досліджених доказів судом встановлено, що відповідачами в квартирі в наслідок проведення підготовчих ремонтних робіт, неузгоджених з власниками квартири, квартира була повернута власникам в непридатному для проживання виді. Для проживання в цій квартирі та задоволення обовязкових побутових потреб необхідно виконати обовязковий відновлюваний ремонт внутрішніх приміщень (шпалери, панелі, підлога, плінтуса та таке інше), з придбанням та установкою демонтованих відповідачами необхідних приладів для налагодження системи опалення, водопостачання холодної та гарячої води, електропостачання квартири, встановити ванну унітаз вмивальник , бойлер та виконати інші необхідні ремонтні роботи.

Виходячи із положень ст.22,1192 ЦК України особа якій завдана шкода в наслідок порушення її цивільних прав , має право на її відшкодування. Шкодою визнаються збитки, які особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням майна, а також витрати, які особа понесла або повинна понести для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються в повному обсязі. Розмір завданих збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконанням робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Загальними положеннями відповідальності за завдану майнову шкоду, визначеними в ст.1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовуються в повному обсязі особою, що її завдала.

Таким чином судом встановлено, що діями відповідачів позивачам дійсно завдано майнову шкоду внаслідок пошкодження належного їм майна. Для відновлення первісного стану квартири позивачам необхідно виконати відновлювальні роботи вартість яких, з урахуванням вартості матеріалів, згідно висновку спеціалісту становить 27224.50 грн., яка підлягає солідарному стягненню в повному обсязі з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_7, згідно з положеннями ст.1190 ЦК України.

Суд не приймає доводи відповідача та її представника про те що ремонтні роботи в квартирі були розпочаті та проводились з дозволу позивачів, і квартира була передана відповідачам в неналежному стані, тому що представником позивачів це заперечувалось, а відповідачами не надано доказів на підтвердження цих доводів,при тому що тягар доказування покладений на сторони згідно до ст.60 ЦПК України.

Суд також не приймає заперечення відповідача та її представника проти висновку спеціаліста оцінювача щодо вартості завданої шкоди з тих підстав, що висновок зроблений без участі відповідачів, тому що кожна сторона вільна в наданні доказів, відповідачами не надали докази , які б спростовували висновки спеціаліста про розмір завданої шкоди ,подані позивачами, а від проведення в ході судового розгляду судової товарознавчої експертизи відмовились.

Суд не приймає показання свідка ОСОБА_17, запрошеної відповідачем, про незадовільний стан спірної квартири тому що вони є непослідовними, вибірковими та суперечать іншим дослідженим в судовому засіданні доказам.

Що стосується позовних вимог про стягнення вартості меблевої стінки та дивану, суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню із-за недоведеності вартості завданої шкоди. Із пояснень відповідача в судовому засіданні встановлено, що меблева стінка та диван були вивезені із квартири не з метою заволодіння ними, а у звязку із проведенням ремонтних робіт та на момент розгляду справи є в наявності та зберігаються в гаражі будинку, де вона мешкає, та готова повернути їх власникам на першу вимогу. Представник позивачів, висловивши позицію позивачів, відмовився від повернення зазначеного майна та просив стягнути його вартість: диван 6000 грн., стінка 2400 гривень, але ж при цьому не надав доказів на підтвердження їх вартості, а від проведення судової товарознавчої експертизи їх вартості відмовився .

При цьому суд звертає увагу, що позивачі не позбавлені можливості повернути у разі спору належне їм майно шляхом предявлення віндикаційного позову.

На думку суду не підлягають задоволенню позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 гривень із наступних підстав.

Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

При відшкодуванні моральної шкоди необхідно зясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обовязковому зясуванню підлягає наявність такої шкоди.

Під час розгляду справи позивачі не довели факту заподіяння їм моральної шкоди.

Розглядаючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_18 про солідарне стягнення на її користь завданої моральної шкоди та стягнення з ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 9000гривень які були сплачені нею ОСОБА_5 згідно розписки від 05.03.2014 року, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише в разі наявності зобовязання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу будинку та частин земельних ділянок.

Оскільки договор купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами у справі укладені не були, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана позивачу відповідачкою грошова сума в розмірі 9000 грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачу, так як законом не передбачено, що якщо аванс згідно з умовами попереднього договору був переданий, а зобовязання не виконано, тобто основний договір у визначений попереднім договором строк не укладений, то аванс залишається у сторони.

Вимоги відповідача ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди внаслідок приниження позивачами її честі і гідності внаслідок звернення в правоохоронні органи з вимогами про притягнення її та членів її сімї до кримінальної відповідальності за крадіжку їх речей та звернення до суду щодо притягнення до цивільно-правової відповідальності суд вважає недоведеними та такими , що не підлягають задоволенню тому що само по собі звернення ОСОБА_5 до правоохоронних органів з повідомленням про, на їх думку, здійснений злочин, відомості про який в ході їх перевірки не знайшли підтвердження, не може слугувати підставою для залучення цієї особи до відповідальності, оскільки у зазначеному випадку мала місце реалізація громадянином конституційного права, передбаченого ст.40 Конституції України на звернення в органи, що у силу закону є зобовязаними перевірити інформацію, що надійшла, а не поширення відомостей, що не відповідають дійсності.

Згідно з розясненнями, даними у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 вересня 1990 р. № 7 "Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій", звернення громадянина до правоохоронних органів про захист своїх прав від неправомірних дій інших осіб, у тому числі показання свідка під час попереднього слідства, не може вважатись поширенням неправдивих відомостей.

Вимоги щодо залучення таких осіб до відповідальності можуть бути задоволені лише у випадку, якщо при розгляді справи суд установить, що звернення до зазначених органів не мало під собою реальних підстав і є продиктованим не наміром захистити свої права й охоронювані законом інтереси чи виконати свій громадянський обовязок, а винятково наміром заподіяти шкоду іншій особі, тобто мало місце зловживання правом.

На думку суду дії відповідачів в ході виниклих спірних правовідносин (вивезення та пошкодження майна) давали позивачам право підозрювати відповідачів у протиправних намірах та приймати заходи для захисту свого порушеного права.

З цих же підстав не підлягає задоволенню зустрічний позов ОСОБА_8 про захист честі ,гідності та відшкодування моральної шкоди внаслідок звернення ОСОБА_5 з заявою про притягнення його до кримінальної відповідальності, тому що не доведений намір принизити його честь та гідність і при зазначених обставинах не може вважатись зловживанням конституційним правом на звернення до державних органів .

Судові витрати за первісним позовом на момент звернення з позовом складаються із судового збору із вимог майнового характеру -551.20 грн та 551.20 грн - із вимог немайнового характеру, які сплачені представником позивачів при зверненні до суду. Також стороною позивача понесені витрати на проведення висновку оцінки завданої майнової шкоди ЧП «Цент експертних послуг» , що підтверджено квитанцією про сплату в сумі 800 гривень. Зазначені витрати підлягають відшкодуванню з відповідачів ОСОБА_2 на користь позивачів пропорційно задоволеним вимогам відповідно до ст.88 ЦПК України. У звязку з чим на користь позивачів слід стягнути пропорційно 551.20 грн за вимоги про відшкодування майнової шкоди та 800 гривень за оплату послуг оцінки завданої шкоди ЧП « Центру експертних послуг».

Суд не визнає понесені представником позивача витрати 202 грн. на виготовлення фототаблиць судовими витратами, а тому вони не підлягають розподілу між сторонами відповідно д ст.88 ЦПК України.

Судові витрати за зустрічним позовом ОСОБА_9 становлять на момент звернення з позовом 1600 грн за вимоги про стягнення моральної шкоди із вимог про захист честі гідності та 640 грн із вимог майнового характеру, а всього 2240 грн., які сплачені відповідачем при зверненні з позовом Витрати підлягають розподілу пропорційно задоволеним вимогам.

Судові витрати за зустрічним позовом ОСОБА_8 .М.В. становлять на момент звернення з позовом 1600 грн за вимоги про стягнення моральної шкоди із вимог про захист честі гідності. ОСОБА_8 є інвалідом 2 групи та звільнений від сплати судового збору згідно з ст. 5 Закону України» «Про судовий збір». При тому. що в задоволенні позову відмовлено, судові витрати відносяться за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 208,209,212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_5 ОСОБА_6 кзи до ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_7 солідарно на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_5 ОСОБА_6 кзи 27224 (двадцять сім тисяч двісті двадцять чотири) гривні 50 копійок в рахунок відшкодування майнової шкоди.

В решті позову відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 та ОСОБА_5 ОСОБА_6 кзи про повернення авансу та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 9000 (девять тисяч) гривень авансового платежу сплаченого нею за попереднім договором розпискою від 05.03.2014 року про купівлю квартири.

В решті позову відмовити.

Відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_5 та ОСОБА_5 ОСОБА_6 кзи про стягнення моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_5 ОСОБА_6 кзи в рахунок відшкодування понесених судових витрат по 675 (шістсот сімдесят пять) 60 грн. з кожного, а всього 1351 (одну тисячу триста пятдесят одну) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Судові витрати за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5 та ОСОБА_5 ОСОБА_6 кзи про стягнення моральної шкоди віднести за рахунок держави.

Повний текст рішення виготовлений 27.03.2017 року.

На рішення може бути подана апеляція протягом 10 днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд, а для осіб, які не були присутні при її проголошенні в той же строк з дня отримання її копії.

Суддя С.І. Доценко