"25" січня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Ластовки Н.Д.,
за участю секретаря - Панасюк Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НОВА» про стягнення суми страхового відшкодування, пені за прострочення та моральної шкоди,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ПрАТ СК «НОВА» в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 12 554,09 грн., витрати на прведення експертного дослідження розміру матеріального збитку в сумі 1 000,00 грн., пеню за несвоєчасну сплату страхового відшкодування в розмірі 2 653,90 грн., витрати від інфляції в розмірі 1 029,42 грн., 3 %; річних - 235,26 грн., моральну шкоду в розмірі 2 510,82 грн., а також суму судових витрат у розмірі 1 132,20 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 грудня 2015 року в м. Києві по проспекту Героїв Сталінграду, 4-А, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого транспортного засобу «Seat Ibiza Sport», д.н.з. НОМЕР_1, належного ОСОБА_2 застрахованого за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ № 2758796 з терміном дії до 26.10.2016 року включно та автомобіля НОМЕР_2, що належить позивачу ОСОБА_1
31 грудня 2015 року позивачем, як постраждалим у вищезгаданій дорожньо-транспортній пригоді, було подано до ПАТ «Страхова компанія «НОВА» заяву-повідомлення потерпілого про страховий випадок з ОСЦПВ та всі необхідні документи.
Оболонським районним судом міста Києва від 01 березня 2016 року винною у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_2 Після цього позивачем було подано заяву до ПАТ «Страхова компанія «НОВА» про виплату страхового відшкодування.
10 березня 2016 року на вимогу позивача було підготовлено звіт № 832 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля НОМЕР_2, за яким вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2, внаслідок пошкодження при ДТП складає 12 554,09 грн.
Проте, станом на дату подачі даного позову до суду, відповідач не провів на користь позивача жодної виплати.
В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, проте представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.
ПАТ «Страхова компанія «НОВА» про місце, день і час розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання свого представника не направила, про причини неявки представника суд не повідомила.
Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За згодою позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних доказів.
На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування).
Як вбачається з матеріалів справи, 30 грудня 2015 року в м. Києві по проспекту Героїв Сталінграду, 4-А, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «Seat Ibiza Sport», д.н.з. НОМЕР_1, належного ОСОБА_2 застрахованого за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ № 2758796 з терміном дії до 26.10.2016 року включно та автомобіля НОМЕР_2, що належить позивачу ОСОБА_1
Згідно постанови Оболонського районного суду міста Києва від 01 березня 2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності, з застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. в дохід держави.
Відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПАТ «Страхова компанія «НОВА», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно звіту № 832 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля від 10.03.2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2, внаслідок пошкодження при ДТП складає 12 554,09 грн.
Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Суд в повному обсязі приймає Звіт про визначення вартості матеріального збитку від 10.03.2016 р., складений спеціалістом «ПП ОСОБА_3.» оцінювачем - ОСОБА_4, оскільки надані у цьому звіті висновки належним чином обґрунтовані та відповідають методиці та інструкціям про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, кваліфікація оцінювача підтверджена відповідними посвідченнями, сертифікатами та свідоцтвом (а.с24-41).
Згідно розрахунку, наданого ОСОБА_1, останній просить суд стягнути з відповідача на його користь пеню за несвоєчасну сплату страхового відшкодування в розмірі 2 653,90 грн., витрати від інфляції в розмірі 1 029,42 грн., 3 %; річних - 235,26 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до ПАТ «Страхова компанія «НОВА» із вимогами (претензіями) про виплату страхового відшкодування, проте усі вимоги позивача були залишені відповідачем без належного реагування.
Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 979 ЦК України). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Відповідно до п.22.1. ст.21 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Однак, страхове відшкодування так і не було перераховано позивачеві, доказів протилежного суду не надано.
Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Статтею 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Відповідно до ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно п. 36.2 ст. 36 вищевказаного Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Пунктом 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що на відшкодування матеріальної шкоди підлягає стягненню сума в розмірі 12 554,09 грн., визначена у Звіті про визначення вартості матеріального збитку від 10.03.2016р., оскільки саме цей звіт прийнятий судом як належний та допустимий доказ вартості завданого позивачеві матеріального збитку.
Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 18/2 від 18.02.2016 року ОСОБА_1 оплачено суму в розмірі 1000,00 грн. за проведення експертного автотоварознавчого дослідження, та, враховуючи, що даний висновок прийнято судом, як допустимий доказ, вимоги позову про стягнення 1000,0 0грн., сплачених позивачем за проведення цього дослідження підлягає задоволенню. (а.с.42).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.
З матеріалів справи вбачаться, що в результаті дорожньо-транспорної пригоди було пошкоджено автомобіль позивача. Оскільки відповідальність особи, винної у вчиненні ДТП, застрахована у ПАТ «Страхова компанія «НОВА», останнє зобов'язане відшкодувати позивачу завдані збитки.
Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з ПАТ «Страхова компанія «НОВА» 2 653 грн. 90 коп. пені також є обґрунтованою та підлягає до задоволення.
Відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання.
За таких обставин, суд, враховуючи розмір страхового відшкодування, вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3% річних у розмірі 235 грн. 26 коп. та витрати від інфляції в розмірі 1 029,42 грн.
Заявляючи позовну вимогу про стягнення 2 510 грн. 82 коп. в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду, позивач не звернув увагу, що між ПАТ «Страхова компанія «НОВА» та ОСОБА_2 виникли договірні зобов'язання і страховим полісом, укладеним між ними, не передбачена виплата відшкодування за спричинену моральну шкоду, яка була завдана третій особі, тобто позивачу, внаслідок пошкодження її майна.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НОВА» є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 1187 ЦК Укра їни, ст. ст. 3, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 10, 11, 27, 31, 57, 60, 209, 212-215, 218, 224-233 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НОВА» про стягнення суми страхового відшкодування, пені за прострочення та моральної шкоди - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії
Суддя