Справа №642/301/17-ц
Провадженя №2/642/583/17
У Х В А Л А

23 січня 2017 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Скляренко С.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця мешкання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2Д, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами у Жовтневому відділі РАЦС Харківського міського управління юстиції 18.06.2010, актовий запис №222; визначити місце проживання їх сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.119-120 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) імя позивача і відповідача, їх місце проживання, поштовий індекс, номер засобів звязку, якщо такий відомий;

3) зміст позовних вимог;

4) ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

Також до позовної заяви додаються документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640 грн.).

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" позивачу слід сплатити судовий збір за кожну заявлену ним немайнову вимогу по 640,00 грн., зарахувавши сплачений судовий збір двічі по 551,20 грн.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЦПК України, яка визначає підсудність справ за місцезнаходженням відповідача, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Підсудність категорії справ про розірвання шлюбу також відображена у ч.2 ст.110 ЦПК України, де зазначено, що позов про розірвання шлюбу може пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Тобто, альтернативна територіальна підсудність передбачає можливість подання позову за вибором позивача за іншим місцем, визначеним у ч.2 ст.110 ЦПК України, враховуються об'єктивні обставини (чинники), які зумовлюють необхідність у встановленні додаткових пільг при виборі суду, який розглядатиме позов про розірвання шлюбу.

Однак поряд з тим, проявляючи таку ініціативу про розгляд справи в суді за місцем свого проживання позивач повинен подати документи, що підтверджують складність виїзду його в суд за місцем проживання відповідача: - документи про перебування на утриманні позивача малолітніх або неповнолітніх дітей; - документи щодо підтвердження стану здоров'я чи інших поважних причин.

Враховуючи рішення Європейського суду, позивач як сторона, що приймає участь у судовому розгляді, зобов'язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Проте, позивач посилаючись на підставу застосування ч.2 ст.110 ЦПК України щодо знаходження на утриманні позивача малолітньої дитини, не надає доказів місця проживання малолітньої дитини за місцем реєстрації позивача чи разом з ним за адресою, вказаною в прохальній частині позову, оскільки місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово, відомості про яке внесені до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа згідно із Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання».

Таким чином, дана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона подана без дотримання вимог ст. 119 ч. 2 п. 6 ЦПК України, а саме: не зазначені докази на підтвердження посилання позивача на те, що позивач фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1, працює за трудовим договором, постійно піклується станом здоровя сина, його розвитком, виховує його та піклується ним, або наявність підстав для звільнення від доказування цих обставин.

Крім того, позивачу слід обґрунтовано з посиланням на докази та правові підстави обґрунтувати позовну вимогу про визначення місця проживання сина не за адресою реєстрації позивача у встановленому законом порядку, а за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, обовязковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Однак позивач не зазначає у позовній заяві та не зазначає відповідних доказів, чи звертався він до органу опіки та піклування з питанням про визначення місця мешкання дитини.. Зокрема у матеріалах справи відсутні підтверджуючі документи від органу опіки та піклування (висновок, рекомендації) про надання згоди на визначення місця мешкання ОСОБА_3 разом з батьком, чи про відмову у цьому.

Відповідно до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.119-120 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача.

Суд вважає необхідним встановити позивачу строк для усунення зазначених недоліків два дні з моменту отримання ухвали та усунути вищевказані недоліки.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суд -

У х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця мешкання дитини залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків два дні з моменту отримання ухвали суду.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Скляренко