Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі Грицаюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Рівненський завод тракторних агрегатів» про стягнення середнього заробітну за час затримки розрахунку,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до відкритого акціонерного товариства «Рівненський завод тракторних агрегатів» про стягнення середнього заробітну за час затримки розрахунку звернулась ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задоволити та стягнути з відкритого акціонерного товариства «Рівненський завод тракторних агрегатів» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 травня 2013 року по 16 листопада 2016 року в сумі 63 000,00 грн. (шістдесят три тисячі гривень нуль копійок).

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем по 17 лютого 2009 року. На день звільнення з роботи їй не було виплачено заборгованість по заробітній платі. Рішенням Рівненського міського суду від 15 травня 2013 року стягнуто з відповідача на її користь 38854,80 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 березня 2011 року по 15 травня 2013 року. Після винесення рішення судом відповідач не здійснив жодної виплати на її користь та рішення суду не виконав.

Тому з цих підстав просить суд заявлені позовні вимоги задоволити.

В судове засідання представник відповідача повторно не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся судовою повісткою, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про отримання судової повістки рекомендованим листом. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» у період з 02 березня 2006 року по 17 лютого 2009 року.

17 лютого 2009 року позивач звільнена з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України згідно наказу №7.

Дана обставина стверджується дослідженою в судовому засіданні трудовою книжкою ОСОБА_1 серії БТ-ІІ №7630156.

Рішенням Рівненського міського суду від 15 травня 2013 року по цивільній справі №569/5732/13-ц за позовом ОСОБА_1Є до ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку позовні вимоги позивача задоволено та стягнуто на її користь 38854,80 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 березня 2011 року по 15 травня 2013 року.

Після винесення рішення судом, відповідачем не було проведено виплати позивачу коштів, тобто рішення суду не виконано.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснено, що, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Рішенням рівненського міського суду від 15 травня 2013 року, яке набрало законної сили. Встановлено, що середньомісячні заробітна плата позивача становила 1500 грн.

Тобто, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивача з роботи за період з 16 травня 2013 року по 16 листопада 2016 року становитиме 63 000,00 грн. (період з 16 травня 2013 року по 16 листопада 2016 року = 42 місяці х 1500,00 грн. (середньомісячна заробітна плата позивача) = 63000,00 грн.).

Оскільки представником відповідача наданий розрахунок позивачем належними та допустимими доказами не спростований, тому суд даний розрахунок приймає до уваги і вважає, що він проведений відповідно до діючого законодавства.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи, що при подачі позову до суду позивач звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,215,228,294 ЦПК України, ст.ст.47,116,117 КЗпП України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Рівненський завод тракторних агрегатів» про стягнення середнього заробітну за час затримки розрахунку задоволити.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Рівненський завод тракторних агрегатів» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 травня 2013 року по 16 листопада 2016 року в сумі 63 000,00 грн. (шістдесят три тисячі гривень нуль копійок).

Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Рівненський завод тракторних агрегатів» судовий збір в розмірі 551,20 грн. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий :