АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/209/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Годік Л. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівНовікова О. М., Фетісової Т. Л.
при секретаріЛюбченко Т. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 листопада 2016 року у справі за позовом ПП 'Торговий Дім Поляков' до ОСОБА_6 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а :

Позивач ПП «Торговий Дім Поляков» звернувся до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказував, що 29 березня 2016 року між ПП «Торговий Дім Поляков» та ОСОБА_6 було укладено цивільно-правовий договір № 163. Відповідно до умов Договору відповідач надавав послуги позивачу за спеціальністю представника торгівельного.

За умовами Договору передбачено: п. 2.1 Розділу 2 Обов'язки та права виконавця - це формування заявок від клієнтів, відповідно графіка відвідування клієнтів та ввіреному маршруті та відповідає за повернення від клієнтів грошових коштів за товар в передбачені строки. Пунктом 5.2 Розділ 5 «Відповідальність та порядок вирішення спорів» передбачено, що виконавець несе повну індивідуальну матеріальну відповідальність за нанесення матеріального збитку та неправомірні дії у відношенні до ввіреного майна замовника шляхом його привласнення, заволодіння та крадіжки - в межах передбачених діючим цивільним, господарським, кримінальним законодавством.

За видатковою накладною № УФ-0015573 від 21.04.2016 року відповідачем було отримано матеріальні цінності на загальну суму 28353,60 грн., з метою передачі майна одержувачу фізичній особі - підприємцю ОСОБА_7. Однак згідно довідки отриманої від ОСОБА_7 матеріальні цінності за видатковою накладною не отримувались та замовлень даного товару не проводилось.

Факт отримання відповідачем за видатковою накладною матеріальних цінностей також підтверджується працівниками ПП «Торговий Дім Поляков».

В зв'язку із тим, що відповідач відмовляється виконати взяті на себе договірні зобов'язання є необхідність звернення з даним позовом до суду.

А тому, позивач просив суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 28353,60 грн.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 листопада 2016 року позов приватного підприємства «Торговий Дім Поляков» до ОСОБА_6 про стягнення боргу - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь приватного підприємства «Торговий Дім Поляков» борг у сумі 28353 гривні 60 коп. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь приватного підприємства «Торговий Дім Поляков» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 гривень.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного дослідження та оцінки доказів, неправильного визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин, порушення судом норм матеріального процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що сторони перебували у трудових відносинах, а тому шкода підлягає стягненню із відповідача.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 29 березня 2016 року між приватним підприємством «Торговий Дім Поляков» та ОСОБА_6 було укладено цивільно - правовий договір № 163 (а.с.3-6). Згідно даного договору відповідач надавав послуги позивачу як торгівельний представник на умовах вказаних у договорі.

Згідно п. 2.1 Розділу 2 «Обов'язки та права виконавця», виконавець формує заявки від клієнтів, відповідно графіку відвідування клієнтів на ввіреному маршруті та відповідає за повернення від клієнтів грошових коштів за товар в передбачені строки.

Згідно п. 5.2 Розділу 5 «Відповідальність та порядок вирішення спорів» передбачено, що виконавець несе повну індивідуальну матеріальну відповідальність за нанесення матеріального збитку та неправомірні дії у відношенні до ввіреного майна замовника шляхом його привласнення, заволодіння та крадіжки - в межах передбачених діючим цивільним, господарським, кримінальним законодавством.

Як вбачається з видаткової накладної № УФ-0015573 від 21.04.2016 року, товар вказаний у накладній, а саме: 20 ящиків(240 пляшок) коньяку «Закарпатський» на складі видано, про що стоїть відповідний штамп, особою, яка відповідає за передачу товару є торговий представник ОСОБА_6 та стоїть його підпис, одержувачем товару згідно накладної є ФОП ОСОБА_7, термін сплати до 12.05.2016 року (а. с. 12).

Згідно Додаткового договору № 1 від 29.04.2016 року договірні відносини по цивільно - правовому договору № 163 розірвано з 29 квітня 2016 року (а. с. 11).

Згідно довідки від 22.06.2016 року за підписом ОСОБА_7 товар за видатковою накладною № УФ - 0015573 від 21.04.2016 року ФОП ОСОБА_7 не отримувала та замовлень даного товару не було (а. с. 13).

Згідно статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди майже завжди породжують цивільно-правові зобов'язання, які мають недоговірний характер, тобто виникають саме внаслідок завдання шкоди, незалежно від того, чи перебували суб'єкти такого зобов'язання у договірних відносинах. Детально такі зобов'язання врегульовані Главою 82 ЦК.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням іншої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити надану послугу, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, договір про надання послуг є двостороннім. Про це свідчать обов'язки замовника оплатити послугу або відшкодувати виконавцю фактичні витрати за договором про безоплатне надання послуг (ст. 904). Договір про надання послуг є консенсуальним, таким, що вважається укладеним з моменту досягнення згоди за всіма істотними умовами. Договір про надання послуг, за яким виконавець, відповідно до характеру своєї діяльності, зобов'язаний надати послуги кожному, хто до нього звернеться, є публічним договором.

Предметом договору про надання послуг є вчинення виконавцем певних дій або здійснення певної діяльності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при задоволенні позову про стягнення шкоди не звернув уваги на дані обставини, допустив порушення вимог матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції послався на вимоги ст. ст. 130, 134, 135 -1 КЗпП України не звернувши уваги на те, що відповідач не перебував у трудових відносинах. Між сторонами було укладено цивільно-правовий договір, згідно якого відповідач надавав послуги позивачу як торгівельний представник на умовах вказаних у договорі.

При таких обставинах на спірні правовідносини трудове законодавство не поширюється .

Заперечуючи свій підпис у видатковій накладній № УФ - 0015573 від 21.04.2016 року відповідачем не заявлялося клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи ні в першій, ні в апеляційній інстанціях.

А тому, з врахуванням встановлених обставин, матеріалів справи, доводів сторін, положень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 610, 611, 906 ЦК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - частково задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 листопада 2016 року у справі за позовом ПП 'Торговий Дім Поляков' до ОСОБА_6 про стягнення боргу скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь приватного підприємства «Торговий Дім Поляков» борг у сумі 28353 гривні 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь приватного підприємства «Торговий Дім Поляков» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий :

Судді :