Справа № 713/1943/16-ц
Провадження №2/713/59/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилип'юка І.В., з участю секретаря Паучек Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черешенської сільської ради Вижницького району про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Черешенської сільської ради Вижницького району про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

В позові вказувала, що в 1993 році вона проживала в с.Черешенька Вижницького району і з нею по сусідству проживав ОСОБА_3, 1910 року народження. Дітей та близьких родичів в нього не було і він був пристарілою та хворою людиною, потребував сторонньої допомоги.

Посилалася, що приблизно з березня 1993 року вона приходила до нього та надавала необхідну допомогу, зокрема, готувала їжу, прибирала в будинку та прибудинкову територію, прала білизну, взагалі робила все, що необхідно по господарству.

Стверджувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, спадкоємців ні першої, ні другої черги в нього не було, на будинок ніхто не претендував і вона залишилася проживати у будинку належному на праві власності ОСОБА_3, а в даний час зазначений об'єкт нерухомості не має власника.

Зазначала, що на сьогоднішній день вона продовжує проживати в цьому будинку, тобто добросовісно та відкрито володіє цим нерухомим майном більше 20 років, постійно сплачує за електроенергію, весь цей час користується земельною ділянкою, що призначена для обслуговування будинку та сплачує земельний податок.

Просила ухвалити рішення, яким визнати за нею, ОСОБА_1, право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1

В адресованій суду заяві позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила позов задовольнити та розглядати справу у її відсутності, оскільки з поважної причини не може з'явитися на суд.

До початку розгляду справи від представника відповідача Черешенської сільської ради Вижницького району Чернівецької області надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають та просять справу розглядати без їх участі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному об'ємі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно п. 13 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2015 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 05 січня 2017 року.

Після його смерті залишилась спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 що підтверджено копіями погосподарських книг на господарство ОСОБА_3, розташоване за вищевказаною адресою.

З копії технічного паспорту на будинок вбачається, що житловий будинок в АДРЕСА_1, 1858 року побудови, вартістю 35 468 грн., оформлений на ім'я ОСОБА_1.

Судом також установлено, що у ОСОБА_3, 1910 року народження, дітей та близьких родичів не було, відомостей про спадкоємців першої - четвертої черг немає, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Черешеньскої сільської ради Вижницького району Чернівецької області.

Після смерті ОСОБА_3 приватними нотаріусами Вижницького районного нотаріального округу Штефюк Н.В., ОСОБА_5, ОСОБА_6 спадкові справи не заводилися, що підтверджено відповідями на запит суду.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_1 від 24.06.2016 року, яка проживає в АДРЕСА_1, ОСОБА_1, 1959 року народження та її син ОСОБА_7, 1981 року народження, не працюють. Зареєстровані по АДРЕСА_2. Зі слів ОСОБА_1 та сусідів ОСОБА_8 і ОСОБА_9, сім'я проживає в будинку (площею 48 м.кв. 1935 року забудови) померлого ОСОБА_3 з 1994 року по даний час по АДРЕСА_1 без реєстрації. Будинок та земельна ділянка після смерті ОСОБА_3 не переоформлені.

Крім того, з копій квитанцій Вижницького РЕМ вбачається, що ОСОБА_1 оплачує рахунки за спожиту у вказаному господарстві електроенергію та земельний податок (копії квитанцій містяться в матеріалах справи).

Згідно зі ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статей 316, 328, 345 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч.1 ст.344 ЦК.

Відповідно до ст.344 ч.1 Цивільного Кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно ст.344 ч.4 Цивільного Кодексу України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папері набувається за рішенням суду.

Згідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном

почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом, тобто до 01 січня 2001 року.

Виходячи зі змісту ст.344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен, довести саме позивач (ч.1 ст.60 ЦПК України), є законний об'єкт володіння, добросовісність володіння (особа, яка не знала і не могла знати про перешкоди до набуття майна), безперервність, відкритість володіння (володілець не просто уповноважений, але зобов'язаний відноситися до об'єкта володіння як власник, якщо він бажає зберегти незаперечний статус володільця за давністю, що дозволяє йому після спливу встановленого законом строку набувальної давності фактично перетворитися у власника. Доказами відношення до майна в якості його власника можуть бути, такі дії володільця, як ремонт речі (будинку) за свій рахунок, страхування майна, передача майна на зберігання іншим особам тощо), давність володіння та його безперервність, тобто проживання і користування будинком.

Відповідно п. 9 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2015 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років. Крім того, Черешенська сільська рада Вижницького району Чернівецької області визнала право позивача на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме, право на житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1. Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна не має, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до Черешенської сільської ради Вижницького району Чернівецької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.316, 328, 344-345 ЦК України, п.9, 13 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2015 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» ст.ст.10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, Суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме: житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Пилип'юк