1Справа № 335/255/17 2/335/668/2017
РІШЕННЯ
27 лютого 2017 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря Ведмедьової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди, -
Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування позову зазначивши наступне, Позивач проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан у період з 02.04.1985 року по 29.05.1986 року.
У 1985 році, при виконанні службового обов`язку в ДРА, він отримав вогнепальні осколкові поранення голови, обох рук (контузія головного мозку 1985 року), наслідком яких стали множинні шкіряні рубці в зазначених анатомічних областях, що підтверджується висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 960/ж від 28.05.2015 року, та які у подальшому призвели до розвитку: Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді післятравматичної та дисцикуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., прогресуючого, кризового перебігу, з вираженим церебростенічним синдромом з двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, частими (1-2 рази на тиждень) судинними кризами змішаного характеру (лікворо-гіпертензивні, вертебробазилярні), мнестичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю, інсомнією. Післятравматичного церебрального арахноїдиту з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло-атактичним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією ІІІ ст., стійко вираженим цефалічним синдромом. ІХС. Дифузного кардіосклерозу. БПГЛНПГ. Шлуночкової екстрасистолії. СН ІІ А ст. ІІ ФК. ГХ ІІ ст. (ГЛШ), ст. 3, дуже високого ризику. Органічного тривожного розладу особистості, що підтверджується медичними та військово-обліковими документами.
У зв`язку з отриманням зазначеної контузії йому встановлена ІІІ група інвалідності внаслідок захворювання, яке пов`язане з проходженням військової служби. Від отриманої травми у Позивача розвинулись хвороби та погіршився стан здоров`я. У зв`язку з цим, він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, багато коштів витрачає на лікування.
Вважає, що через погіршення стану здоров`я, у зв`язку з отриманням контузії під час захисту Вітчизни, яке пов`язане з проходженням військової служби, йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 100 000,00 грн.
Оцінюючи завдану йому моральну шкоду, Позивач виходить з тривалості й глибини своїх душевних страждань, чисельності негативних наслідків для нього, що викликані внаслідок травми, а також фізичного та фактичного значного погіршення стану здоров`я.
Посилаючись на зазначені обставини позивач просить суд стягнути з Міністерства оборони України на його користь моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Згідно раніше наданих пояснень Позивач підтримав позов у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться й у ч. 1 ст. 3 ЦПК України.
Судом встановлено, що в період часу з 02.04.1985 року по 29.05.1986 року ОСОБА_1 проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан, що підтверджується довідкою № П/49 від 05.12.2016 року, виданою Об`єднаним районним військовим комісаріатом м. Запоріжжя (а.с. 10).
Згідно Висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 960/ж від 28.05.2015 року (а.с. 11), ОСОБА_1 у 1985 році при виконанні службового обов`язку в Демократичній Республіці Афганістан, отримав вогнепальні осколкові поранення голови, обох рук (контузія головного мозку 1985 року).
27.07.2015 року ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку з хворобою, яка пов`язана з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія АВ № 0280939 (а.с.44).
Відповідно до ст. 17 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Частиною 1 статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
З матеріалів справи вбачається, що захворювання, яке отримав ОСОБА_1 під час проходження військової служби, пов`язане з її проходженням. Причинний зв`язок поранення та отриманого захворювання, підтверджено протоколом засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 5178 від 22.12.2016 року, витяг якого містить в матеріалах справи (а.с. 13).
Крім того, отримання ОСОБА_1 захворювання, як такого, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серія АВ № 0280939 від 27.02.2015 року (а.с. 43); довідкою до акта огляду МСЕК серія АВ № 0280939 (а.с. 44); консультативним висновком № 8402/15 від 15.12.2016 року (а.с. 35).
Враховуючи, що матеріалами справи та судовому засіданні представником позивача підтверджено отримання позивачем поранень під час проходження військової служби на території Демократичної Республіки Афганістан, де велись бойові дії, які призвели до захворювання та встановлення інвалідності, наявні підстави для висновку про отримання позивачем фізичного болю та моральних страждань внаслідок ушкодження здоров`я, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що Позивач має право на відшкодування моральної шкоди, у відповідності до положень ст. 17 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, ст. 23, 1167 ЦК України.
Визначаючи розмір моральної шкоди, спричиненої позивачу, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Як роз`яснено пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Вирішуючи вимоги позивача, суд враховує ступінь моральних страждань позивача, який протягом багатьох років щодня переживає душевні страждання та у зв`язку з хворобою позбавлений нормального життя. Внаслідок отримання позивачем захворювання під час проходження військової служби, порушено його нормальний життєвий стан та він позбавлений можливості в повній мірі реалізовувати свої життєві функції. Позивач позбавлений можливості пересуватися без сторонньої допомоги та самостійно себе забезпечувати матеріально.
Згідно із ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Відповідно до ст. 3 Закону України „Про збройні сили України, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
Згідно зі ст. 23 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України.
Таким чином, обов`язок держави відшкодувати позивачеві завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління.
Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2014 р. у справі № 3-86гс14, який згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов`язковим для суддів.
Враховуючи, що в ході розгляду справи судом встановлено, що позивачеві встановлено третю групу інвалідності, що є наслідком захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, суд дійшов висновку про виникнення у позивача права на відшкодування моральної шкоди. При цьому, враховуючи тяжкість вимушених змін в житті ОСОБА_1 , виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 50 000,00 грн.
Доводи представника відповідача, викладені в письмових запереченнях, про відсутність причинного зв`язку між пораненням, отриманим позивачем в період проходження військової служби, та захворюванням, яке він має на цей час, а також недоведення спричинення моральної шкоди внаслідок зазначеного пошкодження здоров`я, спростовуються матеріалами справи.
На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 гривень.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Міністерства оборони України на користь держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Повний текст судового рішення виготовлено 02 березня 2017 року

Суддя В.В. Калюжна