Справа №474/580/16-ц 25.01.2017 25.01.2017 25.01.2017
Справа № 474/580/16-ц
Провадження №22-ц/784/117/17 Суддя першої інстанції: Сокол Ф.Г.
Категорія 27 Суддя-доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем Тищенко Л.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 3 листопада 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (надалі ПАТ «Державний ощадний банк України») до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 19 грудня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №943, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит у розмірі 20 000 грн. зі сплатою процентної ставки 25,0% річних на строк до 18 грудня 2010 року.

В забезпечення належного виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором від 19 грудня 2007 року між Банком та ОСОБА_3, а також ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено окремі договори поруки, які зобовязалися відповідати перед Банком за невиконання позичальником кредитних зобовязань.

У звязку з неналежним виконанням позичальником кредитних зобовязань станом на 10 серпня 2016 року за період з 19 грудня 2007 року по 17 грудня 2010 року утворилась заборгованість у розмірі 26 072,10 грн. з яких: 8 324 грн. - заборгованість за простроченим кредитом, 2 301,45 грн. заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом, 15 395,67 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, 50,98 грн. заборгованість по комісії.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість у розмірі 26 072,10 грн. заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 3 листопада 2016 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Державний ощадний банк України», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду в частині відмови у задоволені позову до ОСОБА_3 скасувати та ухвалити нове, яким позов в цій частині задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За положеннями статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплати проценти.

З матеріалів справи вбачається та таке встановлено судом, 19 грудня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №943, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит у розмірі 20 000 грн. зі сплатою процентної ставки 25,0% річних на строк до 18 грудня 2010 року (а.с.5-8).

Згідно пунктів 1.1., 1.2, 1.6. вказаного Договору позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленому кредитним договором та додатком до нього, яким визначено, що сума кредиту повертається шляхом сплати щомісячних платежів в строк до 30 числа кожного місяця.

Відповідно до п. 5.2. кредитного договору, за порушення взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0.07% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

В забезпечення належного виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором від 19 грудня 2007 року між Банком та ОСОБА_3, а також ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено окремі договори поруки, які зобовязалися відповідати перед Банком за невиконання позичальником кредитних зобовязань (а.с.9-10).

Пунктом 4.2. договорів поруки визначено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором № 943 від 19 грудня 2007 року не предявить вимоги до поручителів.

Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання повинні виконуватися належним чином.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, прокатів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У звязку з неналежним виконанням позичальником кредитних зобовязань станом на 10 серпня 2016 року за період з 19 грудня 2007 року по 17 грудня 2010 року утворилась заборгованість у розмірі 26 072,10 грн. з яких: 8 324 грн. - заборгованість за простроченим кредитом, 2 301,45 грн. заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом, 15 395,67 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, 50,98 грн. заборгованість по комісії, що підтверджується розрахунком (а.с.3-4).

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм вимоги щодо стягнення кредитної заборгованості з позичальника є обґрунтованими.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог Банку до ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з підстав пропуску строку звернення позивача з позовом до суду.

Такий висновок суду, колегія суддів вважає вірним, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.4 ст. 267 ЦПК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

Умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Пунктами 1.2, 1.6, 8.1. кредитного договору сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів в строк до 30 числа кожного місяця, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 18 грудня 2010 року.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що останній платіж позичальником було здійснено 31 жовтня 2009 року, а відтак з цього часу починається перебіг строку позовної давності, який закінчується 31 жовтня 2012 року, між тим з позовом до суду Банк звернувся у вересні 2016 року, тобто після спливу строку звернення до суду.

Без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності повязана лише із наявністю про це заяви сторони, зазначений правовий висновок міститься в постанові Верховного суду України від 24 червня 2015 року у справі №6-738цс15.

Під час розгляду справи 4 жовтня 2016 року поручитель ОСОБА_4 подав заяву про застосування строку позовної давності.

Оскільки боржник та поручитель відповідають за зобовязаннями, які виникли, в солідарному порядку, а отже і заборгованість за кредитним договором має стягуватися з них за загальним правилом в солідарному порядку в межах строку позовної давності, то в даному випадку підлягають застосуванню строки позовної давності на підставі заяви поручителя як до нього, так і до боржника.

Враховуючи наведене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про застосування строку позовної давності та обґрунтовано відмовив у задоволені позову Банку до позичальника ОСОБА_3

Посилання в апеляційній скарзі про відсутність окремої заяви позичальника ОСОБА_3І про застосування строку позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки відсутність окремої заяви боржника щодо спливу строку позовної давності (при наявності заяви поручителя за солідарним зобов'язанням) не є перешкодою для застосування такого строку і відносно нього.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог ПАТ « Державний ощадний банк України» до поручителів ОСОБА_4, ОСОБА_5 не оскаржувалося, а відтак не було предметом апеляційного розгляду.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ч.1 ст. 308 ЦПК України підлягає відхиленню.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відхилити.

Рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 3 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

ОСОБА_6