Справа № 172/244/17
Провадження № 2/172/219/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.05.2017 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - Битяка І.Г.
при секретарі - Глушко О.М.
представника позивача - ОСОБА_1
прокурора - Школярова О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судового засідання в сел. Васильківка цивільну справу за позовом виконавчого комітету Васильківської селищної ради Дніпропетровської області в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3, треті особи - служба у справах дітей Васильківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Синельниківська місцева прокуратура Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Про вказаний факт свідчать записи у свідоцтві про народження дитини.
За останній час проживання відповідач зарекомендував себе негативно. Мати дитини неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності, безробітна, не має постійного місця проживання, зловживає алкогольними напоями та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.
У зв'язку з викладеним та прямою загрозою для життя та здоров'я дитини 21 листопада 2016 року виконавчим комітетом селищної ради прийнято рішення про негайне відібрання малолітньої дитини у відповідача. На сьогоднішній день дитину влаштовано до державної дитячої установи для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування на повне державне забезпечення.
Вважає, що в інтересах малолітньої дитини необхідно позбавити відповідача батьківських прав, оскільки її проживання з матір'ю створює пряму загрозу життю та здоров'ю дитини.
У зв'язку з цим просив суд позбавити батьківських прав матір - ОСОБА_3 по відношенню до малолітньої ОСОБА_2 Стягнути аліменти з відповідача на утримання малолітньої дитини.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що відповідач не має постійного місця проживання, зловживає алкогольними напоями. Переїхати проживати до батька у Приазовський район не бажає. Проживає в різних людей де працює за їжу та житло. Дід малолітньої ОСОБА_2 не має можливості опікати дитину за станом здоров'я, батько дитини не визнає її. У відповідача було ще 4 дитини дві з яких померли, а щодо двох інших ОСОБА_3 позбавлена батьківських прав.
Прокурор у судовому засідання позовні вимоги підтримав.
Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутністю, позов підтримує та просить долучити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.
Відповідач повторно в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. У зв'язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів.
Допитаний у якості свідка сімейний лікар КЗ «Василькіська ЦРЛ» ДОР» ОСОБА_4. пояснив, що ОСОБА_3 знає оскільки її було виявлено службою у справах дітей на пізніх термінах вагітності. На обліку вона не стояла та обстеження не проходила. У Васильківській ЦРЛ була неодноразово оглянута та поставлена на облік у зв'язку з вагітністю. Народила дитину у м. Синельникове. Після виписки з лікарні разом з дитиною влаштована у педіатричне відділення Васильківської ЦРЛ де перебувала до грудня 2016 року. Коли дізналася, що відповідні служби збирають документи для позбавлення її батьківських прав то покинула дитину і зникла. Перебуваючи у відділенні намагалася піклуватися про дитину та не зловживала спиртним.
Допитана в якості свідка в.о. завідувача дитячим відділенням КЗ «Васильківська ЦРЛ» ДОР» Клепанчук Л.І. пояснила, що у листопаді 2016 року до відділення була влаштована разом з мамою дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. До 21.12.2016 року мати перебувала у відділенні разом з дитиною, а потім зникла у невідомому напрямку оскільки їй стало відомо про підготовку матеріалів на позбавлення її батьківських прав. Перебуваючи у відділенні піклувалася про дитину. Після 21.12.2016 року жодного разу не відвідала дитину.
Заслухавши у судовому засіданні представника позивача, допитавши свідків та дослідивши наявні у справі докази суд зазначає наступне.
Відповідач є матір'ю малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживала у сел. Васильківка у різних сторонніх людей. Зареєстрована по АДРЕСА_1. Після народження дитини була виявлена у громадському місці та влаштована до дитячого відділення КЗ «Васильківська ЦРЛ» ДОР» так як власне житло відсутнє. Виконавчим комітетом Васильківської селищної ради характеризується негативно, ніде не працює, мешкає за різними адресами. Помешкання, де проживає, не мають відповідних умов для проживання дитини. Притягувалась до кримінальної відповідальності. Постійно зловживає алкогольними напоями.
21 листопада 2016 року виконавчим комітетом Васильківської селищної ради прийнято рішення № 96 про негайне відібрання новонародженої дитини у відповідача та тимчасове влаштування її до лікувального закладу у зв'язку з ситуацією, що загрожує життю та здоров'ю дитини.
За розпорядженням голови районної державної адміністрації від 5 грудня 2016 року № Р-510/0/276-16 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 тимчасово влаштована до державної дитячої установи для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування на повне державне забезпечення.
Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки чи піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років.
Конвенція про права дитини від 20 листопада 1989 року Генеральної Асамблеї ООН, ратифікована Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року в преамбулі визначає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.
Стаття 3 Конвенції зазначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до стаття 9 Конвенції Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Згідно з пунктами 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
На підставі належних, допустимих та достатніх доказів судом встановлено, що відповідач без будь-яких об'єктивних на те причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Участі у вихованні дітей не приймав, не створив належних умов для проживання своєї дитини, не забезпечив нормального фізичного та розумового розвитку, що створює пряму загрозу для її здоров'я та життя.
Тому задоволення позову шляхом позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її дитини повністю відповідає інтересам останньої.
Крім того, за правилами статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Тому позов підлягає задоволенню також і в частині стягнення аліментів.
Вирішуючи питання про встановлення над малолітньою дитиною опіки та передачу її іншим особам суд враховує першочергове право на це родичів дитини, встановлене статтею 167 СК України. Однак судом встановлено, що з близьких родичів у малолітньої є лише її дід Радзиховський А.В., який відмовився від пропозиції бути опікуном дитини, що унеможливлює передачу йому останньої на даний час.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.
На підставі вищевикладеного, керуючись Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року Генеральної Асамблеї ООН, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 164-167 Сімейного Кодексу України, ст. 3, 10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -
1. Позов виконавчого комітету Васильківської селищної ради Дніпропетровської області в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3, треті особи - служба у справах дітей Васильківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Синельниківська місцева прокуратура Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити повністю.
2. Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстровану по АДРЕСА_1, по відношенню до неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
3. Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - у розмірі 1/4 всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 3 березня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року шляхом перерахування на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
4. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.
5. Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Васильківської селищної ради судовий збір в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.
6. Передати малолітню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на опікування органу опіки та піклування Васильківського району.
7. Копію рішення після набрання законної сили надіслати Васильківському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Заочне рішення може бути переглянуто Васильківським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивачем рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня проголошення рішення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку.
Суддя І.Г. Битяк