Справа № 236/2521/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Ткачова О.М.

при секретарі Грицай Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, Слов*янського міськрайонного суду Донецької області, Слов*янської місцевої прокуратури Донецької області, Прокуратури Донецької області та Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, Слов*янського міськрайонного суду Донецької області, Слов*янської місцевої прокуратури Донецької області в якому просив стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання з відповідного рахункуДержавної казначейської служби України, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН-, мешкаючого в м.Слов*янськ Донецької області по вул.Рози Люксембург44/44 в відшкодування моральної шкоди 64 848,74 ( шістдесят чотири тисячі вісімсот сорок вісім ) гривень 74 копійки.

Ухвалою суду до участі в справі в якості співвідповідачів залучено Прокуратуру Донецької області та Державну казначейську службу України.

Позивач в судовому засіданні наполягав на своїх позовних вимогах з підстав зазначених в позовній заяві та просив позов задовольнити, при цьому він пояснив, що спричинені йому моральні страждання полягають у тому, що п*ять років його намагались нобгрунтовано притягнути до кримінальної відповідальності, він втратив свій авторитет як головний лікар з 30 літнім стажем, з ним майже перестали спілкуватись його друзі, він був обмежений в пересуванн, оскільки був на підписці про невиїзд, кримінальна справа проти нього була навмисно спровокована але за це ніхто не поніс відповідальності, він втратив сон та для відновлення свого здоров*я вимушений був приймати ліки і у зв*язку з цим він повинен був докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Він вважає достатньою сумою моральної шкоди зазначену ним в позові з тих підстав, що державі і так в цей час не легко.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_3наполягав на позовних вимогах позивача, з підстав зазначених в позовній заяві та просив позов задовольнити. При цьому він пояснив, що розмір спричиненої позивачу матеріальної шкоди підтверджується розрахунком що є в позовній заяві і що спричинена позивачу моральна шкода є набагато більшою але вони з позивачем збільшувати її не будуть.

Представник відповідача Слов*янського міськрайонного суду Донецької області, до судового засідання не з*явився але подав заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності та в позові відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача Слов*янської місцевої прокуратури Донецької області та Прокуратури Донецької області ОСОБА_4позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в Донецькій області, позовні вимоги не визнала у повному обсязі та просила в позові відмовити, оскільки позивачем не доведено спричиненя йому моральної шкоди.

Представник відповідача Державної казначейської служби України, будучі тричі нележним чином повідомлений про час і місце судового засідання , до судового засідання не з*явився і судом було прийняте рішення справу розглянути за його відсутністю.

При дослідженні письмових доказів по справі встановлено:

28 березня 2012 року Слов*янським міжрайонним прокурором порушено кримінальну справу відносно головного лікаря КЛПУ Міський наркологічний диспансер м.Слов*янськОСОБА_1 за ст.368 ч.3 КК України та в той же день постановою слідчого до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд ( а.с.15-18).

Вироком Слов*янського міськрайонного суду Донецької області від 25 червня 2013 року його було визнано винним за ст.190 ч.2 КК України та засуджено до штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що в грошовому вигляді складає 1700,00 гривень який ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 19 вересня 2013 року був скасовано ( а.с.19-30).

Вироком Слов*янського міськрайонного суду Донецької області від 07 серпня 2014 року ОСОБА_1 було визнано винним за ст.368 ч.2 КК України та засуджено до штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що в грошовому вигляді складає 17000,00 гривень з позбавленням права займати посади пов*язані з адміністративно-господарськими та організаційно- розпорядчими функціями строком 2 роки в лікувально-профілактичних установах охорони здоров*я України , який ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 04 листопада 2014 року щодо визння винним та призначення покарання було залишено без змін, але яку ухвалою Вищого спеціального суду України від 02 червня 2015 року було скасовано і справа була направлена на новий апеляційний розгляд. ( а.с.31-48).

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 17 грудня 2015 року кримінальне провадження за ч.2 ст.368 КК України у відношенні ОСОБА_1 було закрите у зв*язку з відсутністю в його діях складу злочину та яка ухвалою від 28 квітня 2016 року Вищого спеціального суду України залишена без змін , а у задоволенні заяви про перегляд цієї ухвали Верховним Судом України 24 лютого 2016 року було відмовлено ( а.с.49-60).

Суд заслухавши участників процесу та дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі,та відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

В статті 23 ЦК України зазначено-

1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

2. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4)у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

3. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зч.1 ст.1167 ЦК України- моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.1167 ЦК України- моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Згідно з ч.1 ст.1176.ЦК України- шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянину незаконними діями чи бездіяльністю, порушенням прав і свобод людини (права власності, особистої недоторканності, недоторканності приватного життя, житла тощо), погіршення або позбавлення можливостей реалізації людиною своїх звичок і бажань; погіршення відносин з оточуючими людьми; порушення нормальних життєвих зв'язків і стосунків з оточуючими людьми; приниження честі, гідності, репутації людини, її доброго імені; втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інші негативні наслідки морального характеру.

Відшкодування моральної шкоди провадиться, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних моральних і фізичних страждань, з урахуванням характеру і тривалості страждань, стану здоров'я реабілітованого, тяжкості завданої йому травми, істотності вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступеня зниження престижу, ділової репутації, часу й зусиль, необхідних для її відновлення.

Моральна шкода відшкодовується у грошовій формі незалежно від відшкодування майнової шкоди. Згідно зі ст. 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожний місяць перебування під слідством і судом.

Саме поняття "строк перебування під слідством чи судом" законом не

визначене. Особа вважається такою, що перебуває під слідством чи судом, з моменту порушення проти неї кримінальної справи, її затримання, арешту або визнання її обвинуваченим до винесення щодо неї виправдувального вироку або закриття справи за реабілітуючими підставами. У цей строк входить як час відбування покарання, так і час, протягом якого особа вважається судимою, доти, доки вона не визнана невинуватою, виправданою та реабілітованою.

Як вбачається з дослідженних в судовому засіданні доказів , завдана позивачу моральна шкода полягає у душевних стражданнях , які він зазнав у зв*язку з тим, що, кілька років його намагались нобгрунтовано притягнути до кримінальної відповідальності, він втратив свій авторитет як головний лікар з 30 літнім стажем, з ним майже перестали спілкуватись його друзі, він був обмежений в пересуванн, оскільки був на підписці про невиїзд, кримінальна справа проти нього була навмисно спровокована але за це ніхто не поніс відповідальності, він втратив сон та для відновлення свого здоров*я вимушений був приймати ліки і у зв*язку з цим він повинен був докладати додаткових зусиль для організації свого життя. , що завдавало йому моральні страждання , бо це , на думку суду, дійсно призвело до зміни його образу життя і необхідності прийняття ним додаткових зусиль для його налагодження . Таким чином , суд вважає, що в судовому засіданні встановлено заподіяння моральної шкоди позивачу незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду, оскільки на думку суду, позивач дійсно зазнав моральних страждань у зв*язку діями та рішення принятими ними.

. При вирішенні питання щодо розміру моральної шкоди береться до уваги тривалість та обсяг незручностей які зазнав позивач у зв*язку з притягненням його до кримінальної відповідальності, застосовуючи принципи розумності та справедливості, суд вважає, що на його думку , задоволення позову в повному обсязі в цій частині щодо стягнення на користь позивача

64 848,74 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди позивачу з відповідача буде відповідати понесеним ним моральним стражданням.

Керуючись ст.ст.23,1167,1176. ЦК України,ст.ст.88, 209, 213 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, Слов*янського міськрайонного суду Донецької області, Слов*янської місцевої прокуратури Донецької області, Прокуратури Донецької області та Державної казначейської служби України - задовольнити .

Стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання з відповідного рахункуДержавної казначейської служби України, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН-, мешкаючого в м.Слов*янськ Донецької області по вул.Рози Люксембург44/44 в відшкодування моральної шкоди 64 848,74 ( шістдесят чотири тисячі вісімсот сорок вісім ) гривень 74 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя-підпис

з оригіналом згідно:

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 24.03.2017 р.не набрало законної сили.

Суддя Краснолиманського міського суду

Донецької області ОСОБА_5

Секретар с/з ОСОБА_6