Справа №489/1532/16-ц 30.03.2017 30.03.2017 30.03.2017
Провадження №22-ц/784/608/17
Справа №489/1532/16-ц
Провадження №22-ц/784/608/17
Категорія 27 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
У Х В А Л А

іменем України

30 березня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання Шагай О.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2016 року

за позовом

ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «ВІНДОВС ГРУП» (далі ТОВ «ВІНДОВС ГРУП»), про визнання припиненим зобовязання та стягнення коштів, та

за позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання припиненим зобовязання та стягнення коштів.

Позивач зазначав, що 10 грудня 2013 року уклав з ТОВ «ВІНДОВС ГРУП» договір на придбання вікон на суму 24980 грн. Оплата відбулась у безготівковій формі за допомогою кредиту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», повернення якого мало відбуватись у розстрочку протягом 24 місяці. В день укладення договору ним було сплачено перший платіж в розмірі 1579 грн. 31 коп.

23 грудня 2013 року він розірвав договір з ТОВ «ВІНДОВС ГРУП» на придбання вікон і останній повернув йому на картку сплачені кошти в розмірі 1579 грн. 31 коп. Крім того в цей же день він надав доручення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на припинення погашення заборгованості за договором.

Посилаючись на те, що всупереч доручення відповідач продовжував списувати кошти з рахунків і безпідставно ними користуватися, позивач уточнивши свої вимоги, просив визнати припиненим зобовязання за кредитним договором та стягнути з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 18656 грн. 87 коп., з яких: 10656 грн.11 коп. безпідставно набутих коштів, 3000 грн.76 коп. проценти за користування коштами та 5000 грн. моральної шкоди.

У квітні 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) звернувся з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Банк зазначав, що на підставі анкети-заяви ОСОБА_5 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 11 січня 2011 року, з останнім укладено відповідний договір, за яким надав ОСОБА_5 кредитну картку № 375245.

10 грудня 2013 року ОСОБА_5 скористався сервісом «Оплата частинами» в ТОВ «ВІНДОВС ГРУП» та уклав з Банком кредитний договір № 4266, згідно з яким ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 24980 грн.

В порушення умов договору ОСОБА_5 зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з цим, станом на 16 березня 2016 року виникла заборгованість в розмірі 20957 грн. 55 коп., яка складається з 15200 грн. 95 коп. заборгованості за кредитом; 4282 грн. 43 коп. пені за несвоєчасність виконання зобовязань; 500 грн. штраф (фіксована частина) та 974 грн. 17 коп. штраф (процентна складова) .

Посилаючись на вказані обставини, Банк просив стягнути з ОСОБА_5 20957 грн. 55 коп. заборгованості.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 2 листопада 2016 року обидві справи були обєднані в одне провадження.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено. Позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь Банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 15200 грн. 95 коп. та 1033 грн. 50 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 11 січня 2011 року сторони підписали анкету-заяву на відкриття карткового рахунку, згідно умов якої, ОСОБА_5 банком була надана кредитна картка № 375245.

Підписом на цій заяві ОСОБА_5 погодився, що заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним і Банком договір про надання банківських послуг, з умовами якого він ознайомлений.

На час укладення договору діяли Умови надання банківських послуг та Правила користування платіжною карткою (далі Умови та Правила), затверджені наказом № СП-2010-256 від 6 березня 2010 року (а.с. 111-134).

Згідно п 1.1.1.73 Умов і Правил надано загальне поняття такої послуги як «Оплата частинами. Без переплат» - це послуга по організації обслуговування і проведенню розрахунків по операціям, здійсненим з використанням платіжних карт на які поширюється послуга «Оплата частинами. Без переплат», згідно яких держатель карти доручає Банку здійснювати регулярні платежі в адрес Торговця в розмірі і кількості указаних в квитанції, надрукованої на POS терміналі при автоматизації послуги «Оплата частинами».

Відповідно до п. 2.1.1.14, яким врегульовано умови використання послуги «Оплата частинами», визначено два способи отримання такої послуги, перший з частковим відшкодуванням (п. 2.1.1.14.3.1), другий з повним відшкодуванням (п. 2.1.1.14.3.2). В разі використання другого способу, клієнт доручає Банку щомісячно перераховувати платежі на погашення заборгованості по карті 22222250***** в кількості та розмірі, зазначеному в квитанції термінала.

Судом встановлено, що 10 грудня 2013 року ОСОБА_5 скористався сервісом «Оплата частинами» в ТОВ «ВІНДОВС ГРУП», з яким банк уклав договір еквайрінгу, предметом якого є проведення платежів та розрахунків, що здійснюються з використанням електронного платіжного засобу при використанні покупцями сервісу «Оплата частинами», де придбав товар на суму 24980 грн. за договором № 4266, сплативши перший внесок 1579 грн. 31 коп. При цьому, Банком оформлено ОСОБА_5 віртуальну картку № 875719.

10 грудня 2013 року Банк перерахував на поточний рахунок ТОВ «ВІНДОВС ГРУП» 6930 повну вартість товару, що підтверджується випискою з рахунку ТОВ «ВІНДОВС ГРУП», та відповідає «другому способу» отримання послуги «Оплата частинами», визначеної п. 2.1.1.14.3.2 Умов та Правил (а.с. 155-157).

Отже, фактичне укладення кредитного договору у звязку з придбанням ОСОБА_5 товару підтверджується випискою з рахунку ТОВ «ВІНДОВС ГРУП» та довідкою Банку, в яких відображені відомості про транзакції від 10 грудня 2013 року із зазначенням загальної суми транзакції, кількості транзакцій, суми платежу, виплаченої суми, кількості платежів, а також номеру договору 4266, та витягом з кредитної карти клієнта, відповідно до якої 10 грудня 2013 року відповідач сплатою першого внеску 1579 грн. 31 коп. підтвердив користування послугою «Оплата частинами», надання якої передбачено умовами кредитного договору.

В подальшому, 23 грудня 2013 року ОСОБА_5 розірвав договір купівлі-продажу, відмовившись отримувати товар у продавця, в звязку з чим, ПАТ КБ «ПриватБанк» повернув на рахунок відповідача перший внесок 1579 грн. 31 коп. на його кредитну картку, що підтверджується випискою по кредитній картці.

Частиною 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що з відкликанням згоди на укладання договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором.

Проте, ОСОБА_5 не дотримався зазначених положень Закону, та не повернув Банку кредитні кошти.

Оскільки ОСОБА_5 кредитні кошти позивачу не повернув, Банком розрахована заборгованість, яка станом на 16 березня 2016 року складає 20957 грн. 55 коп., в тому числі, 15200 грн. 95 коп. заборгованості за кредитом; 4282 грн. 43 коп. пені за несвоєчасне виконання зобовязань; 500 грн. штраф (фіксована частина) та 974 грн. 17 коп. штраф (процентна складова).

За такого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що кредитні правовідносини між сторонами не припинились, а тому правильно відмовив в задоволенні позову ОСОБА_5 та задовольнив вимоги Банку про стягнення з ОСОБА_5 15200 грн. 95 коп. кредитних коштів.

Рішення в частині відмови у стягненні неустойки Банк не оскаржував, а тому в цій частині колегія суддів рішення не перевіряє.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 не отримував кредитні кошти, спростовуються дослідженими у справі доказами.

Твердження апеляційної скарги про те, що умовами договору не передбачено повного зарахування коштів на рахунок продавця в день видачі чеку про замовлення сервісу «Оплата частинами», є наслідком помилкового тлумачення положень зазначеного вище п. 2.1.1.14 Умов і Правил, оскільки ОСОБА_5 надано кредит з відкриттям віртуальної картки № 875719, а тому, таке надання послуги «Оплата частинами» відповідає «другому способу», передбаченому п. 2.1.1.14.3.2 Умов та Правил, за яким передбачено повне відшкодування оплати за товар.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального чи процесуального права, апеляційна скарга не містить. Тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий І.В. Лівінський

Судді О.О. Данилова

ОСОБА_6