АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №216/3705/15-ц Головуючий в І інстанції
Провадження №22-ц/774/43/К/17 суддя Бондарєва О.І.
Категорія № 39 (1) Доповідач Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Барильської А.П.

за участю: секретаря Євтодій К.С.

представника особи, що подала апеляційну скаргу, ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Центрально-Міської районної в місті ради, третя особа - Перша Криворізька Державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Центрально-Міської районної в місті ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку № 76 із садовим будинком, площею 0,062 га, розташовану на території Центрально-Міського району м. Кривого Рогу у садовому товаристві «Україна», належну на підставі державного акту на право приватної власності від 09.01.2001 року серія ІV-ДП № 027491 ОСОБА_4, померлій 05.07.2014 року, в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_2 зазначила, що 05 квітня 2014 року померла її мати, ОСОБА_4, яка за життя заповідала їй все своє майно, склавши заповіт від 21.01.1997 року.

Після смерті матері відкрилась спадщина на належне їй майно, у тому числі і на земельну ділянку, площею 0,062 га, розташованої у СТ «Україна», на території Центрально-Міського району, міста Кривого Рогу, яка належала померлій згідно державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV номер 027491, виданого на підставі рішення виконкому Криворізької міської ради народних депутатів №559 від 08.12.1999 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №815 від 09.01.2001 року.

Звернувшись 28.04.2015 року до Першої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, ОСОБА_2 отримала постанову про відмову у видачі свідоцтва, яка обґрунтована відсутністю оригіналів документів про право власності на земельну ділянку. Отже у звязку із неможливістю отримання спадщини в органах нотаріату позивач звернулась до суду із вказаним позовом

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08 вересня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі.

Визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилась у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, право власності на земельну ділянку №76, площею 0,062 га, в межах згідно з планом, розташованої на території Криворізької міської ради СТ «Україна» у Центрально-Міському районі, цільове призначення якої, ведення колективного садівництва, в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері ОСОБА_4, померлої 05.04.2014 року, та належала останній згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІУ номер 027491, виданого на підставі рішення виконкому Криворізької міської ради народних депутатів №559 від 08.12.1999 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №815 від 09.01.2001 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноту дослідження фактичних обставин справи, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що нею 15.07.2007 року було придбано спірну земельну ділянку у померлої матері позивачки. Заявник апеляційної скарги, зазначила, що під час продажу вказаної земельної ділянки позивачка разом із своєю матірю передали їй оригінали державного акту на право приватної власності на землю, свідоцтва про право власності на 1/2 частину судового будинку та свідоцтва про право на спадщину за законом на іншу 1/2 частину судового будинку. Також ОСОБА_3 зазначила, що на підтвердження свого наміру щодо продажу спірної земельної ділянки, ОСОБА_4 склала заяву про її виключення зі складу членів судового товариства «Україна» та розписку про отримання грошових коштів в розмірі 1500,00 грн., від 15.07.2007 року. Крім того, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі вказала на те, що нею внаслідок укладеної угоди із ОСОБА_4 було сплачено заборгованість останньої щодо сплати товариських внесків за період з 2004 року по 2007 рік.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 05 квітня 2014 року відкрилася спадщина після смерті матері позивачки ОСОБА_4 (а.с.10), яка за життя заповідала позивачці ОСОБА_2 своє майно, склавши заповіт від 21.01.1997 року (а.с.12).

Постановою від 28.04.2015 року нотаріус відмовила позивачці у оформленні спадщини на земельну ділянку через відсутність правовстановлючих документів (а.с.7).

Відповідно до даних управління Держземагенствау Криворізькому районі станом на 31.12.2012 року земельна ділянка площею 0,062 га на території садового товариства "Україна", ділянка №76 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії IV- ДП №027491, зареэстрвоаного 09.01.2001 року за №815, перебувало у власності гр. ОСОБА_4 для ведення колективного садівництва (а.с.6).

Особа, що подала апеляційну скаргу, ОСОБА_3 зазначила, що спадкодавиця ОСОБА_4 за свого життя 15.07.2007 року продала їй дачу №76 в СТ "Україна", про що свідчить розписка, копію якої вона долучила до апеляційної скарги (а.с.158) та передала їй оригінали правовстановлюючих документів на це майно. Прот як зазначено в апеляціній скарзі, за свого життя ухилялася від нотаріального посвідчення цього правочину.

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні категорично заперечила ці пояснення, зазначила, що її мати на 2007 рік вже була паралізована і не вчиняла ніяких правочинів щодо дачі, заяву подавала про вихід з правління садового товариства через свою хворобу.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 немає. Отже суд першої інстанції на підставі ст.ст. 1217, 1223, 1225 ЦК України дійшов обгрунтованого висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та правомірно визнав за нею право власності на спадкове майно.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як пояснив представник апелянта в судовому засіданні ані правовстановлюючого документу на землю чи садовий будинок №76 в СТ "Україна", ані рішення суду про визнання за ОСОБА_3 відповідного права власності не має. ОСОБА_3О, звернулася із позовом до ОСОБА_2 в іншому цивільному провадженні, рішення суду до цього часу немає.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено законно та обгрунтовано, належних та допустимих доказів на підтвердження апеляційної скарги апелянтом не надано, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді