Провадження № 2/645/26/17
30 січня 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Бондарєвої І.В., при секретарі Проневич Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення земельного сервітуту, знесення та зміну конструкції паркану, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому просили:
- встановити на користь позивачів земельний сервітут площею 38,271 кв.м., з виходом на вул..Карпатську, який полягає у праві проходу та проїзду на велосипеді, шириною 1,5 м, щодо земельної ділянки, якою користується відповідач, безстроково та безоплатно;
-усунути перешкоди у здійсненні права власності будинком та права користування земельною ділянкою шляхом зобовязання відповідача знести паркан висотою 2,1 м вздовж будівель літ. «Н», літ. «Д-1», літ. «Д», літ. «д1» на ділянках Б1-Б-В-Г-Д-Е-Ж-З-З1 та вздовж городу, змінити конструкцію паркану, щоб висота огорожі була не більше 2 м. від рівня поверхні земля, при цьому нижня частина огорожі може бути глухою, висотою не більше 0,75 м, а верхня частина - прозорою;
-зобовязати відповідача дотримуватися правил добросусідства;
-відшкодувати судові витрати.
Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 20.01.2017 р. частково задоволено позовні вимоги.

Зобовязано ОСОБА_4 змінити конструкцію огорожі на межі розподілу за лінією А-Б-В-Г-Д-Е-Ж-З-К шляхом заміни глухої верхньої частини огорожі на прозору. При цьому висота огорожі повинна бути не більше 2 м від рівня поверхні земля (не враховуючи висоту огорожі, що служить підпірною стінкою), при цьому нижня частина огорожі може бути глухою, висота якої не повинна перевищувати 0,75 м., верхня частина огорожі повинна бути прозорою (відношення глухих частин огорожі до прозорих не повинен перевищувати 50%).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Крім того, пропорційно до частини вимог, які задоволені судом (1/3 частина), стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати з надання правової допомоги у розмірі 1000,00 грн., стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 витрати, повязані з проведенням комплексної судової будівельно-технічної та пожежно-технічної експертизи, у розмірі 1946,00 грн.

Позивачі звернулись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат за надання правової допомоги представником ОСОБА_5 у розмірі 4000,00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 заяву підтримали.

Інші особи, які беруть участь у судовому розгляду, в судове засідання не зявились, про час

та місце розгляду справи були повідомлені, їх неявка не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно, при ухваленні рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 20.01.2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення земельного сервітуту, знесення та зміну конструкції паркану, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,не було вирішено питання про судові витрати, сплачені позивачем ОСОБА_1 у розмірі 4000,00 грн. (4 х 1000,00 грн.) СПДФО ОСОБА_7 як за надання юридичних послуг.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_8 здійснювала представництво інтересів ОСОБА_1 в суді на підставі довіреності, виданої 04.11.2013 р. (а.с.95).

Також суду були надані чотири квитанції до прибуткового касового ордеру від 03.12.2014 р., 10.12.2014 р., 26.11.2014 р. та 17.12.2014 р., на загальну суму 4000,00 грн., за надання юридичної допомоги (а.с.16).

Згідно пояснень ОСОБА_1, ОСОБА_8 готувала для неї первісну позовну заяву та як її представник брала участь у судових засіданнях в цій та в іншій цивільній справі, яка знаходилась в провадженні Фрунзенського районного суду м.Харкова.

Між тим, відповідно до свідоцтва платника єдиного податку № 248633 та Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця № 230365, перелік видів господарської діяльності СПДФО ОСОБА_8 є вичерпним та складається з виробництва кіно- та відеофільмів, телевізійних програм, консультування з питань комерційної діяльності й керування, технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів, допоміжного обслуговування наземного транспорту, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, інших видів роздрібної торгівлі поза магазинами (а.с.14,15).

Таким чином, господарська діяльність ОСОБА_8 як субєкта господарювання не повязана з наданням юридичної або правової допомоги, тобто вона не є особою, що має право на надання такої допомоги.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн. як недоведених.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 89, 214, 215, 220 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн. відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: