АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 621/2116/16-ц Головуючий суддя І інстанції Вельможна І.В.
Провадження № 22-ц/790/1207/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: «договірні правовідносини»
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Гуцал Л.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Доля О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до фермерського господарства ОСОБА_3 про визнання договору оренди земельної ділянки припиненим та повернення земельної ділянки, -

встановила:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, мотивуючи який зазначила, що 03 січня 2005 року між нею та Фермерським господарством ОСОБА_3 (надалі ФГ ОСОБА_3Ф.) було укладено договір оренди, відповідно до умов якого відповідач прийняв у користування строком на 10 років належну їй на праві власності на підставі державного акту земельну ділянку, площею 3,08 га, кадастровий номер :02:007:0154. Державна реєстрація вказаного договору була проведена 08 листопада 2007 року. 26 липня 2016 року між нею та ФГ Строгого було укладено додаткову угоду, якою строк дії договору оренди було продовжено на 10 років.

Посилаючись на те, що строк дії договору закінчився 03 січня 2015 року, додаткова угода була підписана нею під тиском з боку відповідача, який без її підписання відмовив у виплаті орендної плату за 2016 рік, з повідомленням про своє бажання скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк орендар до неї не звертався, а тому користування ним земельною ділянкою після 03 січня 2015 року є незаконним, ОСОБА_2 просила визнати договір оренди земельної ділянки, площею 3,08 га, кадастровий номер :02:007:0154, яка розташована на території Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області укладений 03 січня 2005 року між нею та ФГ ОСОБА_3 припиненим з 03 січня 2015 року, повернувши їй вказану земельну ділянку.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити. В обґрунтування скарги зазначив, що термін дії укладеного між сторонами 03 січня 2005 року договору оренди закінчився 03 січня 2015 року, відповідач у встановлений ст. 33 Закону України «Про оренду землі» строк з повідомленням про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк до позивача не звертався, а тому користування земельною ділянкою після 03 січня 2015 року є незаконним, у звязку з чим земельна ділянка підлягає поверненню її власнику.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що строк дії укладеного між сторонами договору має обчислюватись з моменту його підписання, а не державної реєстрації, але після закінчення цього строку ОСОБА_3 продовжив користуватися земельною ділянкою, сплачував орендну плату, 26 липня 2016 року між сторонами було укладено додаткову угоду строком на 10 років, яка позивачем не оспорюється, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Проте повністю погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 03 січня 2005 року між ОСОБА_2 та ФГ ОСОБА_3 було укладено договір оренди, відповідно до умов якого останнє прийняло у користування строком на 10 років належну позивачці на підставі державного акту серії ХР № 123034 від 19.04.2004 року земельну ділянку площею 3,08 га, кадастровий номер :02:007:0154, що розташована на території Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області.

Державна реєстрація вказаного договору була проведена у Зміївському районному відділі Харківської регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 08 листопада 2007 року.

Згідно із ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що у відповідності до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

За змістом ст. ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакція, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Таким чином, цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні договору, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Пунктом 32 договору оренди сторони передбачили, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Отже, строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Оскільки умовами укладеного 03 січня 2005 року договору передбачено набрання ним чинності з моменту підписання та його державної реєстрації, яка відбулася 08 листопада 2007 року, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що термін його дії договору закінчується 03 січня 2015 року, а не 08 листопада 2017 року.

Встановлено та не заперечувалось ОСОБА_2, що протягом дії договору ФГ ОСОБА_3 належним чином виконувались зобовязання щодо сплати орендної плати, яку було отримано позивачкою за 2015 рік - 25 серпня 2015 року, за 2016 рік 20 липня 2016 року, що підтверджується її особистим підписом у відповідних відомостях.

26 липня 2016 року між сторонами у справі було укладено додаткову угоду, якою строк дії договору оренди належної ОСОБА_2 земельної ділянки було продовжено на 10 років, до 31 грудня 2027 року (а.с. 21). Державну реєстрацію вказаного договору здійснено 05 серпня 2016 року.

Оскільки під час дії договору оренди від 05 січня 2005 року, між сторонами було укладено додаткову угоду, якою продовжено строк дії договору до 31 грудня 2027 року, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових та фактичних підстав для задоволення заявленого ОСОБА_2 позову.

З огляду на викладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні, з виключенням з його мотивувальної частини висновку суду про те, що термін дії укладеного 03 січня 2005 року між ОСОБА_2 та ФГ ОСОБА_3 договору оренди земельної ділянки закінчення 03 січня 2015 року.

В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення висновок суду про те, що термін дії укладеного 03 січня 2005 року між ОСОБА_2 та фермерським господарством ОСОБА_3 договору оренди земельної ділянки закінчився 03 січня 2015 року.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді