Провадження № 2/127/1439/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.

при секретарі Куйдан Ю.М.

розглянувши в судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позов мотивований тим, що 04.07.2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №1330.

За час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сімейне життя з відповідачем не склалося з причин різних поглядів на життя, а тому позивач просить суд його розірвати.

Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю.

З приводу матеріального утримання та виховання дитини між сторонами не досягнуто згоди, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина.

Позивач надала суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач надав заяву, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, позов визнав.

Відповідно до ч.1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ №021335, виданим 04.07.2006 року Відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрований 04.07.2006 року, актовий запис №1330, прізвище дружини після укладення шлюбу Якимець.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-АМ № 071357, виданого 19.02.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини.

Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В частині 3 статті 181 Сімейного кодексу України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст.182 цього Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов до переконання про задоволення позову з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони, починаючи з 04.07.2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Разом з тим, відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Судом відповідно до ч.4, ч.5 ст.174 ЦПК України встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом.

Беручи до уваги наведені обставини, а також безумовне визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі в межах заявлених вимог.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 112, 141, 180- 183 СК України, ст.ст. 10, 60, 88, 174, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1, зареєстрований 04.07.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1330.

Визначити прізвище позивача після розірвання шлюбу Якимець.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в розмірі 551,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09.12.2016 р. і до досягнення сином повноліття.

Рішення суду в межах суми аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір у дохід держави в розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя