Справа № 682/2509/15-ц
Провадження № 2/682/6/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Мацюка Ю.І.,

з участю секретаря Захарчук С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Славута в приміщенні суду цивільну справу за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Універсал Банк» про визнання припиненою поруки за договором поруки,

встановив:

ПАТ «Універсал Банк» як правонаступник ВАТ «Банк Універсальний» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказують про те, що 30 березня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 07-159-КФ-2007, згідно якого ОСОБА_2 отримала кредит на суму 43500 доларів США, з відсотковою ставкою 12,50 % річних з кінцевим терміном повернення 29.03.2027 року.

В порядку забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між кредитором та ОСОБА_1 30.03.2007 року укладений договір поруки № 2, згідно якого поручитель зобовязується відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором по вищевказаному кредитному договору. Станом на 23 червня 2015 року загальна заборгованість за кредитним договором № 07-159-КФ-2007 від 30 березня 2007 року становить 19908,16 доларів США, з якої 998,32 доларів США прострочена заборгованість по кредиту, 17720,66 доларів США сума дострокового стягнення кредиту, 779,01 доларів США відсотки, 410,17 доларів США пеня, яку просять стягнути з відповідача ОСОБА_1 та судові витрати по сплаті судового збору.

ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Універсал Банк», як правонаступника ВАТ «Банк Універсальний», про визнання припиненим договору поруки, та з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати припиненою поруку за договором поруки № 2 від 30.03.2007 року, яка була укладена між ним та банком.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 30 березня 2007 року між ним та ВАТ «Банк Універсальний» укладено договір поруки № 2, за умовами якого поручитель зобовязується відповідати за виконання позичальником ОСОБА_2 зобовязань по кредитному договору № 07-159-КФ-2007 від 30 березня 2007 року. Вказує, що 24 березня 2008 року між позичальником та ВАТ «Банк Універсальний» було укладено Додаткову угоду до кредитного договору № 07-159-КФ-2007 від 30.03.2007 року, внаслідок укладення якої істотно змінилися зобовязання і збільшився його обсяг відповідальності як поручителя, при цьому така угода укладена без згоди та без відома ОСОБА_1

Зазначає, що позичальником ОСОБА_2 починаючи з 09 вересня 2014 року порушено графік платежів та не здійснено чергової проплати, а з позовом до нього як поручителя ПАТ «Універсал Банк» звернувся більш ніж за 11 місяців, а отже пропустив встановлений ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк. В звязку з чим просить визнати припиненою поруку за договором поруки № 2 від 30 березня 2007 року.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ПАТ «Універсал Банк» позовні вимоги за первісним позовом підтримувала в повному обсязі, проти вимог зустрічного позову заперечувала. Крім того, подала заперечення проти задоволення заяви про уточнення позовних вимог вказуючи, що фактично відповідач змінює підставу позову.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом не визнали, просять відмовити в їх задоволенні, зустрічний позов підтримали, просять його задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються їх доводи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

В судовому засіданні обєктивно встановлено, що 30 березня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 07-159-КФ-2007, згідно якого ОСОБА_2 отримала кредит на суму 43500 доларів США з відсотковою ставкою 12,50 % річних з кінцевим терміном повернення 29.03.2027 року. Цього ж дня між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 2, згідно умов якого поручитель зобовязується відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором по вищевказаному кредитному договору.

Згідно п.5 договору поруки № 2 від 30.03.2007 року, поручитель відповідає по зобовязаннях боржника в повному обсязі, а саме за повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, комісії, сплату неустойки, а також відшкодування збитків, завданих кредитору невиконанням або неналежним виконанням боржником умов кредитного договору.

Згідно п.12 договору поруки договір вступає в силу з моменту підписання та діє до повного виконання зобовязань по кредитному договору боржником чи поручителем.

ПАТ «Універсал Банк» зазначає, що через неналежне виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору, станом на 23 червня 2015 року за кредитним договором № 07-159-КФ-2007 від 30 березня 2007 року існує заборгованість, яка становить 19908,16 доларів США, з якої 998,32 доларів США прострочена заборгованість по кредиту, 17720,66 доларів США сума дострокового стягнення кредиту, 779,01 доларів США відсотки, 410,17 доларів США пеня.

Як слідує з поданого розяснення до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 07-159-КФ-2007 позичальника ОСОБА_4, порушення зобовязання позичальником ОСОБА_4 відбулося в розрахунковому періоді з 10 грудня 2008 року по 09 січня 2009 року, тобто з того часу виникла прострочена заборгованість по кредиту.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.553, ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно п.12 договору поруки № 2 від 30.03.2007 року, укладеного між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_1 договір вступає в силу з моменту підписання та діє до повного виконання зобовязань по кредитному договору боржником чи поручителем.

За змістом ст.ст. 251 та 252 ЦК України строк це певний період у часі, який обчислюється календарними датами.

За змістом ст.ст. 251 та 252 ЦК України термін це певний момент у часі, який повинен настати у певну календарну дату або з певною подією, яка має неминуче настати.

Виходячи з цілей, з якими був укладений забезпечувальний договір, а саме захист майнових інтересів кредитора за рахунок законного збільшення числа зобовязаних осіб, у договорі поруки не встановлено строку його дії, оскільки відповідно до п.12 вищевказаного договору поруки встановлено, що договір діє до повного виконання зобовязань по кредитному договору, що є терміном, оскільки повязано з юридичною подією і не містить конкретної календарної дати закінчення строку договору.

У п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатись як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Така ж правова позиція зазначена і у постановах Верховного Суду України № 6-134ск12 та № 6-128цс14.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України справі №6-53цс14, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, ч.4 ст. 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч.4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

В постанові від 14 вересня 2016 року по справі № 6-223цс16 Верховний Суд України зазначив наступне - виходячи з положень ч.4 ст. 559 ЦК України вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена у судовому порядку в межах строку дії договору поруки, або протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Верховний Суд України у правовій позиції, висловленій 14.09.2016 року при розгляді справи № 6-1451цс16 зазначив, що звернення до суду після спливу передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку не є підставою для відмови в позові у звязку зі спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у звязку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах від 17 лютого 2016 року у справі №6-3176 цс15, від 22 жовтня 2014 року у справі №6-101цс14, які відповідно є обов'язковими для всіх судів України, за положеннями ч.1 ст.559 ЦК України припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується.

У цьому разі звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього: збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобовязання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, що є підставою для визнання договору поруки припиненим.

В судовому засідання обєктивно встановлено, що 24.03.2008 року між позичальником ОСОБА_2 та ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору № 07-159-КФ-2007 від 30.03.2007 року.

П. 3 Додаткової угоди від 24.03.2008 року встановлено, що протягом дії договору може бути змінено розмір процентної ставки (зокрема базової та/або підвищеної) в сторону збільшення у разі настання будь якої із наступних обставин: у разі зміни НБУ розміру чинної ставки та/або у разі запровадження адміністративних та/або інших заходів, які збільшують вартість коштів на українському ринку, та/або у випадку зміни ставок LIBOR, EURIBOR, та/або в інших випадках, якщо Банк обґрунтовано вважає, що така зміна відповідає ринковим умовам або має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів Банку.

Таким чином, між ВАТ «Універсал Банк» та позичальником, ОСОБА_2, було укладено нову угоду, внаслідок якої істотно змінилися зобовязання і збільшився обсяг відповідальності поручителя, при цьому така угода укладена без згоди поручителя ОСОБА_1.

Закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не із зміною будь-яких умов основного зобов'язання забезпеченого порукою.

Щодо визнання договору поруки припиненим та припинення поруки, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі № 10-1393/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в п.1 (абз.5) надав розяснення «…збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, що є підставою для визнання договору поруки припиненим (постанови від 21 травня року 2012: № 6-69цс11, № 6-18св11, № 20цс11, № 88цс11)».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що порука ОСОБА_1 за зобовязаннями ОСОБА_2 припинилася з 24 березня 2008 року - дня укладення Додаткової угоди до Кредитного договору № 07-159-КФ-2007 від 30.03.2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2

Таким чином, зустрічний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Зважаючи на викладене, в звязку з визнанням поруки припиненою, підстав для задоволення вимог позивача за первісним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя немає.

На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з позивача за первісним позовом.

Керуючись ст.ст. 16, 251, 252, 553, 554, 559, 626, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11,60, 61, 88, 213-215, 218 ЦПК України,

в и р і ш и в:

В задоволенні первісного позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Зустрічний позов задовольнити.

Визнати припиненою поруку ОСОБА_5 по договору поруки № 2 від 30 березня 2007 року, укладеному між ОСОБА_1 та ПАТ «Універсал Банк» (правонаступником ВАТ «Банк Універсальний»).

Стягнути з ПАТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення терміну подання апеляційної скарги, якщо її не було подано; після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Суддя Мацюк Ю. І.