Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/212/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Лях М. М.
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

17.01.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Єгорової С.М.,

суддів: Дуковського О.Л., Письменного О.А.

із секретарем Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2016 року,

УСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просив змінити спосіб і порядок виконання заочного рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 21.07.2016 року у справі № 399/421/16-ц, постановивши ухвалу про стягнення з ОСОБА_3 вартості майна: 1 тони кукурудзи у качанах, вартістю 2000 гривень; 12 курей сріблястих, загальною вартістю 300 гривень; 153,571 кг картоплі, вартістю 537,50 гривень; бензотрімер «Дніпро - М», вартістю 900 гривень, а всього на загальну суму 3737,50 гривень.

В обгрунтування своїх вимог зазначав, що згідно рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 06.04.2015 року в результаті поділу спільного майна йому виділено таке майно: 1 тона кукурудзи у качанах, вартістю 2000 гривень; 12 курей сріблястих, загальною вартістю 300 гривень; 153,571 кг картоплі, вартістю 537,50 гривень; бензотрімер «Дніпро - М», вартістю 900 гривень, а всього на загальну суму 3737,50 гривень. Зазначене майно йому не повернуто та воно знаходиться у ОСОБА_3 на території домоволодіння АДРЕСА_1. Заявник не одноразово звертався до ОСОБА_3 з проханням повернути належне йому майно, але кожного разу отримував відмову. У зв'язку з цим заявник знову звернувся до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння і заочним рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 21.07.2016 року зобов'язано ОСОБА_3 повернути вищевказане майно та стягнуто судові витрати. На виконання цього рішення він звернувся з виконавчим листом до Онуфріївського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області. В ході виконання вказаного виконавчого листа державним виконавцем було встановлено відсутність майна, на яке звернено стягнення. У зв'язку з вищевикладеним заявник вимушений просити суд змінити спосіб і порядок виконання рішення суду про витребування майна із чужого незаконного володіння шляхом стягнення вартості майна у сумі 3737, 50 гривень.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні вказаної заяви.

Вапеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначену ухвали суду з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення процесуального права і постановити нову ухвалу про задоволення його заяви і стягнення з ОСОБА_3 вартості майна у сумі 3737, 50 гривень. Зазначено, що судом не дана належна оцінка наявним у справі доказам, не взято до уваги, що належне йому майно відсутнє, у зв'язку з чим наявні підстави для зміни способу і порядку виконання рішення суду.

В засіданні апеляційного суду заявник і заінтересовані особі, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились, що відповідно до ст. 305 ЦПК України не першкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи убачається, що заочним рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 21.07.2016 року витребувано у ОСОБА_3 тп зобов'язано її повернути ОСОБА_2 1 тону кукурудзи у качанах, вартістю 2000 гривень; 12 курей сріблястих, загальною вартістю 300 гривень; 153,571 кг картоплі, вартістю 537,50 гривень; бензотрімер «Дніпро - М», вартістю 900 гривень, а всього на загальну суму 3737,50 гривень.

06.10.2016 року державним виконавцем Онуфріївського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по примусовому виконанню виконавчого листа № 399/421/16-ц, виданого 19.08.2016 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області про витребування з ОСОБА_3 та зобов'язання передати ОСОБА_2 вказаного майна у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2про зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд першкої інстанції виходив з того, що заявник просить змінити спосіб примусового виконання виконавчого документу і ставить питання про зміну самого рішення суду, що не відноситься до зміни способу і поряду виконання рішення суду.

З таким висновком суду в повному обсязі не можна погодитись з наступних підстав.

Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно ч.2 ст. 373 ЦПК України (в редакції на час розгляду заяви) за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантиії держави щодо виконання судових рішень», суд який видав виконавчий документ, розглядає питання про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 373 ЦПК України (у десятиденний строк розглядає це питання в судовому засіданні з викликом сторін).

Право на звернення до суду із питанням про встановлення або зміну способу і порядку виконання також передбачено ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на час розгляду справи судом першої інстанції).

Суд, який видав виконавчий лист на виконання постановленого ним рішення, може змінити спосіб або порядок його виконання, під якими розуміється здійснення таким судом нових заходів для реалізації прав осіб, на користь яких було постановлено дане рішення.

Зміна способу і порядку виконання настає тоді, коли за винесеним рішенням визначеним судом порядком виконання неможливо провести стягнення внаслідок відсутності, обезцінення об'єкта стягнення чи з інших причин.

Коли суд присудив відповідачу передати позивачеві певні індивідуальні речі, а вони були знищені чи обезцінилися або вибули з володіння відповідача, то, безумовно, виконати рішення, застосувавши такий захід примусового виконання як вилучення у боржника і передача стягувачеві предметів, зазначених у виконавчому документі, неможливо.

Згідно роз'яснень п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК (ст.373 ЦПК України 2004 року) їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Згідно статей 177, 184 ЦК України об'єктом цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою.

Як убачається з матеріалів справи майно, яке було передане позивачеві за рішенням суду, що належало позивачеві і було виділене попереднім судовим рішенням про поділ спільного майна, в тому числі майна із визначеними індивідуальними ознаками - бензотрімер «Дніпро - М».

Відповідно до акту державного виконавця від 06.10.2016 року, який відмовились підписати сторони, що засвідчено понятими і присутніми, майно, зазначене у виконавчому листі у боржника не виявлено (а.с. 50).

Проте, ці обставини не були належним чином перевірені судом першої інстанції, розгляд заяви ОСОБА_2 проведено формально, без участі сторін, державного виконавця, доводам заявника не дано оцінки, висновки суду не мотивовані.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає, що при вирішенні питання про зміну способу виконання суд не в повній мірі з"ясував обставини, що свідчать про неможливість виконання рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

У частині другій статті 16 ЦК України зазначені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Зміст поняття "спосіб виконання рішення" можна встановити з аналізу ст. 16 ЦК України. А саме, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

а) припинення дії, яка порушує право;

б) відновлення становища, яке існувало до порушення;

в) примусове виконання обов'язку в натурі;

г) зміна правовідношення;

д) припинення правовідношення;

е) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

є) відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з'ясовувати обставини, що свідчать про неможливість виконання рішення.

Залежно від встановленого суд мав вирішити питання про наявність чи відсутність правових підстав для зміни способу виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадських прав і обов"язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

В порушення вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд не сприяв всебічному і повному з"ясуванню обставин, на які посилались державний виконавець та стягувачі, не роз"яснив права щодо можливості зміни та уточнення своїх вимог, формально підійшов до вирішення питання, пов"язаного з виконанням судового рішення.

Крім того, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відсутність у стягувача можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить порушення його прав, передбачених Європейською конвенцією про захист прав і основоположних свобод людини.

Наведене свідчить про порушення судом порядку, встановленого для вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення, що відповідно до ч. 3 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи до суду першої інстанції для нового розгляду цього питання.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2016 рокускасувати та передати питання на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: