Справа № 758/3227/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С.,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

за участю:

прокурора - Павліченко В.О.

заінтересованої особи - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні місті Києві заяву Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_2, визнаної у судовому порядку недієздатною, заінтересована особа - ОСОБА_1, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Представник Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» звернувся до суду з заявою про госпіталізацію у примусовому порядку відносно ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, яку за направленням психоневрологічного диспансеру 03.03.2017 року о 10 год.05хв. було госпіталізовано до відділення №17 Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ», доставлену швидкою психіатричною бригадою, у зв'язку з погіршенням психічного стану та у зв'язку з її безглуздою поведінкою, порушенням сну, проявами агресії до рідних та оточуючих, на зауваження матері відповідає агресивно, безконтрольним вживанням ліків, збудженням останньої та її висловлюванням, не дотриманням власної гігієни, потреби примусового лікування саме в умовах стаціонару, неспроможності самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Посилається на те, що згідно рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2012 року ОСОБА_2., визнана недієздатною та їй було призначено опікуна ОСОБА_1

Зазначає, що відповідно до ст.13 Закону України « Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра.

Мотивує вимоги тим, що при госпіталізації опікун ОСОБА_1 віра Іванівна надала згоду на госпіталізацію ОСОБА_2.

Однак згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Також згідно зазначеного рішення Конституційним судом України рекомендовано Верховній Раді України невідкладно привести положення законодавства України у сфері надання психіатричної допомоги у відповідність до цього рішення.

Крім того відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Зазначає, що ОСОБА_2 страждає на тяжкий психічний розлад у формі : Шизофренія, параноїдна форма. Безперервний тип перебігу. Параноїдний синдром. Виражений апатико - дисоціативний дефект F20.00.

У зв'язку з вищевикладеними обставинами та враховуючи загострення психічного захворювання та стану ОСОБА_2,оскільки остання потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару звертаються з вказаною заявою до суду.

В судовому засіданні представник заявника підтримала заяву, обґрунтувавши необхідність госпіталізації та проведення лікування відносно ОСОБА_2, просила суд задовольнити заяву, оскільки остання потребує лікування відносно її стану саме в умовах стаціонару, проявами психопатичної симптоматики, конфліктності з рідними та оточуючими, неадекватності її поведінки, безконтрольованості вживання ліків, нездатності критично оцінювати свої дії та свою поведінку, неможливості самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність, некритичності свого стану, не дотриманням власної гігієни та її не погодження на лікування.

ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечує проти вимог та просить задовольнити заяву, оскільки вважає необхідним своє лікування в лікарні.

Заінт.особа - ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги підтримує, просить суд застосувати лікування, оскільки стан доньки сильно загострився, вона вчиняє неадекватні дії, прояви конфліктності, не спить, висловлює маячні ідеї, конфліктує з нею та оточуючими її людьми, метушлива, збуджена, вона не може надати їй ліки, оскільки остання відмовляється від їх прийняття, а намагається вживати будь-які ліки які знаходяться в квартирі, повністю не підтримує власну гігієну, вважає, що її госпіталізація є необхідною на даний час з метою покращення її стану і лікування стаціонарно доцільне, вона не може самостійно оцінювати свої вчинки та дії,донька ж намагається вчинити неадекватні дії,у зв'язку з погіршенням її стану здоров'я не тільки з точки зору психічного захворювання але й наявності захворювання та потреби прийняття ліків і тому необхідно надання їй допомоги в умовах саме стаціонару та те, що в сім'ї ще й син страждає психічним захворюванням і вона неспроможна справитись з донькою самостійно без її лікування в примусовому порядку після чого тимчасово поліпшується її стан.

Вислухавши пояснення учасників процесу, висновок прокурора, який вважає за доцільне застосування госпіталізації та проведення лікування відносно ОСОБА_2, дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зазначеної заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.13 Закону України « Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра

Відповідно до статті 14 Закону України « Про психіатричну допомогу « - Особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного заклад на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення СУДОВОГО контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно висновку лікарів - психіатрів від 06.03.2017 року ОСОБА_2 - страждає тяжким психічним захворюванням у формі: Шизофренія, параноїдна форма. Безперервний тип перебігу. Параноїдний синдром. Виражений апатико - дисоціативний дефект, потребує госпіталізації до психіатричного закладу у психіатричний стаціонар, в зв'язку з загостренням психічного захворювання та стану хворої, оскільки виявляє стійкі реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих.

З наданого суду рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2012 року, вбачається, що ОСОБА_2., визнана недієздатною та їй призначено опікуна ОСОБА_2.( а.с.4).

З наданих суду матеріалів вбачається, що опікуном ОСОБА_1 дано згоду на госпіталізацію ОСОБА_2 у зв'язку з загостренням її психічного стану з метою покращення її стану ( а.с.10-13).

Встановлено, що в зв'язку з наявністю у хворої психічного розладу, що виражається у наявності стійких неадекватних дій, некритичності до стану свого здоров'я, захворювання, його проявів, погіршення психічного стану, погодженням її на перебування у стаціонарі та потреби стаціонарного лікування, суд вважає необхідним задовольнити вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 280-282 ЦПК України, ст.ст. 13, 14,22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Дати згоду на госпіталізацію до Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Декаленко