Справа № 333/114/17
Провадження №2/333/816/17
РІШЕННЯ

Іменем України

27 березня 2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючої судді Круглікова А.В.,

при секретарі Тарасенко О.О.,

за участі позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до відповідача: ОСОБА_2 про стягнення 300 доларів США, що складає 8 343 грн.,

ВСТАНОВИВ:

10.01.2017 року до суду надійшла позовна ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу в розмірі 300 доларів США, що складає 8 343 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.12.2016 р. між сторонами укладено попередній договір про продаж у майбутньому в строк - до 30.12.2016 р. частини квартири АДРЕСА_1. На виконання вказаного договору позивачем були передані відповідачу грошові кошти в сумі 300 доларів США. Разом з тим, як вказував позивач, ОСОБА_2 не отримала згоду співвласника на продаж частки у спільній частковій власності та відмовилась повернути позивачу передоплату в сумі 300 доларів США. Враховуючи не повернення відповідачем в добровільному порядку суми авансового платежу, позивач просить суд, керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 610, 611, 612, 624 ЦК України позовні вимоги задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 300 доларів США, що станом на 05.01.2017 р. складає 8 343 грн. Позивач в судових засіданнях підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідач проти позову заперечив повністю, зазначив, що договір купівлі-продажу обєкта нерухомості не був укладений між сторонами саме з вини позивача, а тому заявлені вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 01.12.2016 року між агентством нерухомості «Власник» (Агентство), ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) укладено попередній договір, за умовами якого (п. 1.1.договору) сторони зобовязуються в строк до 30.12.2016 р. укласти та нотаріально посвідчити договір відчуження обєкта нерухомості, в подальшому основний договір, за яким Продавець зобовязується передати Покупцю у власність нерухомість, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Згідно з п. 1.2. попереднього договору, умовами основного договору є договірна ціна продажу, що на момент укладення договору за згодою сторін еквівалентна 3 500 доларів США. Всі розрахунки між сторонами здійснюються в доларах США. Право власності виникає у Покупця з моменту нотаріального оформлення та державної реєстрації права власності на Обєкт в Держреєстрі. За умовами п. 1.3. наведеного вище договору, Покупець передав, а Продавець отримав грошову суму в розмірі, що еквівалентно 300 доларам США, як попередню оплату у рахунок вартості Обєкту, решту грошових коштів від вартості обєкту, Покупець оплачує Продавцю безпосередньо при підписанні Основного договору. Нотаріальне оформлення Основного договору оплачує Покупець (п. 1.4. договору). Відповідно до п.п. 2.1.5., 2.2.2. попереднього договору, Продавець зобовязався продати Обєкт Покупцю в строк та за ціною, визначених в п.п. 1.1., 1.2. цього договору, а Покупець зобовязався добровільно та чесно здійснити розрахунок з Продавцем згідно з п.п. 1.2., 1.3. За містом п. 3.4. попереднього договору, у випадку не виконання з вини Покупця, попередня оплата в повному обємі залишається у Продавця. Цей договір вступає в силу з моменту підписання і діє до укладення Основного договору (п. 4.2. попереднього договору). Як вбачається з матеріалів справи, листом від 21.12.2016 р., ОСОБА_1 повідомляє ОСОБА_2, що йому стало відомо про відсутність згоди співвласника квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на продаж 23/50 частин квартири. У звязку з чим, позивач просить відповідача повернути протягом 10 днів грошові кошти в сумі 8 100 грн., що еквівалентно 300 доларам США, які були отримані останньою за попереднім договором від 01.12.2016 р. Вказаний вище лист від 21.12.2016 р. був направлений позивачем на адресу відповідача 21.12.2016 р., що підтверджується копією фіскального чеку від 21.12.2016 р., яка долучена до матеріалів цієї справи (а.с. 9). Позивачем заявлені вимоги про повернення суми попередньої оплати в розмірі 300 доларів США, що еквівалентно 8 343 грн., які були отриманні відповідачем за попереднім договором від 01.12.2016 р. Підставою заявлених вимог є порушення відповідачем (ОСОБА_2М.) умов попереднього договору від 01.12.2016 р. щодо укладення в строк до 30.12.2016 р. договору купівлі-продажу нерухомого майна. Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (ЦК України), зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом. Положеннями ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обовязком для виконання сторонами. Як свідчать наведені вище умови попереднього договору від 01.12.2016 р., сторони вказаним договором визначили істотні умови основного договору, а саме: обєкт нерухомості, що має бути відчуженим; ціна основного договору сума коштів, за яку має бути продана квартира (її частина); валюта виконання грошового зобовязання; строк укладення основного договору до 30 грудня 2016 р.; умови забезпечення виконання цього договору та відповідальність за його невиконання, а також зобовязання сторін укласти в обумовлений строк основний договір на умовах, встановлених цим договором. Поняття попереднього договору та порядок його укладення між сторонами регламентується ст. 635 ЦК України. Так, відповідно до ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі (ч. 1). Вказана вище норма є імперативною і тому додержання вимог щодо оформлення попереднього договору є обовязковим. Як встановлено вище матеріалами справи, за умовами попереднього договору від 01.12.2016 р., сторонами зобовязались в строк до 30.12.2016 р. укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Отже, враховуючи норми ст. 635 ЦК України, форма попереднього договору від 01.12.2016 р. повинна відповідати формі, встановленій для основного договору, тобто в даному випадку, для договору купівлі-продажу нерухомого майна. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 657 ЦК України унормовано, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Статтею 209 ЦК України передбачено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін (ч. 1). Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису (ч. 2). Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу (ч. 3). Як встановлено судом попередній договір, що був підписаний між сторонами - 01.12.2016 р. та, на підставі якого заявлені вимоги у цій справі, укладений між сторонами у простій письмовій формі, тобто без його нотаріального посвідчення. Частиною 1 ст. 220 ЦК України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. За змістом ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Таким чином, враховуючи, що сторони в порушення вимог ч. 1 ст. 635 ЦК України не дотримали нотаріальної форми посвідчення попереднього договору, встановленої ст. 657 ЦК України для основного договору, суд дійшов висновку, що попередній договір від 01.12.2016 р., на підставі якого заявлені вимоги у цій справі, в силу норм ч. 1 ст. 220 ЦК України, є нікчемним. А тому, не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його нікчемністю. З огляду на викладене, підстави для задоволення позовних вимог про повернення суми боргу в розмірі 300 доларів США, що становить 8 343 грн., за попереднім договором від 01.12.2016 р. відсутні. У звязку з чим, судом відмовляється у задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються судом на позивача. Керуючись ст.ст. 10, 60, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова