Справа № 500/813/17
Провадження № 2/500/1660/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Грубіян Л.І.,

при секретарі Івановій Л.П.,

за участю представника відповідача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Одеської області про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

20.02.2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 міської ради Одеської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 05.08.2003 року за №076 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, який зареєстрований на Бессарабській товарній біржі в м. Ізмаїл, у відповідності до ст.15 ЗУ «Про товарні біржі», який діяв на момент укладення договору. Крім того, договір був зареєстрований ОСОБА_3 міжміським бюро технічної інвентаризації 05.08.2003 року. На даний час позивач є фактичним власником вказаного нерухомого майна, однак реалізувати своє право власності на свій розсуд не має можливості, оскільки укладений договір потребує нотаріального посвідчення. Позивач просить визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце судового розгляду сповіщена належним чином, представник позивача ОСОБА_5 надав суду заяву, якою просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному розмірі.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради Одеської області ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала.

Вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку.

За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставою їх виникнення, поряд з іншими, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 р. передбачено, що положення зазначеного Кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003 року, положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений до вступу в законну силу Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року, і не мають подовжувального характеру, тому суд при розгляді справи керується положеннями ЦК України 1963 року.

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.78 р., із змінами від 25.05.98 р. «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними» угоди купівлі-продажу (зокрема при придбанні на біржових торгах) житлового будинку (квартири) або його (її) частини підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.

При цьому, якщо така угода виконана повністю або частково одною із сторін, а інша сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 р. на вимогу сторони, що виконала угоду має право визнати її дійсною.

На час укладення зазначеного договору діяла ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якої не вимагалось подальше нотаріальне посвідчення угоди, укладеної на біржі.

Відповідно до п.49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року і чинної на момент укладення договору між сторонами - договір купівлі - продажу, зареєстрований на біржі є документом, що підтверджує право власності на жилий будинок (квартиру), що відчужується.

В судовому засіданні встановлено, що 05.08.2003 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №076, який зареєстрований на Товарній біржі «Бессарабська» в м.Ізмаїлі Одеської області, згідно якого ОСОБА_2 придбала, а ОСОБА_4 продав квартиру №24, яка розташована в м.Ізмаїлі Одеської області по вул.Нахімова,427.

Укладений між сторонами договір зареєстрований на Товарній біржі «Бессарабська» в м.Ізмаїлі Одеської області 05.08.2003 року за №076. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачем, про що свідчить п.5 договору, в виконання умов укладеного договору позивачем проведено реєстрацію договору, про що свідчить запис, проведений органами КП «ОСОБА_3 МБТІ». Протягом всього часу з моменту укладення договору позивач відкрито володіє та користується придбаним житлом, однак на підставі укладеного договору позбавлена можливості проводити відчуження придбаного житла та укладати будь-які правочини, оскільки договір нотаріально не посвідчений.

Суд вважає, що 05.08.2003 року сторони уклали договір, який не порушує нічиїх прав та інтересів. Позивач, як покупець, свої обовязки за договором виконала, і за її вимогою, суд має право визнати таку угоду дійсною.

Згідно довідки КП «ОСОБА_3 МБТІ» власниками квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Бессарабською товарної біржою 05.08.2003 року №076.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що всі зобовязання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі, тому договір купівлі-продажу повинен бути визнаний дійсним.

На теперішній час вказаний договір не оскаржений та не скасований.

Згідно до вимог ст.47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст.15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,158,174,208,209,212,213-215,218,222 ЦПК України, ст.47 ЦК України в редакції 1963 року, ч.2 ст.220,391,392 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Одеської області про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири №24, розташованої в м.Ізмаїлі Одеської області по вул.Нахімова,427, укладений 05 серпня 2003 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, який зареєстрований на Товарній біржі «Бессарабська» за №076.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру №24, розташовану в м.Ізмаїлі Одеської області по вул.Нахімова,427.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_6