Головуючий суду 1 інстанції - Баронін Д.Б.
Доповідач - Єрмаков Ю.В.
Справа № 428/8076/16-ц
Провадження № 22ц/782/155/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого судді Єрмакова Ю.В.,

суддів - Дронської І.О., Гаврилюка В.К.,

за участю секретаря судового засідання Попової Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 лютого 2017 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація,

встановила:

ОСОБА_2 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, в якій просить встановити факт її вимушеного переселення у вересні 2015 року з окупованої території Луганської області, Україна, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Луганської області, Україна.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 лютого 2017 року закрито провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи - Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація.

В апеляційній скарзі заявниця з ухвалою суду не згодна, вважає її такою, що не відповідає вимогам закону та обставинам справи, просить скасувати, справу передати на новий розгляд.

Заявниця, а також сторони в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, у зв'язку з чим судова колегія вважає за можливим розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, судова колегія приходить до наступного.

Ухвалюючи рішення про закриття провадження у справі суд виходив з того, що провадження у даній справі слід закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України (заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства) з тих підстав, що з боку Російської Федерації відсутня згода на залучення її в якості заінтересованої особи у цій справі, що передбачено ч. 1 ст. 79 Закону України "Про міжнародне приватне право", а також відсутня згода на відмову Російської Федерації від судового імунітету в суді України по цій справі. Роз'яснив заявнику, що іноземна держава може бути учасником справи про встановлення факту її дій або бездіяльності, що мають юридичне значення, у своїх національних судах або в міжнародних судових установах, які мають відповідну компетенцію. В національних судах іншої держави такі факти можуть встановлюватися лише з явно вираженої згоди іноземної держави.

Таких висновків суд дійшов з порушенням порядку вирішення цього питання.

Згідно з ч. З ст. 15 ЦПК України суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

За змістом ч. ч. 1,2 ст. 26 ЦПК України у справах позовного провадження особами які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

У справах наказного та окремого провадження особами, які беруть участь у справі, є заявники, інші заінтересовані особи, їхні представники.

Відповідно до ст.234, 256 ЦПК України суд розглядає у порядку цивільного судочинства в окремому провадженні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно зі ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 256 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ч. 1 ст. 79 Закону України "Про міжнародне приватне право" пред'явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду була не позовна заява, яка підлягає розгляду у порядку позовного провадження, де іноземна держава притягувалася у якості відповідача або третьої особи, а заява про встановлення факту, яка подана в порядку окремого провадження, де іноземна держава зазначена у якості зацікавленої особи, що не є тотожнім статусу відповідача або третьої особи.

Заявлені вимоги також не входять до переліку вимог, наведених у ч. 1 ст. 79 Закону України "Про міжнародне приватні право", а тому висновки суду першої інстанції про необхідність згоди Російської Федерації на залучення її в якості заінтересованої особи у цій справі не відповідають вимогам закону та матеріалам справи.

Отже суд помилково дійшов висновку, що у даному випадку слід застосувати ст. 79 Закону України "Про міжнародне приватні право" та закрити провадження у справі на цій підставі. За таких обставин, судова колегія вважає, що вказана ухвала постановлена судом поспішно, з порушенням порядку, встановленого для вирішення цього питання, без аналізу та дослідження нормативних актів, які регулюють вирішення вказаного питання, а також встановлення факту, зазначеного в заяві, а тому вказана ухвала суду першої інстанції не може бути визнана такою, що відповідає вимогам закону.

Іншим доводам апеляційної скарги судова колегія висновків не надає, оскільки вони можуть бути предметом дослідження при вирішенні питання у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд:

1) відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону;

2) змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування;

3) скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати і повернути справу до суду для вирішення питання у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 317 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.02.2017 року у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація - скасувати, справу направити до того ж суду для вирішення питання у встановленому законом порядку.

Ухвала апеляційного суду Луганської області набирає чинності негайно, може бути оскаржена до касаційної інстанції - Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий: Судді: