Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/572/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 березня 2017 року м. Гребінка

28 березня 2017 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Татіщевої Я.В., секретаря Сапи А.М., за участю позивача та представника позивачів ОСОБА_1, представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, Децик, представника третьої особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Гребінка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє також в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_7 до Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, Головного управління Державного казначейства України в Полтавської області, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, Департамент соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, про стягнення справедливої сатисфакції на відшкодування немайнової (моральної) шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади та їх посадових осіб, -

встановив:

Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє також в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом до відповідачів, Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, Головного управління Державного казначейства України в Полтавської області про стягнення справедливої сатисфакції на відшкодування немайнової (моральної) шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади та їх посадових осіб.

В обгрунтування своїх позовних вимог посилались на те, що Постановою Гребінківського районного суду Полтавської області від 11 травня 2016 року було відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє також в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_7 до Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання діяльності протиправною та спонукання до вчинення дій. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року вищевказана постанова була скасована, визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області щодо нездійснення обчислення та нарахування житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний сезон з 01 жовтня 2015 року по 30 квітня 2016 року, на неопалювальний сезон - з 01 травня 2016 року по 30 вересня 2016 року. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області призначити ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє також в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_7 субсидію на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний сезон з 01 жовтня 2015 року по 30 квітня 2016 року, на неопалювальний сезон - з 01 травня 2016 року по 30 вересня 2016 року. Період тяганини при призначенні субсидії та факти порушення звичних для сімї позивачів стосунків позивачі вважають тими негативними явищами, які призвели до моральних страждань, порушення душевного спокою та життєвої рівноваги, до нервових стресів та погіршення самопочуття. Розмір немайнової (моральної) шкоди позивачі оцінюють загальною сумою у 18 тисяч євро у еквіваленті до гривні на час ухвалення рішення, що на час подання позову складало 497495,54 грн.

У судовому засіданні позивач та представник позивачів ОСОБА_1 позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, доповненні та додаткових поясненнях.

Позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, згідно наданих заяв позовні вимоги підтримали, просили розглянути справу без їхньої участі за участю представника.

Представники відповідачів, Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що при призначенні субсидії посадові особи діяли в межах правового поля, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а наявність спричиненої позивачам моральної шкоди представником позивачів не доведена, зв'язок із протиправними діяннями відповідачів відсутній, а сума відшкодування належним чином не обґрунтована.

Представник відповідача, Головного управління державного казначейства України в Полтавській області в судове засідання не зявився, згідно наданих заперечень позов не визнав, просив відмовити у повному обсязі з підстав, викладених у запереченнях, в тому числі посилаючись на те, що Головне управління державного казначейства України в Полтавській області не є розпорядником коштів єдиного казначейського рахунку, жодних протиправних дій по відношенню до позивачів не вчиняло та не порушувало їхніх прав, просив розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Представник третьої особи, Служби у справах дітей Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що в судовому засіданні не встановлено факт спричинення позивачам, в тому числі малолітній дитині, моральної шкоди діями або бездіяльністю посадових осіб відповідачів.

Представник третьої особи, Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, в судове засідання не зявився, згідно наданої заяви позовні вимоги не визнав, просив розглянути справу без участі представника.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачі у справі, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє також в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_7, зареєстровані та мешкають за адресою м.Гребінка, вул. Жовтнева (ОСОБА_8), 27, Полтавської області (а.с. 26-31).

Постановою Гребінківського районного суду Полтавської області від 11 травня 2016 року було відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє також в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_7 до Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання діяльності протиправною та спонукання до вчинення дій (а.с. 32).

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року вищевказана постанова була скасована, визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області щодо нездійснення обчислення та нарахування житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний сезон з 01 жовтня 2015 року по 30 квітня 2016 року, на неопалювальний сезон - з 01 травня 2016 року по 30 вересня 2016 року. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області призначити ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє також в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_7 субсидію на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний сезон з 01 жовтня 2015 року по 30 квітня 2016 року, на неопалювальний сезон - з 01 травня 2016 року по 30 вересня 2016 року (а.с. 33-38).

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За змістом статей 23 та 1167 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до підпункту 2 частини 3 статті 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 3,4,5 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 зазначеної Постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність вищевказаних обставин.

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В матеріалах цивільної справи містяться повідомлення, рахунки та квитанції, на які посилаються позивачі при обґрунтуванні підстав спричинення ним немайнової (моральної) шкоди, оскільки 30.12.2015 року посадові особи ПАТ «Полтаваобленерго» відключили електропостачання до будинку, де мешкають позивачі, а 13.04.2016 року посадові особи ПАТ «Лубнигаз» відключили будинок від газопостачання, тобто перед вихідними та святковими днями, у звязку із наявністю заборгованостей, які, на думку позивачів виникли саме по причині ненарахування субсидії, так само як заборгованість за водопостачання, (а.с. 39, 42-48, 50-54 ).

Однак, в ході судового розгляду розрахунки заборгованості та період нарахування заборгованості не досліджувались, як і правомірність дій посадових осіб ПАТ «Полтаваобленерго» та ПАТ «Лубнигаз», позивачем протиправність їх дій не оскаржувалась, до справи в якості учасників вони не залучались, тому посилання на дії вказаних посадових осіб як на підставу стягнення моральної шкоди, судом до уваги прийматись не може.

Крім того, у своїму позові позивачі посилаються по погіршення самопочуття у звязку з вищевказаними обставинами, але жодного доказу на підтвердження вказаних фактів суду надано не було.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось представником позивача при наданні ним показів, на даний час субсидія нарахована, порушення усунуті, в тому числі перераховані суми комунальних послуг, тому він кілька місяців їх не сплачує.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підтвердження своїх вимог про стягнення моральної шкоди позивачі зазначили лише перелік обставин, які, на їхню думку, свідчать про заподіяння їм моральної шкоди, однак позивачами не надано будь-яких доказів у розумінні ст.ст. 59, 60 ЦПК України на підтвердження факту заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру саме внаслідок неправомірних дій відповідачів та з яких міркувань вони виходили при визначенні розміру моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується; не підтвердили наявність причинного зв'язку між моральною шкодою і протиправним діянням всіх, зазначених у позові відповідачів, оскільки постановою суду визнано протиправною бездіяльність виключно Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області щодо нездійснення обчислення та нарахування житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.

Посилання представника позивача на тривалість, глибину та обсяг душевних страждань, які зазнали позивачі, на необхідність докладати значних зусиль для відновлення порушених прав, нераціональне витрачання життєвого часу на проведення правових заходів, що обумовило необхідність залучення фізичних душевних та матеріальних ресурсів, а також інші підстави відшкодування немайнової (моральної) шкоди, вказані у позовних вимогах, не знайшли підтвердження під час судового розгляду справи, крім того, спричинена немайнова (моральна) шкода носить індивідуальний характер щодо кожного з позивачів, тоді як вони не вважали за необхідне та не скористались своїм правом бути присутніми під час судового розгляду справи для підтримання своїх позовних вимог, а тому суд прийшов до висновку, що встановлення протиправності рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та їх посадових осіб само по собі не є автоматично підставою для відшкодування немайнової (моральної) шкоди, та про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, а також те, що позивачі звільнені від сплати судового збору згідно п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, судові витрати по справі необхідно віднести на рахунок держави відповідно до вимог ч. 2 ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України, постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 15, 30, 60, 61, 75, 88, 169, 208-212, 213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення виготовлено 31.03.2017 року.

Суддя ОСОБА_9