У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 25 січня 2017року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоКоротуна В.М., суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Писаної Т.О., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом органу опіки та піклування Краматорської міської ради до ОСОБА_6, третя особа - Адміністрація комунальної установи охорони здоров'я «Краматорський будинок дитини «Антошка», про позбавлення батьківських прав, за касаційною скаргою органу опіки та піклування Краматорської міської ради Донецької області в інтересах малолітнього ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Донецької області від 21 червня 2016 року. в с т а н о в и л а: У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що відповідач має дитину - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості про батька якого внесені в свідоцтво про народження на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. У зв'язку з неналежним виконанням обов'язків щодо виховання дитини, веденням асоціального способу життя, вживання спиртними напоями, відсутності постійного місця проживання та реєстрації, заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 06 жовтня 2014 року відібрано малолітнього ОСОБА_7 від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнуто з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі ј частки усіх видів доходів щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 вересня 2014 року і до повноліття дитини на його особовий рахунок НОМЕР_1, відкритий в АТ «Ощадбанк». На підставі рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради № 550 від 05 листопада 2014 року надано ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради № 554 від 05 листопада 2014 року влаштовано дитину до комунального закладу «Антошка» на повне державне забезпечення. Посилаючись на те, що до служби у справах дітей Краматорської міської ради неодноразово надходили повідомлення з комунальної медичної установи «Дитяче територіальне медичне об'єднання» про ухилення матері від виховання та своєчасного лікування сина, малолітній під наглядом лікувального закладу не перебував, на виклики до медичної установи відповідач не реагувала, за час перебування дитини у державному закладі мати його не відвідувала, не цікавилась життям та здоров'ям, матеріально не утримувала, не вживала заходів щодо повернення дитини в родину, не виконувала рекомендацій спеціалістів центу соціальних служб щодо допомоги в працевлаштуванні, створенні умов для проживання дитини, отриманні державної допомоги на її утримання, що свідчить про самоусунення від виховання дитини та втрату родинного зв'язку, позивач просив суд позбавити ОСОБА_6 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_7 Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 26 лютого 2016 року позов задоволено. Ухвалено позбавити ОСОБА_6 батьківських прав відносно ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 21 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову. У касаційній скарзі орган опіки та піклування Краматорської міської ради Донецької області в інтересах малолітнього ОСОБА_7 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судомнорм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Увалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не оскаржувала рішення про відібрання дитини, не вживала заходів щодо повернення дитини понад рік, не відвідувала сина в дитячому будинку, не цікавилась його життям та здоров'ям, а тому дійшов висновку про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове, апеляційний суд виходив з недоведеності належними доказами факту самоухилення відповідача від виховання та утримання дитини та втрати родинного зв'язку, а обмежене спілкування з дитиною не свідчить про свідоме ухилення від виконання обов'язку щодо виховання сина, у зв'язку з чим дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна. Статтями 213, 214, 316 ЦПК Українипередбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Вимоги до рішення суду апеляційної інстанції викладені у ст. 316 ЦПК України. У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК). Вказаним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 є матір'ю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відомості про батька дитини внесено на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 06 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили, відібрано малолітнього ОСОБА_7 від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнуто з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі ј частки усіх видів доходів щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 вересня 2014 року і до повноліття дитини на його особовий рахунок НОМЕР_1, відкритий в АТ «Ощадбанк». На підставі вказаного рішення постановою державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі - Краматорський МДВС ГТУЮ у Донецькій області) від 11 листопада 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів. На підставі рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради № 550 від 05 листопада 2014 року надано ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради № 554 від 05 листопада 2014 року влаштовано дитину до комунального закладу «Антошка» на повне державне забезпечення. Згідно з ч. 5 ст. 150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Як вбачається з матеріалів справи, за час перебування дитини в закладі протягом року мати відвідала його двічі, де була ознайомлена з правилами надання медичних обстежень, необхідних для побачень з дитиною, однак згідно інформації Краматорського будинку дитини «Антошка» від 25 травня 2016 року відповідач вказані рекомендації не виконала. Заперечуючи проти позову, відповідач посилалась на те, що у червні 2015 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_10, має зареєстроване місце проживання, а за фактичним місцем проживання у будинку матері чоловіка (АДРЕСА_1) створено належні умови для виховання та розвитку дитини та, крім того, перебуває на обліку у центрі зайнятості. Разом з тим, як вбачається з акта обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_6 від 22 січня 2016 року, складеногоспеціалістами служби у справах дітей Краматорської міської ради, за вказаною адресою встановлено відсутність будь-яких умов для проживання та розвитку малолітньої дитини (а. с.51). За інформацією Краматорського міського центу зайнятості від 18 травня 2016 року відповідач знята з обліку у зв'язку з невідвідуванням центру без поважних причин. Згідно з повідомленням Краматорського МДВС ГТУЮ у Донецькій області від 19 травня 2016 року заборгованість за аліментами становить 20 244 гривні04 копійки, ОСОБА_6 не отримує доходу, у неї відсутнє рухоме і нерухоме майно на яке може бути звернуто стягнення, у зв'язку з чим державним виконавцем винесено постанову від 08 травня 2015 року про примусовий привід боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п. 15 Постанови позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На підставі викладеного та з урахуванням висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради від 30 березня 2016 року про доцільність позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_7 у зв'язку з ухиленням від виконання своїх батьківських обов'язків, колегія суддів вважає помилковим висновок апеляційного суду про недоведеність факту самоусунення від виховання, утримання дитини та втрати з нею родинного зв'язку. Натомість, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини, а апеляційний суд, перевіряючи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, у порушення вимог чинного процесуального та матеріального законодавства України дійшов помилкового висновку про необхідність скасування законного й обґрунтованого судового рішення. За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України із залишенням в силі рішення суду першої інстанції. Керуючись статтями 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу органу опіки та піклування Краматорської міської ради Донецької області в інтересах малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, задовольнити. Рішення апеляційного суду Донецької області від 21 червня 2016 року скасувати, рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26 лютого 2016 року залишити в силі. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий В.М. Коротун Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк