Справа № 296/7870/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" березня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Анциборенко Н.М.,

при секретарі Медведській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради про визнання права постійного користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Житомирської міської ради та просить визнати за нею право постійного користування квартирою № 59 по вул. Хлібній, 16 у м. Житомирі.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що, починаючи з 1985 року по даний час, позивач зареєстрована та постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

У травні 2016 року, маючи намір приватизувати квартиру, позивач звернулася до виконавчого комітету Житомирської міської ради. Позивачеві було розяснено, що для приватизації потрібно надати документи, зокрема, заяву на приватизацію, довідку про склад сімї, копію ордера про надання жилої площі, технічний паспорт на квартиру, копію паспорту громадянина України. Позивач звернулася до КП ВЖРЕП №11 Житомирської міської ради з проханням отримати копію ордеру, оригінал якого був зданий нею при здійсненні реєстрації та вселенні до квартири, однак, зясувала, що ордер втрачений внаслідок того, що підприємство двічі змінило назву та переїзджало. Відновити втрачений ордер позивач не змогла.

У серпні 2016 року подала до виконавчого комітету Житомирської міської ради заяву на приватизацію квартири з зазначеними документами. Листом від 06.09.2016 року виконком Житомирської міської ради відмовив позивачеві у приватизації квартири з тих підстав, що не надано документів на підтвердження права користування квартирою. При цьому, спеціаліст розяснив, що для реєстрації права на приватизацію слід звернутися до суду з приводу визнання права користування квартирою.

Враховуючи, що позивач на законних підставах вселилася у квартиру та постійно проживає у ній з квітня 1985 року, виконує всі обовязки та права наймача, тому просить позов задовольнити.

Позивач і представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Представник позивача після оголошеної перерви у судове засідання не зявився, згідно поданої заяви просить закінчити розгляд справи у його відсутності та не стягувати з відповідача витрати по сплаті судового збору (а.с.60).

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, однак, не оспорює ту обставину, що позивач з 1985 року зареєстрована та проживає у квартирі, виконуючи обовязки наймача. Після оголошеної перерви у судове засідання не зявилася, згідно поданої заяви просить закінчити розгляд справи її відсутності (а.с.61).

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Встановлено, що позивач 12.08.2016 року звернулася до виконавчого комітету Житомирської міської ради з заявою про передачу їй у приватну власність квартири АДРЕСА_1, в якій проживає на умовах найму з квітня 1985 року. В заяві позивач зазначила, що ордер на вимогу паспортистів був зданий в КП ВЖРЕП №11 та в подальшому був втрачений його співробітниками (а.с.5).

Відповідно до листа виконавчого комітету Житомирської міської ради №25/о-7523 від 06.09.2016 року (а.с.6) ОСОБА_1 розяснено про необхідність надати копію ордеру на квартиру.

Згідно довідки КП ВЖРЕП-№11 Житомирської міської ради №2072 від 22.03.2016 року (а.с.7) у квартирі №59 за адресою: м. Житомир, вул. Хлібна, 16 мешкає і має право на житло наймач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрована 27.04.1985 року).

Факт реєстрації позивача у квартирі з 27.04.1985 року та по теперішній час підтверджується також копією паспорту ОСОБА_1 (а.с.25).

Відповідно до технічного паспорту (а.с.20-21) квартира АДРЕСА_1 складається з однієї кімнати жилою площею 17,3 кв.м..

Як вбачається з листа Державного архіву Житомирської області №О/3837 від 05.01.2016 року в протоколах засідань виконкому Корольовської районної Ради народних депутатів м. Житомира за 1985 рік рішення про виділення квартири ОСОБА_1 не виявлено (а.с.19).

Позивач сплачує комунальні послуги та підписала договори про надання послуг, що підтверджується довідкою Житомирського РЕМ ПАТ Енергопостачальна компанія Житомиробленерго №3701 від 24.06.2016 року (а.с.9) довідкою КП Житомиртеплокомуненерго Житомирської міської ради №2020/16 від 04.07.2016 року (а.с.10) та довідкою КП Житомирводоканал (а.с.11).

Допитана в якості свідка ОСОБА_2 сусідка позивача підтвердила, що позивач отримала квартиру АДРЕСА_1 по місцю роботи після знесення бараків у 1985 році та зареєстрована і сама проживає в квартирі понад 30 років.

Відповідно до ст.9 Житлового кодексу Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається письмово.

Недотримання письмової форми договору не тягне за собою його недійсність.

Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сімї є недійсними.

Отже, позивач вселилася, зареєстрована та постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 27.04.1985 року на законних підставах, сплачує комунальні послуги та виконує всі зобов'язання, що випливають з договору найму жилого приміщення, тому з позивачем фактично укладений договір найму жилого приміщення.

Враховуючи, що позивач проживає у квартирі на умовах фактичного договору житлового найму, а також те, що на час звернення позивача з позовом строки позовної давності щодо виселення або визнання недійсним договору найму, що фактично укладений, закінчилися, тому суд приходить до висновку, що позивач згідно ст.9 Житлового кодексу Української РСР не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням і набула права постійного користування квартирою №59 по вул. Хлібній, 16 у м. Житомирі на умовах житлового найму.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування квартирою №59 по вул. Хлібній, 16 у м. Житомирі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Н. М. Анциборенко